ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/3236/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Цимцба Дмитра Давидовича ( АДРЕСА_1 )
до Фізичної особи-підприємця Гріншпун Олександра Семеновича ( АДРЕСА_2 )
про стягнення 133527,32 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець Цимцба Дмитро Давидович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - фізичної особи-підприємця Гріншпун Олександра Семеновича про стягнення заборгованості у розмірі 133527,32 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача взятих на себе зобов`язань за договором суборенди №14/2021 від 19.11.2021 в частині здійснення оплати вартості переданого в суборенду приміщення.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.07.2023 позовну заяву залишено без руху з огляду на вимоги пункту 5 частини 3 статті 162, частини 2 статті 164 ГПК України та встановлено позивачу строк у п`ять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для виправлення недоліків позовної заяви.

03.08.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області зареєстровано заяву про усунення недоліків позовної заяви (вх. №20653), яку досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.08.2023 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 ГПК України, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, відповідно до статті 80 ГПК України на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до статті 252 ГПК України.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом. При цьому, суд зазначає, що копію ухвали господарського суду Харківської області про відкриття провадження у справі від 07.08.2023, яку було надіслано на належну адресу відповідача, що вказана у позовній заяві та яка підтверджена відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було повернуто на адресу суду з довідкою відділення оператора поштового зв`язку Ф.20, в якій значиться причина повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Пунктами 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Разом з тим, суд зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному разі суду.

Аналогічний правовий висновок знайшов своє змістовне відображення у численних постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №908/3468/13, від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17, від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19, Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 тощо.

Окрім того, за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала господарського суду Харківської області від 07.08.2023 по справі №922/3236/23 була оприлюднена в електронному вигляді в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що вбачається за веб-адресою: https://reyestr.court.gov.ua/.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що учасники справи повідомлені належним чином про розгляд даної справи. Водночас судом було створено всім учасникам справи належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Відтак, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи доказів для повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позовну заяву, справа розглядається за наявними матеріалами, відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Положеннями частини 4 статті 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

19.11.2021 між Фізичною особою-підприємцем Цимцба Дмитром Давидовичем (надалі - позивач, орендар) та Фізичною особою-підприємцем Гріншпун Олександром Семеновичем (надалі - відповідач, суборендар) було укладено договір суборенди №14/2021 (надалі - договір), відповідно до умов пункту 1.1. якого орендар передає, а суборендар приймає в тимчасове користування адміністративні приміщення площею 67,10 кв.м. Орендовані приміщення розташовані за адресою: 61052, м. Харків, вул. Маліновського, буд. 3. Орендоване приміщення розташоване на 2-му поверсі будівлі літ. "Б-1" оф. №17/8, 17/9.

Умовами пунктом 1.2. договору погоджено, що вказане в п. 1.1. договору приміщення використовується суборендарем виключно під офіс.

Згідно з пунктом 1.7 договору орендар підтверджує, що договір укладено з попередньої письмової згоди власника приміщення, та додаткової угоди з боку власника орендованих приміщень на укладення цієї додаткової угоди не потрібно.

Відповідно до умов пункту 2.1. договору орендар зобов`язується передати в оренду приміщення для тимчасового використання суборендарем відповідно до предмету договору.

Умовами пунктом 2.2. договору передбачено, що суборендар зобов`язується використовувати орендоване приміщення винятково по прямому призначенню, вказаному в п. 1.2. договору; cвоєчасно вносити орендну плату відповідно до п. 4.1. договору; компенсувати орендареві вартість спожитої електроенергії згідно показників приладів обліку, встановлених в орендованих приміщеннях. Розрахунок кількості та вартості спожитої електроенергії здійснює представник орендаря; компенсувати орендареві вартість спожитого природного газу згідно Угоди про участь в експлуатаційних витратах; відшкодувати орендареві вартість експлуатаційних витрат (компенсація за спожиті електроенергію, природний газ, послуги зв`язку і т.п.) протягом 3-х календарних днів з моменту виписки рахунку або рахунку-акту.

Умовами пункту 3.2. договору погоджено, що передача орендованих приміщень відбувається згідно акта прийому-передачі. Орендовані приміщення вважаються переданими в оренду з моменту підписання акту прийому-передачі.

