ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" жовтня 2023 р.м. Одеса Справа № 923/613/19

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Рога Н.В., секретар судового засідання Богомолова В.М., розглянув скаргу Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» (вх.№2-1393/23 від 18.09.2023р.) на бездіяльність державного виконавця у справі №923/613/19

За позовом: Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський Узвіз, будинок 9/1, , електронна адреса: )

До відповідача: Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» (73036, м. Херсон, Бериславське шосе, буд.1, , електронна адреса: )

про стягнення

Орган ДВС: Приватний виконавець Щербаков Ігор Миколайович (04070, м. Київ, вул. Спаська, 35, 2-й поверх, офіс 10, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

За участю представників сторін:

Від позивача: Єрашов І.Є. - в порядку самопредставництва;

Від відповідача: Косинська Л.В. - на підставі довіреності №1-3586 від 10.08.2023р.;

Від органу ДВС: Косяк Н.В. - на підставі ордера серії АІ №1465042 від 22.09.2023р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 11.10.2019р. у справі №923/613/19 позовну заяву Акціонерного товариства (далі - АТ) «Укртрансгаз» задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства (далі - АТ) «Херсонська теплоелектроцентраль» на користь АТ «Укртрансгаз» заборгованість за послуги у сумі 2 137 705 грн 10 коп., інфляційні втрати в сумі 15 486 грн 91 коп., 3% річних у сумі 13 864 грн 42 коп., пеню у сумі 198 445 грн 13 коп та 3 482 грн 46 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2020р. апеляційну скаргу AT «Херсонська ТЕЦ» залишено без задоволення, рішення Господарського суду Херсонської області від 11.10.2019р. по справі № 923/613/19 залишено без змін.

11 лютого 2020р. вказане рішення набрало законної сили, у зв`язку з чим судом видано відповідний наказ щодо примусового стягнення .

18 вересня 2023р. до Господарського суду Одеської області надійшла скарга АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» (вх.№2-1393/23 від 18.09.2023р.) на бездіяльність державного виконавця у справі №923/613/19, визнання незаконною постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2023р. скаргу (вх.№2-1393/23 від 18.09.2023р.) передано на розгляд судді Рога Н.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.09.2023р. прийнято скаргу АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» (вх.№2-1393/23 від 18.09.2023р.) на бездіяльність державного виконавця у справі №923/613/19 до розгляду, призначено судове засідання для розгляду скарги на 28.09.2023р.

Протокольною ухвалою суду від 28.09.2023р. відкладено розгляд скарги на 05.10.2023р.

Звертаючись зі скаргою до суду АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» зазначило, що наказ Господарського суду Херсонської області від 11.02.2020р. на виконання рішення від 11.10.2019р. у справі №923/613/19 було пред`явлено до виконання приватному виконавцю Щербакову І.М.

23 березня 2020р. на підставі постанови приватного виконавця Щербакова І.М. відкрито виконавче провадження №61621863 на виконання наказу Господарського суду Херсонської області від 11.02.2020р. у справі №923/613/19.

24 березня 2020р. на підставі заяви АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» зупинено виконавче провадження №61621863 з урахуванням Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».

Скаржник зазначає, що відповідно до п. 2 ч.2 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень (в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження), передбачених ст.3 цього Закону, крім рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджет.

Згідно додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.01.2019р. № 36-р (в редакції на момент відкриття виконавчого провадження), Фонд державного майна України має частку у розмірі 99,8328 % пакетів акції АТ «Херсонська теплоелектроцентраль». Тобто, Держава в особі Фонду державного майна України на момент відкриття виконавчого провадження (23.03.2020р.) мала більше 25% частки статутного капіталу боржника АТ «Херсонська теплоелектроцентраль».

