ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
04 жовтня 2023 року м.Харків Справа № 913/281/22
Провадження №34/913/281/22
Господарський суд Луганської області у складі:
суддя Іванов А.В.
при секретарі судового засідання Пришві О.О.,
розглянувши у судовому засіданні матеріали заяви представника позивача адвоката Дубінчина О.М. про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу від 08.09.2023 у справі
за позовом Фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни, м. Полтава,
до відповідача Фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни, смт Троїцьке Луганської області,
про стягнення 668 752 грн. 31 коп.
В судовому засіданні брали участь:
від позивача: представник не прибув;
від відповідача: представник не прибув.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Суть спору: Фізична особа-підприємець Вергелес Євгенія Василівна звернулася до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни, в якій просила стягнути з відповідача заборгованість за Договором суборенди №27 від 25.01.2021 у розмірі 668 752 грн. 31 коп.
Рішенням Господарського суду Луганської області від 04.09.2023 у справі №913/281/22 позов Фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни до Фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни на користь Фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни заборгованість з орендної плати в сумі 310 416 грн. 07 коп., штрафні санкції в розмірі 7 799 грн. 99 коп. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 4 773 грн. 24 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, заявлених сторонами, не було вирішене судом в даному рішенні.

08.09.2023 до суду від представника позивача адвоката Дубінчина О.М. надійшла заява про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу від 08.09.2023, в якій заявник просить стягнути з відповідача 30 000 грн. 00 коп. витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.09.2023 заяву у справі №913/281/22 передано на розгляд судді Іванову А.В.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 14.09.2023 прийнято заяву представника позивача адвоката Дубінчина О.М. про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу від 08.09.2023 у справі №913/281/22 до розгляду. Розгляд заяви представника позивача адвоката Дубінчина О.М. про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу від 08.09.2023 у справі №913/281/22 вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Про дату, час та місце підготовчого засідання вирішено повідомити сторін в подальшому. Запропоновано відповідачу надати письмові пояснення стосовно заяви про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу від 08.09.2023 у справі №913/281/22 за наявності заперечень щодо розміру та складу витрат на правничу (правову) допомогу.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 18.09.2023 повідомлено учасників справи про призначення заяви представника позивача адвоката Дубінчина О.М. про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу від 08.09.2023 до розгляду на 04.10.2023 о 14 год. 15 хв.

03.10.2023 від представника відповідача надійшли заперечення, в яких вказав, що позивачем не надано доказів на підтвердження понесення таких витрат. Відповідач вважає, що у випадку понесення таких витрат, позивач має право на відшкодування лише їх частини у розмірі 48%.

Також відповідач заявив клопотання про зменшення розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, оскільки, на його думку, вартість погодинної плати, зазначена у п. 3 Додатку 1 до Договору, є завищеною. Тому визначення оплати послуг адвоката відповідно до п. 3 Додатку 1 до Договору у розмірі 20 000 грн. не відповідає критерію співмірності витрат.

В зв`язку з наведеним, відповідач погоджується з обґрунтованістю витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн., з яких позивач має право на відшкодування 7 200 грн.

Відтак, відповідач просив відмовити у задоволенні заяви, а в разі визнання заяви обґрунтованою зменшити розмір витрат на правничу (правову) допомогу до 7 200 грн.

Суд приймає вказані заперечення та долучає їх до матеріалів справи.

Представники сторін у судове засідання 04.10.2023 не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Разом з тим, 25.09.2023 від представника позивача надійшла заява, в якій просив розглянути вказану заяву без його участі.

03.10.2023 від представника відповідача надійшли заперечення, в яких серед іншого просив розглянути заяву за відсутності відповідача та його представника.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 ГПК України).

Враховуючи викладене, суд задовольняє заяви представників сторін та здійснює розгляд заяви про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу без їх участі.

При цьому, суд враховував, що місцезнаходженням відповідача є: 92100, Луганська обл., Троїцький р-н, смт Троїцьке, вул. Виноградна, буд. 2А.

Троїцька селищна територіальна громада була включена до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №75 від 25.04.2022, а в подальшому до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №309 від 22.12.2022.

Тому суд був фактично позбавлений можливості надсилати відповідачу копії ухвал у справі засобами поштового зв`язку.

Натомість, відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (з посиланням на вебадресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

З огляду на викладене, на офіційному сайті Господарського суду Луганської області розміщувалися повідомлення для відповідача про прийнняття заяви до розгляду та призначення судового засідання.

До того ж, електронний варіант ухвал від 14.09.2022 та від 18.09.2023 у справі №913/281/22 надсилався відповідачу та його представнику на адреси їх електронної пошти: , , а представнику відповідача також до його «Електронного кабінету».

Вказані адреси електронної пошти були надані самим відповідачем та його представником.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 30.11.2022 у справі №759/14068/19, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Відтак, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви у справі №913/281/22 та її розгляд в умовах воєнного стану.