Згідно з пунктом 3.5. договору у разі незвільнення суборендарем орендованих приміщень після закінчення терміну дії договору (за умови відсутності угоди про пролонгацію), а також в разі наявності заборгованості по орендній платі та/або додатковим платежам (компенсація експлуатаційних витрат та штрафи) більш 15 календарних днів, суборендар надає орендареві право самостійно відкрити і звільнити орендовані приміщення від майна, що знаходиться в орендованих приміщеннях. При цьому орендар має право розмістити таке майно в будь-якому зручному для орендаря місці (в т.ч. на відкритому повітрі). При цьому орендар не несе відповідальності за збереження, втрату або пошкодження даного майна.

Умовами пункту 4.1. договору між сторонами погоджено, що за приміщення суборендар сплачує орендареві орендну плату. Розмір і розрахунок орендної плати вказаний в Протоколі узгодження величини орендної плати. Оплата здійснюється за кожен місяць вперед до 5-го числа поточного місяця.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що суборендар зобов`язаний до моменту підписання договору або в день його підписання перерахувати орендареві орендну плату за два місяці вперед (за перший місяць і за останній).

Згідно з пунктом 4.4. договору оплата за використання приміщень відбувається шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендаря.

Умовами пункту 10.1. договору погоджено, що договір вступає в дію з моменту підписання, але в будь-якому випадку не раніше факту повної оплати загальної вартості послуг і діє до 31 грудня 2022 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 20 календарних днів до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії.

Додатком №5 до договору суборенди №14/2021 від 19.11.2021 є Протокол узгодження величини орендної плати від 01.02.2022, відповідно до якого сторонами була досягнута згода встановити розмір щомісячної орендної плати за оренду адміністративних приміщень - 8640,00 грн. (ПДВ не передбачений). Погоджено, що вказаний протокол є підставою для проведення взаємних розрахунків і платежів між суборендарем і орендарем.

Із змісту Акту прийому-передачі приміщення від 06.12.2021 слідує, що позивач передав, а відповідач прийняв адміністративні приміщення загальною площею 67,10 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків. вул. Маліновського, буд. 3, згідно договору суборенди №14/2021 від 19.11.2021. У вказаному Акті прийому-передачі приміщення зазначено, що сторони вважають взаємні зобов`язання по прийому-передачі орендованого приміщення по договору виконаними та не мають взаємних претензій. Стан приміщення придатний для використання його у відповідності до п. 1.2. укладеного договору суборенди.

Додатковою угодою від 31.01.2022 до договору №14/2021 від 19.11.2021 сторони досягли згоди викласти пункту 1.1. договору в наступній редакції: "1.1. Орендар передає, а суборендар приймає в тимчасове користування адміністративні (офісні) приміщення площею 25 кв.м. (орендовані приміщення). Дані приміщення розташовані за адресою: 61052, м. Харків, вул. Маліновського, буд. 3, к.30, 31. Орендоване приміщення розташоване на 1-му поверсі будівлі літ. "Е-2 оф. №30,31". Дана угода вступає в дію 01 лютого 2022 р.

Відповідно до Акту прийому-передачі приміщення від 31.01.2022 орендар надає, а суборендар приймає адміністративні приміщення загальною площею 25 кв. м., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Маліновського, буд. 3, згідно договору суборенди 14/2021 від 19.11.2021 та додаткової угоди від 31.01.2022.

Матеріали справи також свідчать, що 19.11.2021 та 01.02.2022 між орендарем та суборендарем було укладено угоди про участь в експлуатаційних витратах у якості додатку №2 до договору суборенди №14/2021 від 19.11.2021, відповідно до умов пункту 6-7 яких, метою укладення договору є компенсація понесених орендарем витрат по оплаті постачання і транспортування газу. Орендар не має мети отримання від даної компенсації прибутку. Компенсація здійснюється без будь-яких націнок та нарахувань.

Як свідчать обставини справи, позивач за допомогою засобів поштового зв`язку звертався до відповідача з листами вих. №1/22 від 22.09.2022 та вих. №1/23 від 23.12.2022, в яких з обґрунтуванням фактичних підстав звернення вказував про наявність заборгованості із сплати орендної плати за договором суборенди №14/2021 від 19.11.2021 р.