Скаржник вважає, що якщо б приватний виконавець дійсно отримав витяг з ЄДРПОУ 20.03.2020р., то встановив би, що організаційно-правовою формою боржника є Акціонерне товариство, а отже, на боржника розповсюджується Закон України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», який зобов`язує емітента цінних паперів подавати звіти до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, мати власний сайт, на якому оприлюднювати усі рішення акціонерів.

Так, на офіційному веб-сайті Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку станом на 31.12.2019р. зазначено, що Фонд державного майна України має 99, 8328 % частку в статутному капіталі АТ «Херсонська теплоелектроцентраль ».

Крім того, скаржник вказує на те, що відповідно до ч.2 ст.25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Однак, адресою місцезнаходження боржника - АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» є місто Херсон, майна, зареєстрованого в Київській області (виконавчий округ приватного виконавця Щербакова І.М.), боржник не має.

На підставі зазначеного, скаржник вважає, що у приватного виконавця Щербакова І.М. були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження №61621863, у зв`язку з чим АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулось до приватного виконавця з листом від 11.07.2023р. за вих.№01-4-1/750 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №61621863.

21 серпня 2023р. скаржнику надійшла відповідь №1122 від 09.08.2023р. приватного виконавця Щербакова І.М. про відмову у скасуванні постанови про відкриття виконавчого провадження №61621863 з підстав імовірного існування коштів боржника на рахунках в АТ «ОТП Банк», юридичною адресою місцезнаходження якого є місто Київ.

Відповідно до абз.22 п.10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи, за умови наявності об`єктивних підстав, має право своєю постановою скасувати постанову чи інший процесуальний документ (або їх частину), винесені ним у виконавчому провадженні.

Таким чином, АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» вважає, що мала місце бездіяльність приватного виконавця Щербакова І.М., що полягає у не скасуванні постанови про відкриття виконавчого провадження №61621863 від 23.03.2020р., а постанова про відкриття виконавчого провадження №61621863 від 23.03.2020р. є незаконною, у зв`язку з чим АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулось з даною скаргою до суду.

Скаржник вважає, що бездіяльність приватного виконавця Щербакова І.М. є триваючим правопорушенням, яке розуміється як проступок, пов`язаний з тривалим та безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом, у зв`язку з чим початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається.

Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка допустила бездіяльність, перебуває і надалі у стані безперервного продовження бездіяльності та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у разі: усунення стану, за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом.

На думку скаржника, бездіяльність органу може бути оскаржена в будь-який час, коли скаржник дійде висновку про порушення у зв`язку з цією бездіяльністю його прав і охоронюваних законом інтересів, оскільки правопорушення є таким, що триває в часі. Та, оскільки АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» оскаржує бездіяльність приватного виконавця Щербакова І.М., така скарга може бути подана в будь-який час з огляду на триваючий характер порушення прав боржника.

На підставі зазначеного, АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» просить задовольнити скаргу та визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Щербакова І.М., яка полягає у не скасуванні постанови від 23.03.2020р. про відкриття виконавчого провадження №61621863 із примусового виконання наказу Господарського суду Херсонської області від 11.10.2019р. у справі №923/613/19; визнати незаконною постанову приватного виконавця Щербакова І.М. від 23.03.2020р. про відкриття виконавчого провадження №61621863 із примусового виконання наказу Господарського суду Херсонської області від 11.10.2019р. у справі № 923/613/19 та зобов`язати приватного виконавця Щербакова І.М. скасувати постанову від 23.03.2020р. про відкриття виконавчого провадження №61621863 із примусового виконання наказу Господарського суду Херсонської області від 11.10.2019р. у справі №923/613/19.

АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» вважає попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, наданий приватним виконавцем Щербаковим І.М., необґрунтованим, адже останнім не надано більш детальний розрахунок годин, витрачений на надання правової допомоги. Таким чином, на думку скаржника, витрати на правову допомогу не є доведеними належними та допустимими доказами.

