ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2023м. ДніпроСправа № 904/4165/23
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська виробнича харчова компанія", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпіус Консалт", м. Дніпро

про стягнення 917 297,43грн

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Янкіна Г.Д.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: Ромасько Є.В., адвокат, ордер серія АР № 1138684

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська виробнича харчова компанія" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "Олімпіус Консалт" заборгованість у розмірі 917 297,43грн, з яких:

- основний борг у розмірі 693 600,00грн;

- пеня у розмірі 191 927,67грн;

- інфляційні втрати у розмірі 31 769,76грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №24/11 від 15 грудня 2022 року в частині повної та своєчасної оплати. Відповідно до пункту 9.2.договору позивачем нарахована пеню в розмірі 191927,67грн. за період прострочення виконання зобов`язання з 05.01.2023 по 25.07.2023.

На підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути втрати від інфляції в розмірі 31769,76грн за період з січня по червень 2023 року включно.

Відповідач підтверджує наявність заборгованості за договором поставки в сумі 693600,00грн, яка виникла за накладною № 26 від 03.01.2023 в сумі 231200,00 грн (зазначена накладна частково оплачена на суму 200000,00грн), за накладною № 27 від 03.01.2023 в сумі 331 200,00грн та № 21608 від 31.03.2023 в сумі 331 200,00грн. Однак вважає, що розрахунок пені та втрат від інфляції проведено позивачем з порушенням вимог чинного законодавства.

За підрахунком відповідача пеня складає 158055,35грн, а втрати від інфляції 18835,07грн.

29.09.2023 відповідачем надані до суду додаткові пояснення щодо суми основного боргу та клопотання про зменшення неустойки.

Клопотання про зменшення неустойки обґрунтовано тим, що відповідач фактично здійснює єдиний вид господарської діяльності - виробництво готової їжі. Замовниками є комунальні заклади освіти та установи охорони здоров`я, які фінансуються з місцевого або державного бюджету. Оплата за вказаними закупівлями здійснюється із значним затримками та негативно відображається на фінансовому стані підприємства. Наразі стягнення з відповідача пені в сумі 158 055,35 грн. призведе до ще більшого погіршення фінансового стану Товариства.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2023 справу №904/4165/23 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою суду від 07.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 04.09.2023.

Ухвалою суду від 04.09.2023 відкладено підготовче засідання у справі на 18.09.2023.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Ухвала суду від 04.09.2023 отримана позивачем 12.09.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №142, яке повернулося до суду.

18.09.2023 від позивача до господарського суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Ухвалою суду від 18.09.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у судове засідання на 10.10.2023.

06.10.2023 від позивача до суду надійшла заява, в якій позивач вказує видаткові накладні, які відповідно до Акту звірки взаємних розрахунків на дату складання позовної заяви не оплачені: №21608 від 31.03.2023 (частково), № 26 від 03.01.2023 та № 27 від 03.01.2023 (повністю не оплачені). При цьому позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості та штрафних санкцій залишаються незмінними.

Під час розгляду справи судом досліджені докази, наявні в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська виробнича харчова компанія" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олімпіус Консалт" (покупець) укладено договір поставки №24/11, відповідно до умов якого (п.1.1.) постачальник зобов`язується виробляти і постачати Покупцю продукцію - хлібопродукти, свіжовипечені хлібобулочні та кондитерські вироби. Асортимент товару, кількість, сума, на яку буде здійснена поставка заздалегідь узгоджуються сторонами. Найменування товару, одиниці виміру, кількість, ціни вказуються в Специфікаціях, або в рахунках, які є невід`ємною частиною договору.

Поставка здійснюється покупцю за адресою: смт. Гвардійське, вул. Леніна (п.2.3. договору).

Днем виконання постачальником зобов`язань з поставки товару вважається дата, зазначена в товарно-транспортній накладній (п.2.6. договору).