З обставин справи також слідує, що 10.07.2023 комісією у складі: ФОП Цимцба, Писаревського О.М., Шершньова О.Г., Решетнік О.В. було проведено обстеження адміністративного приміщення (офісу) загальною площею 25 кв. м., розташоване за адресою: 61052, м. Харків, вул. Маліновського, буд. 3, на 1-му поверсі будівлі літ. "Е-2", оф. №30, 31. Згідно договору суборенди №14/2021 від 19.11.2021 p. приміщення використовує ФОП Гріншпун Олександр Семенович. За результатами проведено обстеження приміщення комісією зроблено такий висновок: враховуючи відсутність документів стосовно звільнення орендованого приміщення та наявності великої кількості документів щодо господарської діяльності ФОП Гріншпун Олександра Семеновича, приміщення продовжує використовуватись ФОП Гріншпун Олександром Семеновичем для своєї господарської діяльності, а також для зберігання свого майна та документів. Також, зроблено висновок, що станом на дату огляду приміщення не звільнено та продовжує використовуватись відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано про належне виконання взятих на себе зобов`язань за договором суборенди №14/2021 від 19.11.2021 та передачу відповідачу в суборенду приміщення. Разом з тим, позивач стверджує, що відповідачем порушено взяті на себе зобов`язання за спірним договором в частині здійснення повної та своєчасної сплати орендної плати у період з березня 2022 р. по липень 2023 р., що мало наслідком виникнення заборгованості за оренду плату та експлуатаційні витрати у розмірі 133527,32 грн., яка залишається не сплаченою.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з статтею 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень статті 774 ЦК України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлене договором або законом. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

В силу дії частини 1 статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Беручи до уваги встановлену статтею 204 ЦК України та неспростовану в межах цієї справи в порядку статті 215 ЦК України презумпцію правомірності означеного договору, суд вважає його належною у розумінні статей 11, 509 ЦК України та статей 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

Отже, укладаючи та підписуючи договір суборенди №14/2021 від 19.11.2021 та додаткову угоду до нього, сторони чітко визначили та погодили всі істотні умови договору, взаємні права та обов`язки кожної із сторін, а також відповідальність сторін у разі порушення умов договору.

За приписами статті 173 ГК України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом статті 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Умовами пункту 3.2. договору погоджено, що передача орендованих приміщень відбувається згідно акта прийому-передачі. Орендовані приміщення вважаються переданими в оренду з моменту підписання акту прийому-передачі.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Акту прийому-передачі приміщення від 06.12.2021 позивач передав, а відповідач прийняв адміністративні приміщення загальною площею 67,10 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків. вул. Маліновського, буд. 3, згідно договору суборенди №14/2021 від 19.11.2021. У вказаному Акті прийому-передачі приміщення зазначено, що сторони вважають взаємні зобов`язання по прийому-передачі орендованого приміщення по договору виконаними та не мають взаємних претензій. Стан приміщення придатний для використання його у відповідності до п. 1.2. укладеного договору суборенди.

Відповідно до Акту прийому-передачі приміщення від 31.01.2022 орендар надає, а суборендар приймає адміністративні приміщення загальною площею 25 кв. м., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Маліновського, буд. 3, згідно договору суборенди 14/2021 від 19.11.2021 та додаткової угоди від 31.01.2022.

Зазначені Акти прийому-передачі приміщення від 06.12.2021 та 31.01.2022 містять підписи орендаря та суборендаря.

Отже, матеріалами справи підтверджено належне виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договором суборенди №14/2021 від 19.11.2021 та передання відповідачу в суборенду приміщення в належному для використання стані, а тому у відповідача з огляду на погоджені з позивачем умови договору виник обов`язок з своєчасної та повної сплати орендної плати та експлуатаційних витрат.

Відповідно до частини 1, 5 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 4 статті 286 ГК України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Умовами пункту 4.1. договору передбачено, що за приміщення суборендар сплачує орендареві орендну плату. Розмір і розрахунок орендної плати вказаний в Протоколі узгодження величини орендної плати. Оплата здійснюється за кожен місяць вперед до 5-го числа поточного місяця.