Позивач - АТ «Укртрансгаз», в запереченнях, що надійшли до суду 27.09.2023р., заперечує проти задоволення скарги, посилаючись на те, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Статтею 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

В свою чергу, відповідно до положень ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом визнається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Грошові кошти є особливим різновидом рухомого майна.

Статтею 177 Цивільного кодексу України встановлено, що об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

З огляду на вищезазначене, безготівкові кошти, які перебувають на рахунках у банках, є об`єктом права власності в розумінні ст. 190 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог п. 3 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень до заяви про відкриття виконавчого провадження АТ «Укртрансгаз» було долучено копію ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 25.01.2019р. у справі №766/24744/18, відповідно якої судом встановлено, що Боржником відкрито банківські рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 в Акціонерному товаристві «ОТП БАНК» (юридична адреса: м. Київ, вул. Жилянська, 43, ).

Виходячи з вищевказаного, позивач вважає, що оскільки безготівкові грошові кошти боржника знаходяться на території виконавчого округу міста Києва, постанова від 23.03.2020р. про відкриття виконавчого провадження №61621863 є законною.

Позивач також заперечує проти доводів скаржника про те, що станом на дату відкриття виконавчого провадження боржник перебував у державній власності, адже станом на дату відкриття виконавчого провадження приватний виконавець Щербаков І.М. з метою перевірки інформації щодо органів управління боржника та наявності у статутному капіталі останнього частки держави, здійснив заходи щодо отримання витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань.

Відповідно до Витягу з ЄДР від 20.03.2020р. інформація про наявність центрального чи місцевого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить державне підприємство або частка держави у статутному капіталі юридичної особи, якщо ця частка становить не менше 25 відсотків відсутня.

Окрім того, АТ «Укртрансгаз» звертає увагу суду на те, що станом як на даний час, так на момент подання скаржником заяви від 11.07.2023р. про скасування постанови про відкриття ВП №61621863 від 23.03.2020р., саме НАК «Нафтогаз України» є та був засновником/учасником 99,8328 % акцій боржника, а не держава. Таким чином, на думку позивача, АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» безпідставно ототожнює поняття «держава» та юридичну особу - НАК «Нафтогаз України».

На підставі зазначеного, позивач дійшов висновку, що оскільки АТ «Херсонська теплоелектроцентраль», станом на даний час не є товариством у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, то права та інтереси боржника не є порушеними та відповідно постанова про відкриття виконавчого провадження №61621863 від 23.03.2020р. не підлягає скасуванню.

Крім того, АТ «Укртрансгаз» вважає, що скаржником пропущено строк на звернення до суду з скаргою, що розглядається, адже 10-денний строк на оскарження дій виконавця, встановлений ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», сплинув 10.04.2020р., у зв`язку із тим, що про відкриття виконавчого провадження боржнику стало відомо 24.03.2020р.

На підставі всього вищевикладеного позивач просить відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Приватний виконавець Щербаков І.М. у відзиві на скаргу, що надійшов до суду 28.09.2023р., заперечує проти скарги в повному обсязі, просить відмовити в її задоволенні враховуючи факт обізнаності щодо виконавчого провадження №61621863 ще з 27.03.2020р. (момент отримання постанови про відкриття виконавчого провадження) та інші звернення з рамках даного виконавчого провадження, строк на оскарження рішень та дій приватного виконавця, на думку останнього, сплинув ще 10.04.2020р.

Отже, на думку приватного виконавця, АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» пропустило строк на оскарження дій приватного виконавця та з 24.03.2020р. (звернення щодо зупинення вчинення виконавчих дій) і по теперішній час не зверталось з додатковими матеріалами, не заявляло клопотання, не брало участь у вчиненні виконавчих дій, не надавало усні та письмові пояснення у відповідності до абз.1 ч.1 ст.19 до Закону України «Про виконавче провадження».

Відтак, оскільки АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» не зверталось до суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з вказаною скаргою та не наведено винятковості обставин для поновлення строку для подання скарги, відсутні підстави для прийняття вказаної скарги до розгляду.

