ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Черкаси справа № 925/865/23

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна"

до Селянського (фермерського) господарства Чирви Надії Віталіївни

про стягнення 327480,84 грн,

без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" (вул. Васильківська, 14, м. Київ, 03040, ) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Селянського (фермерського) господарства Чирви Надії Віталіївни (вул. Шевченка, 129, с. Телепине, Черкаський район, Черкаська область, 20842, ) про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № 22 НХ 020 ПТГМ від 05.01.2022 у сумі 327480,84 грн, яка складається з: основного боргу - 227123,84 грн, суми пені - 55475,00 грн, суми відсоткових річних (20%) - 19330,00 грн, суми штрафу - 16922,00 грн, суми інфляційних витрат - 8630,00 грн та понесених судових витрат.

Крім того, в порядку до ч. 10 ст. 238 ГПК України, позивач просить суд вказати у рішенні суду про нарахування відсотків річних, органом (особою) що буде здійснювати примусове виконання рішення, на залишок боргу, з дня винесення рішення до моменту виконання рішення Господарського суду Черкаської області за позовом ТОВ «Агріі Україна» до ФГ Чирви Н.В., за наступною формулою: Сума відсотків річних = Сума, що підлягає оплаті * 20% * Кількість днів прострочення/365 днів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним, як продавцем, було поставлено відповідачу, як покупцю товар на загальну суму 292305,24 грн, відповідач за поставлений товар розрахувався частково, лише у розмірі 123082,40 грн, у зв`язку з чим майнові права та інтереси позивача порушені. Таким чином, підставами звернення до суду позивача із вказаним позовом стало неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором купівлі-продажу № 22 НХ 020 ПТГМ від 05.01.2022 в частині проведення розрахунків за поставлений товар. Правовими підставами визначено статті 525, 526, 529, 530, 629, Цивільного кодексу України (ЦК України), статті 162, 163, 174 Господарського кодексу України (ГК України), посилаючись, зокрема, на обов`язковість умов укладеного між сторонами договору.

Ухвалою від 30 червня 2023 року Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана на адреси сторін рекомендованим листом.

Ухвала направлена відповідачу повернулась до суду з поштовим повідомленням про повернення поштового відправлення з відміткою «адресат відмовився».

Верховний Суд в постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Наведене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б.

Суд надіслав ухвалу про відкриття провадження у справі відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві та у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відповідно до пункту 20.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" місцезнаходження юридичної особи або фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

В пункті 3.9.1. постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. До повноважень господарських судів не віднесено з`ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

Одночасно, застосовуючи положення ГПК України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain).

Беручи до уваги, що ухвалу було надіслано за належною адресою, повідомленою позивачем, яка відповідає адресі, зазначеній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та повернуто підприємством зв`язку, суд дійшов висновку про те, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом.

У визначені законом строки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, відзив на позов або будь-які інші письмові заперечення по суті спору не надав.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

05 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" (позивач, за Договором продавець) та селянським (фермерським) господарством Чирви Надії Віталіївни (відповідач, за Договором Покупець) укладено Договір купівлі-продажу № 22 НХ 020 ПТГМ (надалі Договір) за умовами якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, найменування та асортимент якого вказуються в Специфікації /Додатку до даного Договору, яка становить його невід`ємну частину, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість згідно умов Договору.

Всі Додатки і Додаткові угоди до даного Договору становлять його невід`ємну частину і складають єдиний правочин. (п. 1.2. Договору)

Відповідно до п. 2.1. Договору ціна на Товар є договірною. Ціни та загальна вартість Товару визначаються в гривні, а також додатково виражені в еквіваленті долара США/Євро до національної валюти України - гривні, та зазначаються у Додатку (ах) до Договору. В ціну Товару входить вартість тари, упаковки, маркування, транспортування відповідно до умов поставки, а також вартість консультування покупця щодо якісних характеристик Товару та правил його використання. При цьому, необхідність надання консультацій, а також визначення терміну, місця, тривалості та форми їх надання обираються та застосовуються продавцем на власний розсуд і додатковому погодженню з покупцем не підлягають.

