ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року Справа № 918/604/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Саврій В.А. , суддя Коломис В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" на ухвалу Господарського суду Рівненської області, постановлену 14.08.23р. суддею Марачем В.В. у м.Рівному, повний текст складено 14.08.23р. у справі № 918/604/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго"

про стягнення в сумі 73 103 737 грн 36 коп.

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частини 2 статті 271, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.08.2023 у справі № 918/604/23 повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" зустрічну позовну заяву №03-05 від 10.08.2023 та додані до неї документи.

В обґрунтування ухвали, суд з посиланням на ч. 1 ст. 180 ГПК України, вказав, що заявником пропущено строк, у межах якого він мав право звернутися із зустрічним позовом у справі №918/604/23, що згідно ч.6 ст.180 ГПК України, є підставою для повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" зустрічної позовної заяви від 10.08.2023.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою скаржник звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суд Рівненської області від 14.08.2023 про повернення зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю у справі №918/604/23 без розгляду.

З посиланням на Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постанову Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22, ст. 119 ГПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" вказує, що суд не з`ясував причин порушення процесуального строку встановленого судом для подачі зустрічного позову відповідачем, не надав оцінки фактору волевиявлення відповідача до процесуальних прав.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції. Просить відмовити ТОВ «Рівнетеплоенерго» у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.08.2023 у справі №918/604/23.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.08.23 у справі № 918/604/23 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженої ухвали, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" в якому просить стягнути з останнього 73103737 грн 36 коп..

Даний позов обґрунтовує тим, що на підставі договору постачання природного газу №1394-НГТ-28 від 30.06.2021, позивач передав у власність відповідача природний газ за період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року послугу на загальну суму 471 780 665 грн 55 коп.. Однак відповідач розрахунки з позивачем за наданий природний газу провів частково, на суму 398 676 928 грн 19 коп., внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 73 103 737 грн 36 коп..

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

11.07.2023 через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує.

14.08.2023 через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача у межах справи №918/604/23 надійшов зустрічний позов, в якому просить визнати зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Рівнетеплоенерго до Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг за договором №1394-НГТ-28 від 30.06.2021 припиненими.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що Державою, шляхом прийняття низки спеціальних Законів вже врегульовано механізм та джерела відшкодування позивачу грошових коштів, у тому числі й коштів, що є предметом розгляду даної справи, а тому таке зобов`язання за договором є припиненим у зв`язку з неможливістю його виконання інакше ніж в порядку визначеному спеціальним законом за рахунок коштів спеціально визначеної статті державного бюджету за формування якого жодна з сторін договору не відповідає.

Як зазначалося вище, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.08.2023 у справі № 918/604/23 повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" зустрічну позовну заяву №03-05 від 10.08.2023 та додані до неї документи.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Отже, предметом апеляційного перегляду у даній справі є ухвала суду першої інстанції, щодо повернення зустрічної позовної заяви з підстав пропуску строку її подання.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ГПК України.

Таким чином, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ГПК України щодо її подання.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 46 ГПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Пунктом 3 частини другої статті 46 ГПК України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 113 ГПК України).

Статтею 180 ГПК України визначено, що Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Відповідно до частини восьмої статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить Відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Частиною першою статті 116 ГПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно з статтею 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, право на подання зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

Подібну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.12.2019 у справі № 910/5172/19.

За приписами статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Апеляційний господарський суд виходить з того, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали місцевого господарського суду про відкриття провадження у справі.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів господарсько-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження господарського процесу у визначених ГПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ГПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, до зустрічної позовної заяви ТОВ «Рівнетеплоенерго» не додавало клопотання про поновлення строку на подання зустрічного позову.

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою суду від 21.06.2023, якою, зокрема, прийнято позовну заяву у справі до розгляду та відкрито провадження у справі, зобов`язано Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання даної ухвали, подати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання.

Ухвала суду від 21.06.2023 про відкриття провадження у справі №918/604/23, згідно Довідки про доставку електронного листа, отримана Відповідачем 22.06.2023.

Відтак, з огляду на приписи ч.1 ст.180 ГПК України, відповідач мав право пред`явити зустрічний позов у строк до 08 липня 2023 року.

За визначенням ч.ч. 1, 2 ст. 180 ГПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву; зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відзив на позовну заяву подано відповідачем до суду 06.07.2023 (надійшов до суду першої інстанції 11.07.2023), тобто, в межах визначеного судом строку.

Натомість, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" звернулось в господарський суд із зустрічним позовом 10 серпня 2023 року, що підтверджується відміткою органу поштового зв`язку на листі з описом вкладення, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 180 ГПК України.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли Господарським процесуальним кодексом України встановлено неможливість такого поновлення (відповідний висновок викладено у п. 29 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16). Подання особою клопотання про поновлення процесуального строку не кореспондується з автоматичним поновленням судом такого строку, оскільки клопотання про поновлення процесуального строку, у даному випадку, для подання зустрічного позову у справі, повинно містити обґрунтування причин його пропуску, поважність яких визначається судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 922/709/18.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає про те, що скаржник не був позбавлений можливості надати зустрічний позов у строк, визначений ч. 1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України та міг реалізувати своє право на подання зустрічного позову у встановлені строки, в тому числі і при поданні відзиву на позовну заяву, оскільки відповідач був достеменно обізнаним про хід розгляду. Крім того, при поданні 10.08.2023 зустрічної позовної заяви відповідач також не був позбавлений права додати до неї заяву про поновлення пропущеного строку або навести поважні причини пропуску цього строку у тексті зустрічної позовної заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Щодо посилання відповідача на постанову Верховного суду від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 суд апеляційної інстанції зазначає, що вона не може бути взята до уваги, оскільки прийнята за іншої, а ніж у даній справі фактично-доказової бази, тобто хоча й за подібного правового регулювання, але за інших обставин, встановлених судовими інстанціями, і за інших поданих сторонами та оцінених судом доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийнято відповідне судове рішення. Зокрема, слід вказати, у вказаній вище постанові скаржником (позивачем) є фізична особа, яка є учасником бойових дій та в межах справи №500/1912/22, позивач подавав до суду клопотання про поновлення пропущеного строку.

Разом з тим, судова колегія зауважує, що відповідач в даній справі зареєстрований у м. Рівне та відповідно здійснює свою діяльність у вказаній території. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 із змінами і доповненнями - територія усієї Рівненської області не включена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. відповідач не є учасником бойових дій.

Отже, оскаржувана відповідачем ухвала винесена за інших обставин, що досліджувались Верховним Судом при винесення постанови від 29.09.2022 у справі №500/1912/22.

Враховуючи викладене, оскільки зустрічний позов подано з пропуском встановленого строку для його подання, відповідачем не подавалось клопотання про поновлення такого строку, місцевий господарський суд дійшов правомірних висновків про повернення відповідачу зустрічної позовної заяви на підставі ч. 6 ст. 180 ГПК України.

Крім того, колегія суддів зауважує на тому, що повернення зустрічного позову, на підставі ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України, не позбавляє відповідача права звернутися до суду першої інстанції з окремим позовом про захист своїх порушених прав.

Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Рівненської області від 14.08.23 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.08.23 у справі № 918/604/23 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.08.23 у справі № 918/604/23 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.

4. Справу №918/604/23 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.