Згідно п.6.1. договору, ціна на товар вказується в накладних на товар, які підписуються сторонами. Ціна в накладній визначається на підставі узгодженої сторонами специфікації.

Відповідно до п. 7.1 Договору оплата за Товар здійснюється шляхом безготівкових платежів у порядку 30% передоплати вартості замовленого товару на першу поставку, а починаючи з другої поставки оплата здійснюється на протязі 1 (одного) календарного дня від дати фактичного отримання товару.

Згідно з п. 9.2 Договору у разі прострочення Покупцем оплати за товар, останній сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, що діяла на період виникнення заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Даний договір набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін - щодо поставки товару покупцю - до 31.12.2023, з оплати поставленого товару до виконання умов договору.

На виконання умов договору поставки №24/11 Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська виробнича харчова компанія" поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Олімпіус Консалт" товар на загальну суму 1656000,00грн, що підтверджується видатковими накладними:

№ 21608 від 31.03.2023 на суму 331200,00грн,

№ 396 від 26.12.2022 на суму 314 640,00грн,

№ 397 від 26.12.2022 на суму 298080,00грн,

№ 398 від 26.12.2022 на суму 49680,00грн,

№ 27 від 03.01.2023 на суму 331200,00грн,

№ 26 від 03.01.2023 на суму 331200,00грн,

та товарно-транспортними накладними: № Р 21608 від 31 березня 2023 року, № Р 396 від 26 грудня 2022, № Р 397 від 26 грудня 2022 року, № Р 398 від 26 грудня 2022 року, № Р 27 від 03 січня 2023, № Р 26 від 03 січня 2023.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Олімпіус Консалт" частково на суму 962400,00грн розрахувалось за поставлений товар, про що свідчать платіжні інструкції:

№ 1178 від 26.12.2022 на суму 529920,00грн;

№ 1260 від 13.01.2023 на суму 50000,00грн;

№ 1312 від 19.01.2023 на суму 50000,00грн;

№ 1459 від 17.02.2023 на суму 50000,00грн,

№ 5157 від 08.12.2022 на суму 132480,00грн,

№ 5265 від 21.12.2021 на суму 100 000,00грн,

№ 5425 від 31.01.2022 на суму 50 000,00грн.

Таким чином, залишок несплаченої суми складає 693600,00грн (1656000,00грн-962400,00грн).

Наявність заборгованості в зазначеній сумі підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків та визнається відповідачем у повному розмірі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Олімпіус Консалт" своєчасно не розрахувалось за поставлений товар, що і є причиною виникнення спору.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору поставки, строк його дії, умови поставки, загальна ціна, строк оплати, докази оплати, наявність/відсутність заборгованості, наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цім Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Установлено, що оплата за поставлений товар здійснюється: шляхом безготівкових платежів у порядку 30% передоплати вартості замовленого товару на першу поставку, а починаючи з другої поставки оплата здійснюється на протязі 1 (одного) календарного дня від дати фактичного отримання товару (п.7.1. договору).

Позивач зазначає, що заборгованість у сумі 693600,00грн виникла за видатковими накладними:

№ 21608 від 31.03.2023 на суму 331200,00грн (оплачена частково, залишок складає 31200,00грн),

№ 27 від 03.01.2023 на суму 331200,00грн,

№ 26 від 03.01.2023 на суму 331200,00грн.

З урахуванням умов п.7.1. договору, строк оплати настав за видатковими накладними:

№ 21608 від 31.03.2023 на суму 331200,00грн- 03.04.2023;

№ 27 від 03.01.2023 на суму 331200,00грн 04.01.2023,

№ 26 від 03.01.2023 на суму 331200,00грн 04.01.2023.

Відповідач в установлений договором та специфікацією строк свої зобов`язання з оплати поставленого товару не виконав, викладені в позовній заяві доводи позивача не спростував, позовні вимоги в цій частині визнав.