Ціна Товару вказується в Специфікаціях до даного Договору в гривні та додатково визначається в еквіваленті долара США/Євро до гривні. Дана ціна Товару є первинною, яка підлягає коригуванню на умовах, які зазначені нижче. (п. 2.2. Договору)

Ціна Товару буде змінена продавцем в односторонньому порядку, без попереднього узгодження із покупцем, у випадку зміни порядку та умов нарахування існуючих податків і зборів або інших змін у законодавстві, які вплинуть на вартість Товару та порядок формування ціни на Товар в період з дати підписання даного Договору до дати поставки відповідної партії Товару. (п. 2.2.1. Договору)

Відповідно до п. 2.2.2. Договору, у випадку проведення попередньої оплати за Товар вартість Товару в гривні на момент поставки визначається наступним чином:

Попередні оплати при зарахуванні визначаються в гривні, а також додатково виражені в еквіваленті долара США/Євро до національної валюти України гривні. Оплачена до моменту відвантаження частина вартості Товару у еквіваленті долара США/Євро визначається за середньозваженим курсом всіх здійснених оплат.

У випадку порушення покупцем строків здійснення попередньої оплати, зазначених у Специфікаціях (Додатках) до даного Договору, покупець зобов`язаний сплатити попередню оплату за Товар за більш високим курсом - або на дату попередньої оплати, яка зазначена у Специфікаціях (Додатках) до даного Договору, або на день фактичного здійснення попередньої оплати за Товар, якщо інше не узгоджено з продавцем.

Пунктом п. 2.2.3. Договору визначено, що неоплачена частина вартості Товару, яка була сформована на дату поставки Товару, буде змінена продавцем в односторонньому порядку виключно у випадку зростання курсу долара США/Євро до національної валюти України на 1 (один) або більше процентів, діючого на дату кожного фактичного платежу, відносно курсу долара США/Євро до національної валюти України, що діяв на дату поставки Товару.

Неоплачена вартість Товару розраховується за формулою та сплачується в гривні:

Х2 = (Y2/Y1) * X1, де

X1 - неоплачена вартість Товару у національній валюті України на дату поставки Товару;

Y1 - курс долара США/Євро до національної валюти України, на дату поставки Товару;

Y2 - курс долара США/Євро до національної валюти України на дату кожної оплати за Договором;

Х2 - сума несплаченої вартості Товару у національній валюті України до сплати.

При цьому, загальна ціна Товару, підрахована з урахуванням результатів коригування ціни на Товар на дату здійснення кожного фактичного платежу, є фактичною загальною ціною Товару по цьому Договору, яку покупець зобов`язаний оплатити. У випадку несвоєчасної оплата, покупець оплачує повну вартість придбаного Товару з урахуванням п. 2.2 цього Договору.

Відповідно до п. 2.3. Договору графік оплати Товару вказується в Додатках до даного Договору. Валютою платежу є гривня.

Згідно п. 2.4. Договору оплата по даному Договору здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок продавця на підставі умов даного Договору та на підставі рахунку-фактури. Термін дії кожного рахунка-фактури обмежений кількістю днів, вказаною в такому рахунку-фактурі. У випадку відсутності інформації щодо терміну дії рахунка-фактури такий рахунок - фактура дійсний протягом 3-х календарних днів з дати його виписки (включно). Датою оплати вважається дата зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок продавця. В платіжному документі покупець зобов`язаний зазначити в призначенні платежу номер та дату видаткової накладної, якщо він здійснює оплату за вже поставлений Товар, або номер та дату рахунку-фактури, якщо він здійснює попередню оплату за Товар. В іншому випадку, та покупець надає на це безвідкличну та безумовну згоду, підписанням цього Договору, продавець зараховує суму оплати на власний розсуд - в т.ч. для погашення загальної заборгованості покупця по всім іншим зобов`язанням. Відсутність виписаного продавцем рахунку-фактури не звільняє покупця від оплати за Товару. Якщо у покупця існує прострочена дебіторська заборгованість, то платіж, незалежно від його призначення, може бути зарахований продавцем в першу чергу на погашення існуючої простроченої дебіторської заборгованості без додаткового погодження такого зарахування з покупцем. За окремою домовленістю сторін розрахунки по Договору можуть також проводитись із застосуванням векселя, аграрної розписки, інших платіжних інструментів, передбачених чинним законодавством. У разі оплати за аграрною розпискою в призначенні платежу Покупець обов`язково повинен зазначити, що платіж здійснюється за аграрною розпискою. В іншому випадку до такого платежу буде застосовано умови, які зазначені даним пунктом цього Договору. З моменту передачі продавцем третій особі (новому кредитору) виданої покупцем аграрної розписки покупець зобов`язаний виконувати всі платежі по такій аграрній розписці безпосередньо третій особі (новому кредитору). Про факт передачі продавцем аграрної розписки покупця третій особі (новому кредитору) продавець повідомляє покупця.