Суд також виходить з того, що з 05.10.2021 офіційно почали функціонувати три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, а тому відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку.

Представник відповідача зареєстрував свою офіційну електронну адресу в ЄСІТС, тому ухвали у справі були доставлені в його "Електронний кабінет", що підтверджується відповідними довідками та безумовно вказує на належне повідомлення останнього про прийняття заяви до розгляду та призначення судового засідання на певну дату та час.

У судовому засіданні 04.10.2023 суд, розглянувши заяву, з`ясувавши обставини та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, ухвалив вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Луганської області від 04.09.2023 у справі №913/281/22 позов Фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни до Фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни на користь Фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни заборгованість з орендної плати в сумі 310 416 грн. 07 коп., штрафні санкції в розмірі 7 799 грн. 99 коп. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 4 773 грн. 24 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Як зазначалося вище, питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, заявлених сторонами, суд в рішенні від 04.09.2023 не вирішував.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 ст. 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 161 ГПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

У позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат складає 30 000 грн. 00 коп.

Згідно з ч. 3 ст. 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

В заяві про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу від 08.09.2023 позивач також просив стягнути з відповідача 30 000 грн. 00 коп. витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Розглянувши заяву позивача про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що вказана заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Натомість положеннями п. 2 ч. 2 ст. 126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Вказані висновки наведені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Як свідчать матеріали справи, ФОП Вергелес Є.В. звернулася до адвоката Дубінчина О.М. з метою надання останнім правової допомоги, пов`язаної із захистом прав та інтересів позивача.

За положеннями п. 4 ст. 1, ч.ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

На підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, позивач надав копії Договору №01/09/22 про надання правничої (правової) допомоги від 01.09.2022, Додатку №1 до Договору №01/09/22 про надання правничої (правової) допомоги від 01.09.2022, 28.10.2021, Акт приймання-передачі наданих послуг від 05.09.2023, свідоцтво про право на зайнятті адвокатською діяльністю серії ПТ №3783 від 23.03.2021 та ордер серії ВІ №1117195.

Так, відповідно до умов Договору №01/09/22 про надання правничої (правової) допомоги від 01.09.2022, який було укладено між ФОП Вергелес Є.В. (Клієнт) та адвоката Дубінчина О.М. (Адвокат), за яким Адвокат зобов`язався за завданням Клієнта надавати йому правову допомогу, а Клієнт зобов`язався оплатити надання послуг та фактичні витрати Адвоката, необхідні для використання цього Договору.

За приписами п. 3.2. Договору розмір гонорару та порядок його оплати визначається Сторонами у Додатку №1 до цього Договору.

Згідно Додатку №1 до Договору №01/09/22 про надання правничої (правової) допомоги від 01.09.2022 ФОП Вергелес Є.В. та адвокат Дубінчин О.М. домовились, що гонорар складає 30 000 грн. 00 коп. та підлягає сплаті протягом 15 робочих днів з дня ухвалення остаточного судового рішення у справі.

Факт надання передбаченим цим Договором послуг підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг (п. 4.1. Договору).

05.09.2023 сторони уклали Акт приймання-передачі наданих послуг від 05.09.2023, відповідно до якого Адвокат надав, а Клієнт прийняв наступні послуги з надання правничої (правової) допомоги у справі №913/281/22: первинна усна правова консультація, попереднє обговорення обставин спору з Клієнтом (1 год., 1000 грн.), ознайомлення з документами Клієнта, повідомлення йому можливостей досудового та судового захисту його прав (4 год., 4000 грн.), аналіз нормативно-правової бази, судової практики, підготовка позовної заяви з додатками та її надіслання, складання інших процесуальних документів (10 год., 20 000 грн.), участь в судових засіданнях (5 год., 5000 грн.).

За умовами п. 2 Акту послуги Адвокатом надано в повному обсязі, якісно та у передбачений строк, отримано (прийнято) Клієнтом без зауважень. Претензії щодо якості, кількості та повноти наданих послуг, а також щодо строку їх надання у Клієнта відсутні. Оплата наданих послуг на виконання умов Договору здійснюється в сумі 30 000 грн. 00 коп. на підставі виставленого рахунку-фактури у передбачений Договором строк.

При цьому, суд враховує, що згідно правової позиції, викладеної в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відтак, суд вважає підтвердженими витрати позивача на професійну правничу допомогу при розгляді справи №913/281/22.

Положеннями ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач заявив клопотання про зменшення розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, оскільки, на його думку, вартість погодинної плати, зазначена у п. 3 Додатку 1 до Договору, є завищеною. Тому визначення оплати послуг адвоката відповідно до п. 3 Додатку 1 до Договору у розмірі 20 000 грн. не відповідає критерію співмірності витрат, в зв`язку з чим витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими в розмірі 15 000 грн.