Так, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (частина 1 статті 191 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами частини 6 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнає суму основного боргу, підписано адвокатом Ромасько Є.В. (ордер серія АР № 1138684).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову в частині суми основного боргу за встановлених судом обставин, не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб, у зв`язку з чим приймається судом.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у сумі 693600,00грн з ПДВ заявлена правомірно та підлягає задоволенню.

Крім вимоги про стягнення суми основного боргу, позивач просить стягнути пеню у розмірі 191927,67грн. за період прострочення виконання зобов`язання з 05.01.2023 по 25.07.2023 та втрати від інфляції в розмірі 31769,76грн за період з січня по червень 2023 року включно.

Згідно ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату за договором передбачена п. 9.2. Договору, згідно якого у разі прострочення Покупцем оплати за товар, останній сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, що діяла на період виникнення заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Перевіркою наданого позивачем розрахунку пені судом встановлено, що пеня нарахована на загальну суму боргу, починаючи з 05.01.2023 по 25.07.2023. При цьому, позивачем не враховано, що у січні 2023 року відповідачем перераховані грошові кошти на суму 200 000,00грн (платіжні інструкції № 1260 від 13.01.2023 на суму 50000,00грн; № 1312 від 19.01.2023 на суму 50000,00грн; № 5425 від 31.01.2023 на суму 50 000,00грн., № 1459 від 17.02.2023 на суму 50000,00грн).

Тобто, заборгованість у сумі 693600,00грн виникла станом на 18.02.2023.

За підрахунком суду пеня нараховується:

- на заборгованість у сумі 231200,00грн за видатковою накладною № 26 від 03.01.2023 за період з 05.01.2023 по 12.01.2023 (день фактичної оплати 13.01.2023 не вважається днем прострочки) та складає 2533,70грн,

на заборгованість у сумі 181200,00грн за цією накладною (231200,00грн 50 000,00грн) за період з 13.01.2023 по 18.01.2023 складає 1241,10грн,

на заборгованість у сумі 131200,00грн за цією накладною (181200,00грн 50 000,00грн) за період з 19.01.2023 по 30.01.2023 пеня складає 1976,99грн,

на заборгованість у сумі 81200,00грн за цією накладною (131200,00грн 50 000,00грн) за період з 31.01.2023 по 16.02.2023 пеня складає 1779,73грн,

на заборгованість у сумі 31200,00грн за цією накладною (81200,00грн 50 000,00грн) за період з 17.02.2023 по 25.07.2023 пеня складає 6752,88грн.

Всього пеня за видатковою накладною № 26 від 03.01.2023 складає 14284,40грн (2533,70грн +1241,10грн +1976,99грн +1779,73грн +6752,88грн).

- на заборгованість за видатковою накладною № 27 від 03.01.2023 на суму 331200,00грн за період з 05.01.2023 по 25.07.2023 пеня складає 91647,12грн;

- на заборгованість за видатковою накладною № 21608 від 31.03.2023 (строк оплати за цією накладною обчислено з урахуванням положень ч.5 ст. 254 ЦК України та настав 04.04.2023) на суму 331200,00грн за період з 05.04.2023 по 25.07.2023 пеня складає 50814,25грн.

Таким чином пеня складає 156745,77грн (14284,40грн +91647,12грн+50814,25грн).

Відповідач просить зменшити розмір заявленої пені.

Клопотання про зменшення неустойки обґрунтовано тим, що відповідач фактично здійснює єдиний вид господарської діяльності - виробництво готової їжі. Замовниками є комунальні заклади освіти та установи охорони здоров`я, які фінансуються з місцевого або державного бюджету. Оплата за вказаними закупівлями здійснюється із значним затримками та негативно відображається на фінансовому стані підприємства. Наразі стягнення з відповідача пені в сумі 158 055,35 грн. призведе до ще більшого погіршення фінансового стану Товариства.

Відповідно до ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зробила наступні висновки.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

На підставі викладеного, враховуючи пояснення відповідача, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 50% та стягнути з відповідача на користь позивача 78372,88 грн (156745,77грн х50%).