За змістом п. 5.1.1. якість Товару повинна відповідати вимогам ДСТУ 3226-05 (ГОСТ 10882-98) для насіння цукрових буряків та ДСТУ 2240-93 для насіння інших с/г культур.

Підтвердженням якості з боку Продавця є сертифікат встановленого зразка на кожну партію Товару, який видається на підставі аналізів спеціалізованих контрольно-насіннєвих лабораторій. (п. 5.1.2. Договору)

У випадку порушення покупцем термінів оплати, обумовлених у Договорі, а також у випадку прострочення передачі векселя (майна, товарів, послуг, робіт), покупець сплачує продавцю неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом періоду прострочених платежів по оплаті Товару, від своєчасно неоплаченої суми заборгованості, за кожний день прострочення оплати до моменту повної оплати, а також 20% (двадцять) відсотків річних від простроченої суми. (п. 6.1. Договору)

Крім того, в разі порушення покупцем строків оплати за Товар відповідно до графіку, встановленого Договором, продавець має право стягнути з покупця штраф в розмірі 10 (десять відсотків) від суми, щодо якої покупцем допущено прострочення оплати Товару. (п. 6.2. Договору).

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та його скріплення печатками сторін і діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань. Забороняється використання факсиміле особистого підпису представників сторін при укладенні та підписанні Договору та будь-яких додатків та/або додаткових угод до нього, крім випадків, встановлених в п. 3.2. Договору (п. 8.1. Договору).

До Договору купівлі-продажу № 22 НХ 020 ПТГМ від 05.01.2022 між сторонами підписано ряд Додатків (Специфікацій) , а саме:

- Додаток № 4 ПК (Специфікація) від 15.06.2022, за умовами якого сторонами погоджено товар в асортименті, кількості, ціні та вартості який повинен бути поставлено на загальну суму 134386,76 грн разом з ПДВ. Покупець здійснює попередню оплату за Товар у розмірі 100% вартості кожної окремої партії Товару, зазначеної в Додатку до Договору або замовленої Покупцем не пізніше 30.10.2022;

- Додаток № 5 ПК (Специфікація) від 15.06.2022, за умовами якого сторонами погоджено товар в асортименті, кількості, ціні та вартості який повинен бути поставлено на загальну суму 114653,16 грн. разом з ПДВ. Покупець здійснює попередню оплату за Товар у розмірі 100% вартості кожної окремої партії Товару, зазначеної в Додатку до Договору або замовленої Покупцем не пізніше 30.10.2022;

- Додаток № 6 ЗП (Специфікація) від 14.07.2022, за умовами якого сторонами погоджено товар в асортименті, кількості, ціні та вартості який повинен бути поставлено на загальну суму 35470,27 грн. разом з ПДВ. Покупець здійснює попередню оплату за Товар у розмірі 100% вартості кожної окремої партії Товару, зазначеної в Додатку до Договору або замовленої покупцем не пізніше 16.07.2022;