Додатком №5 до договору суборенди №14/2021 від 19.11.2021 є Протокол узгодження величини орендної плати від 01.02.2022, відповідно до якого сторонами була досягнута згода встановити розмір щомісячної орендної плати за оренду адміністративних приміщень - 8640,00 грн. (ПДВ не передбачений). Погоджено, що вказаний протокол є підставою для проведення взаємних розрахунків і платежів між суборендарем і орендарем.

Пунктом 4.3. договору погоджено, що суборендар зобов`язаний до моменту підписання договору або в день його підписання перерахувати орендареві орендну плату за два місяці вперед (за перший місяць і за останній).

Згідно з пунктом 4.4. договору оплата за використання приміщень відбувається шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендаря.

Натомість з обставин справи убачається, що позивач за допомогою засобів поштового зв`язку звертався до відповідача з листами вих. №1/22 від 22.09.2022 та вих. №1/23 від 23.12.2022, в яких з обґрунтуванням фактичних підстав звернення вказував про наявність заборгованості із сплати орендної плати за договором суборенди №14/2021 від 19.11.2021 р.

Пунктом 2.6. договору погоджено, що орендар має право відкрити орендоване приміщення, провести його огляд чи знаходиться в цих приміщеннях без відома та присутності суборендаря у разі наявності заборгованості суборендаря відповідно до п. 3.5., 6.5. договору.

Матеріали справи свідчать, що 10.07.2023 комісією у складі: ФОП Цимцба, Писаревського О.М., Шершньова О.Г., Решетнік О.В. було проведено обстеження адміністративного приміщення (офісу) загальною площею 25 кв. м., розташоване за адресою: 61052, м. Харків, вул. Маліновського, буд. 3, на 1-му поверсі будівлі літ. "Е-2", оф. №30, 31. Згідно договору суборенди №14/2021 від 19.11.2021 p приміщення використовує ФОП Гріншпун Олександр Семенович. За результатами проведено обстеження приміщення комісією зроблено висновок: враховуючи відсутність документів стосовно звільнення орендованого приміщення та наявності великої кількості документів щодо господарської діяльності ФОП Гріншпун Олександра Семеновича, дане приміщення продовжує використовуватись ФОП Гріншпун Олександром Семеновичем для своєї господарської діяльності, а також для зберігання свого майна та документів. Також, зроблено висновок, що станом на дату огляду приміщення не звільнено та продовжує використовуватись ФОП Гріншпун Олександром Семеновичем.

Статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями статті 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зазначені положення законодавства дають підстави дійти висновку, що коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки. У разі ж коли така сторона порушила умови договору, зобов`язання вважається не виконаним. Тобто однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання.

З огляду на вказане, матеріали справи свідчать, що позивачем доведено факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань щодо здійснення оплати платежів, пов`язаних з суборендою приміщення та експлуатаційних витрат.

Так, матеріали справи свідчать, що відповідачем в порушення умов пункту 2.2., 4.1. договору несвоєчасно та не у повному обсязі здійснювалась на користь позивача сплата орендної плати та експлуатаційних витрат, що призвело до виникнення заборгованості. Разом з тим, жодних доказів на спростування правомірності та обґрунтованості позовних вимог та необхідності сплати обґрунтованої та заявленої заборгованості, матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано. При цьому матеріали справи свідчать, що наявність та обсяг заборгованості відповідача, а також настання строку виконання обов`язку щодо сплати обумовлених договорами платежів, не були спростовані відповідачем.

Враховуючи вищевказані обставини, відсутність у матеріалах справи доказів, які б спростовували наявність заборгованості відповідача перед позивачем, а також доказів, які б свідчили про здійснення повного розрахунку за суборенду приміщення та експлуатаційних витрат, суд дійшов висновку, що заявлена позовна вимога про стягнення заборгованості у розмірі 133527,32 грн. є обґрунтованою, правомірною, не спростованою відповідачем, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вказані вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Однак, всупереч вимог наведених статей 13, 74 ГПК України жодних доказів на спростування встановлених обставин справи та обґрунтованості заявлених позовних вимог відповідачем суду не надано.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Разом з тим, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі та доречні питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями статті 129 ГПК України, та враховуючи висновки суду про задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гріншпун Олександра Семеновича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Цимцба Дмитра Давидовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) заборгованість у розмірі 133527,32 грн. та витрат зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено "06" жовтня 2023 р.

Суддя Г.І. Сальнікова