Приватний виконавець також заперечує проти посилань скаржника на відсутність підстав для відкриття виконавчого провадження №61621863 в межах Київського виконавчого округу, адже зважаючи на правову природу безготівкових коштів, їх місцезнаходженням слід вважати місцезнаходження банку, на рахунках у якому вони знаходяться.

Таким чином, враховуючи надання до заяви про відкриття виконавчого провадження доказів наявності у боржника розрахункових рахунків в АТ «ОТП БАНК» з юридичною адресою: м. Київ, вул. Жилянська, буд.43, приватний виконавець Щербаков І.М. дійшов висновку, що безготівкові грошові кошти АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» знаходились на території виконавчого округу міста Києва, а отже, приватний виконавець був зобов`язаний прийняти до виконання наказ Господарського суду Херсонської області від 11.02.2020р. у справі №923/613/19.

Крім того, після відкриття виконавчого провадження було здійснено списання коштів з рахунку боржника, відкритого у AT «КРИСТАЛБАНК» (адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 20).

Приватний виконавець зауважив, що після надходження заяви про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем 20.03.2020р. був сформований витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» та встановлено, що в останньому відсутні відомості про те, що частка держави у статутному капіталі боржника перевищує 25 відсотків (графа 6 - Центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить юридична особа публічного права або який здійснює функції з управління корпоративними правами держави у відповідній юридичній особі).

Станом на 2 квартал 2023р. власником АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» є Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» () - 99,8328 %.

Отже, дії приватного виконавця вчинені у відповідності до чинного законодавства, що регулює порядок примусового виконання за виконавчими документами.

Таким чином, на думку приватного виконавця, постанова від 23.03.2020р. про відкриття виконавчого провадження №61621863 на виконання наказу Господарського суду Херсонської області від 11.02.2020р. у справі №923/613/19 є законною.

Приватний виконавець Щербаков І.М. також зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження №61621863 від 23.03.2020р. була направлена сторонам рекомендованим листом з повідомленням приватним виконавцем одразу після відкриття виконавчого провадження та в матеріалах виконавчого провадження міститься оригінал фіскального чеку та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» 27.03.2020р.

Крім того, приватний виконавець вважає, що скаржником не доведено суду наявність порушених прав АТ «Херсонська теплоелектроцентраль», за захистом яких останнє звернулось до суду зі скаргою.

У відзиві приватний виконавець Щербаков І.М. також виклав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, з якого вбачається, що він очікує понести витрати на правову допомогу, пов`язану з розглядом скарги у справі №923/613/19 у розмірі 20 000 грн.

Розглянув матеріали справи, вислухав пояснення представників учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 341 ГПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим законом, іншими законами нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 5 цієї статті рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на встановлений ст. 115 ГПК України порядок обчислення процесуальних строків, зазначений вище десятиденний строк слід обчислювати в календарних днях. Такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм Господарського процесуального кодексу України та застосовується й у інших процесуальних кодексах України. Аналогічну праву позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.03.2019р. у справі №920/149/18 та Верховним Судом у постанові від 08.10.2020р. у справі №918/333/13-г.

Окрім цього, у постанові Верховного Суду від 20.10.2020р. у справі №5019/337/11 зазначено, що порівняльний аналіз змісту термінів «дізналася» та «повинна була дізнатися», що містяться у положеннях ст. 341 ГПК України, дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо. При цьому, процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності і сторони повинні очікувати їх застосування.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

З матеріалів справи вбачається, що наказ Господарського суду Херсонської області від 11.02.2020р. на виконання рішення у справі №923/613/19 від 11.10.2019р. було пред`явлено до виконання приватному виконавцю Щербакову І.М.