Враховуючи дотримання балансу інтересів сторін, суд зазначає про неможливість зменшення розміру пені та штрафу більше, ніж на 50%. Порушення строків оплати мало місце і відповідач не навів обґрунтування наявності обставин, які б суттєво перешкоджали здійснити своєчасну оплату (хоча б частково) у визначений договором строк. Умови договору, в тому числі порядок та строк оплати, були відповідачу відомі, і відповідач міг, здійснивши своєчасну оплату, уникнути цих нарахувань, або суттєво зменшити їх. За таких обставин подальше зменшення штрафних санкцій зможе привести до втрати неустойкою засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути втрати від інфляції в сумі 31769,76грн за січень-червень 2023 року.

Здійснюючи перевірку розрахунку інфляційних втрат, суд враховує таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Дослідивши надані розрахунки інфляційних втрат, суд встановив, що позивачем невірно визначено сукупний індекс інфляції.

За наслідком здійсненого судом перерахунку, з урахуванням меж позовних вимог, заявлені до стягнення інфляційні втрати за загальний період з січня 2023 року по червень 2023 року складають 23557,2грн, виходячи з наступного:

на заборгованість у сумі 231200,00грн за видатковою накладною № 26 від 03.01.2023 втрати від інфляції складають: 1849,6грн (231200х100,8% (індекс інфляції за січень 2023 року),

на заборгованість у сумі 81200,00грн за цією накладною втрати від інфляції складають 568,4грн (81200,00грн х 100,7% (індекс інфляції за лютий 2023 року);

на заборгованість у сумі 31200,00грн за цією накладною втрати від інфляції за період з березня по червень 2023 року складають 936,00грн (31200,00грн х103,0% (індекс інфляції за березень-червень 2023 року).

- на заборгованість за видатковою накладною № 27 від 03.01.2023 на суму 331200,00грн х104,6% (індекс інфляції за січень - червень 2023 року ) втрати від інфляції складають 15235,2грн;

- на заборгованість за видатковою накладною № 21608 від 31.03.2023 (строк оплати за цією накладною обчислено з урахуванням положень ч.5 ст. 254 ЦК України та настав 04.04.2023 ) на суму 331200,00грн за період з 05.04.2023 по 25.07.2023 втрати від інфляції складають 4968,00грн (331200,00грн х101,5%).

Таким чином, сума втрат від інфляції за заявлений позивачем період складає 23557,2грн (1849,6грн+ 568,4грн+936,00грн +15235,2грн +4968,00грн).

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині та стягнення з відповідача на користь позивача 795530,08грн, з яких: 693600грн - основний борг, пеня - 78372,88 грн та втрати від інфляції у сумі 23557,2грн.

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 13759,46грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1093 від 26.07.23.

Відповідно до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 693600,00грн, 50 відсотків судового збору, а саме: 5202,00грн (693600,00грн х 1,5% = 10404,00грн х 50%) слід повернути позивачу з державного бюджету.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 7906,54грн (5202,00грн + 2704,54грн (180302,97грн (пеня та втрати від інфляції)х1,5%).

При цьому суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська виробнича харчова компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпіус Консалт" про стягнення 917 297,43грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпіус Консалт" (ідентифікаційний код 42234821; вул. Данила Галицького, буд.2-А, м. Дніпро, 49102) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська виробнича харчова компанія" (ідентифікаційний код 44785814; вул. Авіаційна, б.39, м. Дніпро, 49000) заборгованість у розмірі 693600грн, пеню у розмірі 78372,88 грн, втрати від інфляції у розмірі 23557,2грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 7906,54грн, видати наказ.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська виробнича харчова компанія" (ідентифікаційний код 44785814; вул. Авіаційна, б.39, м. Дніпро, 49000) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 5202,00грн, сплачений згідно платіжної інструкції № 1093 від 26.07.2023, видати ухвалу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.10.2023

Суддя Н.М. Євстигнеєва