- Додаток № 7 ЗП (Специфікація) від 14.07.2022, за умовами якого сторонами погоджено товар в асортименті, кількості, ціні та вартості який повинен бути поставлено на загальну суму 7612,13 грн. разом з ПДВ. Покупець здійснює попередню оплату за Товар у розмірі 100% вартості кожної окремої партії Товару, зазначеної в Додатку до Договору або замовленої покупцем не пізніше 15.07.2022.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем на виконання умов Договору купівлі-продажу №22 НХ 020 ПТГМ від 05.01.2022, поставлено відповідачу товар на загальну суму 292 305, 24 грн, по накладних:

видаткова накладна № АІ000010073 від 17.06.2022 на суму 84713, 88 грн;

видаткова накладна № АІ000010263 від 23.06.2022 на суму 30122, 40 грн;

видаткова накладна № АІ000010262 від 23.06.2022 на суму 134386, 56 грн;

видаткова накладна № АІ000010826 від 14.07.2022 на суму 35470, 27 грн;

видаткова накладна № АІ000010827 від 14.07.2022 на суму 7612, 13 грн.

Вказані накладні підписані позивачем та відповідачем, претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять.

Відповідач розрахувався за отриманий товар частково на суму 123082,40 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № № 367, 378, 502, @2PL184791, 451, 453, а також листами відповідача, в яких останній просив про зміну призначення платежу по деяких перерахованих коштах.

Як доводить позивач, відповідач не провів розрахунків за поставлений товар у строки, визначені в Додатках до Договору, тому станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 169222, 84 грн, що стало підставою звернення до суду з позовом про примусове стягнення суми основного боргу та штрафних санкцій, обумовлених Договором.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань поставки, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що, за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено іншого строку оплати.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи наведеного вище законодавства, суд доходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що 05 січня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" (позивач, за Договором продавець) та селянським (фермерським) господарством Чирви Надії Віталіївни (відповідач, за Договором Покупець) укладено Договір купівлі-продажу № 22 НХ 020 ПТГМ (надалі Договір) за умовами якого продавець зобов`язався поставити та передати у власність покупця товар, найменування та асортимент якого вказуються в Специфікації /Додатку до даного Договору, яка становить його невід`ємну частину, а покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його вартість згідно умов Договору.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу № 22 НХ 020 ПТГМ та враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

До Договору купівлі-продажу № 22 НХ 020 ПТГМ від 05.01.2022 між сторонами підписано ряд Додатків (Специфікацій) , а саме:

- Додаток № 4 ПК (Специфікація) від 15.06.2022, за умовами якого сторонами погоджено товар в асортименті, кількості, ціні та вартості який повинен бути поставлено на загальну суму 134386,76 грн разом з ПДВ. Покупець здійснює попередню оплату за Товар у розмірі 100% вартості кожної окремої партії Товару, зазначеної в Додатку до Договору або замовленої Покупцем не пізніше 30.10.2022.;

- Додаток № 5 ПК (Специфікація) від 15.06.2022, за умовами якого сторонами погоджено товар в асортименті, кількості, ціні та вартості який повинен бути поставлено на загальну суму 114653,16 грн разом з ПДВ. Покупець здійснює попередню оплату за Товар у розмірі 100% вартості кожної окремої партії Товару, зазначеної в Додатку до Договору або замовленої Покупцем не пізніше 30.10.2022;

- Додаток № 6 ЗП (Специфікація) від 14.07.2022, за умовами якого сторонами погоджено товар в асортименті, кількості, ціні та вартості який повинен бути поставлено на загальну суму 35470,27 грн разом з ПДВ. Покупець здійснює попередню оплату за Товар у розмірі 100% вартості кожної окремої партії Товару, зазначеної в Додатку до Договору або замовленої покупцем не пізніше 16.07.2022;

- Додаток № 7 ЗП (Специфікація) від 14.07.2022, за умовами якого сторонами погоджено товар в асортименті, кількості, ціні та вартості який повинен бути поставлено на загальну суму 7612,13 грн разом з ПДВ. Покупець здійснює попередню оплату за Товар у розмірі 100% вартості кожної окремої партії Товару, зазначеної в Додатку до Договору або замовленої покупцем не пізніше 15.07.2022.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивачем на виконання умов Договору купівлі-продажу №22 НХ 020 ПТГМ від 05.01.2022, поставлено відповідачу товар на загальну суму 292305,24 грн, що підтверджується видатковими накладними:

видаткова накладна № АІ000010073 від 17.06.2022 на суму 84713,88 грн;

видаткова накладна № АІ000010263 від 23.06.2022 на суму 30122,40 грн;

видаткова накладна № АІ000010262 від 23.06.2022 на суму 134386,56 грн;

видаткова накладна № АІ000010826 від 14.07.2022 на суму 35470,27 грн;

видаткова накладна № АІ000010827 від 14.07.2022 на суму 7612,13 грн.