23 березня 2020р. на підставі постанови приватного виконавця Щербакова І.М. відкрито виконавче провадження №61621863 на виконання наказу Господарського суду Херсонської області від 11.02.2020р. у справі №923/613/19.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження №61621863 постанова про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2020р. була направлена АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» рекомендованим повідомленням №02, яке було вручено уповноваженому представнику АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» 27.03.2020р., що, в свою чергу, не спростовується скаржником.

Крім того, 24.03.2020р. АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулося до приватного виконавця з заявою про зупинення ВП №61621863 на підставі п.12 ч.1 та ч.2 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із включенням боржника до Переліку об`єктів великої приватизації на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №36-р від 16.01.2019р., що також не оспорюється скаржником у справі.

Отже, про винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження №61621863 від 23.03.2020р. скаржнику стало відомо щонайменше 24.03.2020р. у зв`язку із зверненням з вищевказаною заявою.

З матеріалів справи вбачається, що протягом більше ніж 3 років АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» не вчинялися дії, направлені на оскарження дій/бездіяльності приватного виконавця Щербакова І.М., а лише 11.07.2023р. АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулося з листом до приватного виконавця Щербакова І.М. про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №61621863.

Листом за вих.№1122 від 09.08.2023р., який було отримано АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» 21.08.2023р., приватним виконавцем Щербаковим І.М. відмовлено у скасуванні постанови про відкриття виконавчого провадження №61621863.

Отже, про наявність бездіяльності, яку оскаржує скаржник, останньому стало відомо 21.08.2023р.

Однак, зі скаргою, що розглядається, АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулося до суду 13.09.2023р. (штемпель на конверті), тобто, на 1268 день з дня, коли скаржник дізнався про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №61621863 від 23.03.2020р., та на 23 день від дня, коли скаржнику стало відомо про відмову у скасуванні постанови про відкриття виконавчого провадження №61621863 від 23.03.2020р.

На підставі зазначеного, суд погоджується з позиціями позивача та приватного виконавця Щербакова І.М. про те, що АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулося зі скаргою до Господарського суду Одеської області поза межами строку, встановленого ст.341 ГПК України.

Разом з цим, виходячи з приписів ч. 2 ст. 341 ГПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ч.1 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Однак, суд враховує, що скаржником не заявлено про поновлення процесуального строку, встановленого ст. 341 ГПК України, при звернення до суду зі скаргою та протягом її розгляду.

Більше того, скаржник стверджує про те, що такий строк пропущено не було.

У постанові Верховного Суду від 04.02.2022р. у справі №925/308/13-г, зокрема, зазначено, що за відсутності клопотання із зазначенням в ньому поважних причин пропуску скаржником строку подання скарги у виконавчому провадженні, встановленого п. «а» ч. 1 ст. 341 ГПК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 119 цього кодексу, за змістом якої, виходячи також із закріпленого ГПК України принципу диспозитивності у господарському процесі, ініціатива порушення питання щодо поновлення процесуального строку належить учаснику провадження у справі, за відсутності якої у суду відсутні підстави вирішувати питання про поновлення вказаного строку, оскільки суд позбавлений права на цю процесуальну ініціативу.

Зважаючи на викладене, а також факт неподання клопотання про поновлення встановленого п. «а» ч. 1 ст. 341 ГПК України строку для подання скарги на бездіяльність виконавця, суд дійшов висновку про залишення скарги Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» (вх.№2-1393/23 від 18.09.2023р.) на бездіяльність державного виконавця у справі №923/613/19 без розгляду, що водночас, не позбавляє скаржника права повторно звернутися зі скаргою, подавши, з урахуванням ч. 1 ст. 119 ГПК України, клопотання про поновлення строку для подання скарги у виконавчому провадженні за правилами ч. 2 ст. 341 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 118, 234, 341 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» (вх.№2-1393/23 від 18.09.2023р.) на бездіяльність державного виконавця у справі №923/613/19 - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Повний текст ухвали складено 10.10.2023р.

Суддя Н.В. Рога