Суд зауважує, що ч. 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання господарського судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Враховуючи складність даної справи; виконані адвокатом Дубінчиним О.М. відповідні роботи (надані послуги); час, що витрачений на виконання таких робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціну позову та значення справи для позивача, а також приймаючи до уваги доводи відповідача, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають розподілу у розмірі 15 000 грн. 00 коп.

Оскільки саме на вказану суму витрати на професійну правничу допомогу є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Викладене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, наведеним у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, які в силу положень ч. 4 ст. 236 ГПК України враховуються при виборі і застосуванні норм права.

Схожі висновки зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постановах Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №753/15687/15-ц, від 26.09.2018 у справі №753/15683/15, від 18.06.2019 у справі №910/3929/18 та інших.

Разом з тим, у відповідності до положень ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що рішенням Господарського суду Луганської області від 04.09.2023 у справі №913/281/22 позов Фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни до Фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 7 137 грн. 53 коп.

Щодо розгляду даної справи у розумний строк, суд зауважує таке.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність справи, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі Kudla v. Poland заява № 30210/96, пункт 30 рішення у справі Vernillo v. France заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі Frydlender v. France заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі Wierciszewska v. Poland заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі Capuano v. Italy заява №9381/81 та ін.).

Зокрема, у п. 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.

В даній справі ухвалою Господарського суду Луганської області від 14.09.2023 прийнято заяву представника позивача адвоката Дубінчина О.М. про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу від 08.09.2023 у справі №913/281/22 до розгляду.

Положеннями ч. 3 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Натомість Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 18.05.2022, №573 від 12.08.2022, №757 від 07.11.2022, №58 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023 та №451/2023 від 26.07.2023 воєнний стан продовжувався та діє на даний час.

Відповідно до рекомендацій Ради суддів України від 02.03.2022 щодо роботи судів в умовах воєнного стану при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні.

Харківську міську територіальну громаду із центром у м. Харків, де розташовано Господарський суд Луганської області, було включено до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №75 від 25.04.2022, а в подальшому до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №309 від 22.12.2022.

Оскільки Харківську міську територіальну громаду було включено до територій можливих бойових дій, розгляд даної заяви, у строки, визначені ГПК України, було унеможливлено через обставини, які не залежали від волі суду.

Разом з тим, судом було вжито всі залежні від нього заходи для проведення судового засідання з розгляду заяви в розумний строк.

Як вказав Верховний Суд в постанові від 01.02.2022 у справі №160/12705/19 у процесуальному законодавстві поняття розумний строк та своєчасний розгляд застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття розумний строк вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи (судові дебати, виконання рішення суб`єктом владних повноважень).

Зміст поняття розумні строки охоплює собою такі аспекти: 1) розумний строк - це найкоротший з можливих строків розгляду й вирішення справи, однак, такий строк не можна ототожнювати із швидким розглядом справи: тривалість розумних строків повинна бути найкоротшою, але достатньою для того, щоб справа була всебічно досліджена судом з наданням оцінки аргументам та доводам учасників справи, які ґрунтуються на поданих ними доказах; 2) на тривалість розумного строку мають вплив різні фактори, як об`єктивного (поведінка учасників справи, складність справи, необхідність залучення та дослідження додаткових доказів, завантаженість суду тощо), так і суб`єктивного характеру (поведінка судді та працівників апарату суду).

Отже, складовими елементами розумного строку є періоди (проміжки часу), протягом яких: 1) суд розглядає справу та приймає по ній рішення; 2) здійснює перегляд судового рішення в апеляційному або касаційному порядку, приймає остаточне рішення у справі; 3) остаточне судове рішення набуває законної сили та може бути звернено до виконання; 4) судове рішення виконується.

При цьому, Верховний Суд зазначив, що вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття розумний строк.

Відтак, суд вважає, що розгляд заяви та ухвалення додаткового рішення здійснено у розумні строки з урахуванням факторів об`єктивного характеру, а саме запровадження воєнного стану в Україні, перебування суду безпосередньо в районі проведення воєнних (бойових) дій та в подальшому на території можливих бойових дій.

До моменту відкриття провадження у справі Троїцьку селищну територіальну громаду, включено до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №75 від 25.04.2022, а в подальшому до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №309 від 22.12.2022, тому суд вважає за необхідне розмістити повідомлення для відповідача про ухвалення додаткового рішення у даній справі на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Керуючись ст.ст. 46, 73-74, 76-80, 123-124, 126, 129, 233, 236-238, 240-242, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника позивача адвоката Дубінчина О.М. про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу від 08.09.2023 задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Коломієць Анни Валеріївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Вергелес Євгенії Василівни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 137 грн. 53 коп.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 11.10.2023.

Суддя А.В. Іванов