Зазначеними видатковими накладними підтверджується факт отримання відповідачем від позивача товару за Договором на загальну суму 292305,24 грн.

Судом встановлено, що вказані накладні підписані позивачем та відповідачем. Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять, а отже вказаний у видаткових накладних товар прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором, а тому товар вважається прийнятим без зауважень в повному обсязі.

Суд враховує. що відповідно до ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Статтею 1 даного Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з Положенням про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфін України 24.05.1995, № 88: 2.1. Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Дослідивши накладні, на які позивач посилається як на доказ отримання товару відповідачем, суд встановив, що вони містять підпис представника відповідача в графі отримання та вказаний підпис скріплено печаткою відповідача.

При цьому суд зазначає, що підписання покупцем накладних, які є первинним обліковими документами у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, і які відповідають вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і пункту 2.3. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач прийняв товар у власність та зобов`язався здійснити його оплату, про що свідчать підписані без зазначення недоліків представником відповідача та скріплені печаткою підприємства видаткові накладні, надані позивачем.

Отже, обов`язок Відповідача оплатити товар, отриманий від позивача за накладними, виникає у відповідності до умов договору згідно специфікацій: № 4 ПК (Специфікація) від 15.06.2022, № 5 ПК від 15.06.2022, не пізніше 30.10.2022, № 6 ЗП від 14.07.2022, не пізніше 16.07.2022; № 7 ЗП від 14.07.2022, не пізніше 15.07.2022.

Позивачем зараховано часткову оплату відповідачем товару відповідно до платіжних інструкційний №№ 367, 378, 502, @2PL184791, 451, 453, а також листів відповідача, в яких останній просив про зміну призначення платежу по деяким перерахованим коштам на суму 123082,40 грн, на підставі наведеного станом на дату подання позову заборгованість склала 169222,84 грн. З наведених умов договору вбачається що сторони передбачили нарахування курсової різниці при несвоєчасній сплаті за поставлений товар. Згідно проведеної позивачем розрахунку курсової різниці відносно дат поставки товару і на дату подання позову, позивачем було встановлено, що вона складає 57901,00 грн. З врахуванням корегування курсів валют, ціна товару, а отже і сума боргу зросла на вказану суму і складає 227123,84 грн.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що основний борг в сумі 227123,84 грн доведений належними та допустимими доказами, відтак вимога позивача про стягнення з відповідача 227123,84 грн підлягає до задоволення.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення 55 475, 00 грн пені, 19330,00 грн 20 % річних, 16 922 грн штрафу, 8630 грн інфляційних витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Частиною першою ст. 548 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України від 22.11.1996 N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законом передбачено право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі, нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним відповідно до частини шостої статті 232 ГК України.

Відповідно до п. 6.1. Договору, у випадку порушення покупцем термінів оплати, обумовлених у Договорі, а також у випадку прострочення передачі векселя (майна, товарів, послуг, робіт), покупець сплачує продавцю неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом періоду прострочених платежів по оплаті товару, від своєчасно неоплаченої суми заборгованості, за кожний день прострочення оплати до моменту повної оплати, а також 20% (двадцять) відсотків річних від простроченої суми.

Крім того, у пункті 6.2. Договору сторони погодили, що в разі порушення покупцем строків оплати за товар відповідно до графіку, встановленого Договором, продавець має право стягнути з покупця штраф в розмірі 10 (десять відсотків) від суми, щодо якої покупцем допущено прострочення оплати товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, п. 6.1. Договору сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 20%.

