ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" жовтня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/949/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши клопотання скаргу (вх. №02.3.1-02/3516/23 від 12.05.2023) ОСОБА_1 на бездіяльність АТ КБ Приватбанк

у межах справи №907/949/22

за заявою ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи

За участі: не з`явилися

в с т а н о в и в:

Фізична особа ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Закарпатської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 09.03.2023 було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ). Уведено процедуру реструктуризації боргів боржника відповідно до плану реструктуризації. Затверджено план реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ). Уведено мораторій на задоволення вимог кредиторів ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) строком на 120 днів.

12.05.2023 на адресу суду від боржника ОСОБА_1 до Господарського суду Закарпатської області надійшла скарга (вх. №02.3.1-02/3516/23/23 від 12.05.2023) на бездіяльність учасника процедури провадження у справі про неплатоспроможність, АТ КБ Приватбанк. За даною скаргою заявник просить визнання бездіяльність протиправною АТ «Приватбанк» в частині ненадання реквізитів боржнику ОСОБА_1 для виконання плану реструктуризації, затвердженого Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 09.03.2023р. по справі № 907/949/22 та зобов`язання АТ «Приватбанк» надати боржнику ОСОБА_1 , платіжні реквізити для виконання плану реструктуризації.

Судом встановлено, що супровідним листом від 11.04.2023 року №01-16/67/23 матеріали справи № 907/949/22 було надіслано до суду апеляційної інстанції.

Пунктом 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" роз`яснено, що в разі, якщо заява чи скарга на дії чи бездіяльність органу, зустрічна позовна заява, тощо надійшли до місцевого господарського суду під час перебування матеріалів справи у суді вищої інстанції, то місцевий господарський суд виносить ухвалу про відкладення вирішення питання про прийняття відповідної заяви (скарги) до повернення відповідних матеріалів із суду вищої інстанції.

Відповідно до п. 17.1 перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі.

Ухвалою суду від 18.05.2023 року було відкладено вирішення питання про прийняття скарги боржника ОСОБА_1 (вх. №02.3.1-02/3516/23/23 від 12.05.2023) на бездіяльність учасника процедури провадження у справі неплатоспроможність, АТ КБ Приватбанк до повернення матеріалів справи №907/949/22 до Господарського суду Закарпатської області.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 18.06.2023 апеляційну скаргу АТ КБ Приватбанк залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 09.03.2023 без змін.

04.09.2023 року до Господарського суду Закарпатської області супровідним листом ЗАГС №09-01/1060/23 повернулись матеріали справи №907/949/22.

Ухвалою суду від 07.09.2023 року розгляд скарги боржника ОСОБА_1 (вх. №02.3.1-02/3516/23/23 від 12.05.2023) на бездіяльність учасника процедури провадження у справі неплатоспроможність, АТ КБ Приватбанк у справі №907/949/22 призначити на 04 жовтня 2023 р.

04.10.2023 року представником фізичної особа ОСОБА_1 , подано клопотання про повернення без розгляду скарги ) на бездіяльність учасника процедури провадження у справі неплатоспроможність, АТ КБ Приватбанк.

Кредитор письмово викладеної позиції по суті скарги заявника суду не подав, свого повноважного представника у засідання суду не направив.

Розглянувши подане клопотання представником заявника, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 2 статті 14 вказаної статті встановлює, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України Суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Отже, суд, вирішуючи питання, чи може він застосувати аналогію процесуального закону зазначає наступне.

Довгий час в судовій практиці існувала тенденція уникнення застосування аналогії процесуального закону, у зв`язку з відсутністю чіткої нормативної визначеності підстав та меж її застосування. Проте, Верховний суд у постановах Великої палати ВС зазначав, що саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 2-591/11, ВП ВС нагадала , що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві.

Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону.

Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).

Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Відповідно до ч. 10 статті 11 ГПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

У разі відсутності спеціальної норми, щодо вирішення певних процесуальних питань, які виникають при розгляді заяв, поданих в процедурі судового контролю за виконанням судових рішень, до таких заяв можуть застосовуватись положення Господарського процесуального кодексу України, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема статті 226 ГПК України, яка стосується розгляду заяв в позовному провадженні.

У даному випадку, з огляду на те, що судовий розгляд здійснюється не інакше як за волевиявленням особи, яка звернулась із відповідною заявою, скаргою, не бажанням скаржника підтримувати подану до Господарського суду Закарпатської області скаргу на бездіяльність АТ КБ «Приватбанк», суд вважає за можливе застосувати приписи п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України про залишення позову без розгляду, і до заяви (скарги) заявника, яка була подана в межах розділу VI ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 226, 234, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 про залишення без розгляду скарги від 12.05.2023 (вх№02.3.1-09/3516/23) задовольнити.

Скаргу від 12.05.2023 року вх№02.3.1/3516/23 ОСОБА_1 на бездіяльність АТ КБ «Приватбанк», залишити без розгляду.

Копію ухвали надіслати учасникам справи

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: https://court.gov.ua/fair/sud5008/

Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та підлягає оскарженню в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвалу складено та підписано 11.10.2023.

Суддя Ремецькі О.Ф.