З огляду на вищезазначене, заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача пені, штрафу, інфляційних та 20 % річних є правомірними та обґрунтованим, оскільки відповідають умовам укладеного Договору та чинного законодавства України.

При цьому судом враховується, що чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України. А тому, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17.

Здійснивши перевірку правильності нарахування інфляційних втрат, 20% річних, штрафу та пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "ЛігаЗакон" судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок відповідає вимогам діючого законодавства, є правомірним, обґрунтованим, арифметично правильними, а тому, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині стягнення 55 475,00 грн пені, 19330,00 грн 20 % річних, 16 922 грн штрафу, 8630 грн інфляційних витрат.

Окрім того, позивач, в прохальній частині позовної заяви просить, відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України нараховувати відсотки річних, органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання рішення, на залишок боргу, з дня винесення рішення до моменту виконання рішення Господарського суду Черкаської області за позовом ТОВ «Агріі України» до СФГ Чирви Н.В. (), за наступною формулою: сума відсотків річних = сума, що підлягає оплаті * 20% * кількість днів прострочення/365 днів.

Суд констатує, що задоволення судом вказаного клопотання позивача буде доцільним і справедливим, оскільки, по-перше, це сприятиме швидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати основного боргу, що, у свою чергу, можливо виключить необхідність у відкритті виконавчого провадження, оскільки відповідач буде намагатися виконати рішення добровільно; по-друге, це відповідатиме завданню господарського судочинства, що полягає в ефективному захисті прав позивача (ч. 1 ст. 2 і ч. 3 ст. 236 ГПК України); позивач позбавиться необхідності ще раз звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих процентів, за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення. Такі проценти розрахує і стягне з нього виконавець, що також передбачається і ч.ч. 11 і 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно з ч.ч. 11, 12 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

З огляду на наведене, суд дійшов висновків про вмотивованість, обґрунтованість та задоволення вимоги позивача та зобов`язання органу (особи), що здійснює примусове виконання рішення суду, здійснювати нарахування 20% річних за порушення строків оплати за Договором з визначенням граничного строку нарахування до моменту виконання судового рішення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат позивача, суд зазначає таке.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, судовий збір за позовом покладається на відповідача.

Окрім того судом розглянуто вимогу позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в загальному розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України.

Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи встановлено, що 17.06.2023 між Адвокатом Заматовим Романом Валерійовичем (Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріі Україна» (Клієнт) укладено Договір про надання правничої допомоги (адвокатських послуг) (Договір), предметом якого є надання Адвокатом правової допомоги з усіх питань пов`язаних з наданням Клієнту позову до Господарського суду Черкаської області про стягнення з СФГ Чирви Н.В. заборгованості.

Юридичну допомогу, що надається Адвокатом, Клієнт оплачує в гривнях, шляхом перерахування суми що визначена в актах виконаних робіт, що складається з розрахунку фактично витраченого часу осіб, призначених для надання правової допомоги, без ПДВ, у відповідності до наступного розрахунку:

- здійснення правового аналізу документів, а також документів, наданих замовником, необхідних для з`ясування фактичних обставин справи, збір матеріалів, первинної документації тощо;

- здійснення правового аналізу судової практики, в питаннях предмету договору;

- розрахунок штрафних санкцій;

- підготовка додатків до позову;

- складання і подання позовної заяви;

- участь у судових засіданнях першої інстанції;

- підготовка і подання відзиву або відповіді на відзив;

- підготовка і подання апеляційною скарги, або відзиву на апеляційну скаргу відповідача;

- підготовка і подання відповідей в суді другої інстанції;

- участь у судових засіданнях апеляційної інстанції;

- підготовка і подання касаційної скарги, або відзиву на касаційну скаргу відповідача.;

- підготовка і подання відповідей в суді касаційної інстанції;

- участь у судових засіданнях касаційної інстанції (п. 4.1. Договору).

Ціна за один час роботи складає 2000 грн (п. 4.1.1. Договору).

За змістом п. 4.2. Договору, оплата за даним Договором здійснюється через 30 днів після складання повного тексту судового рішення, яке набрало законної сили.

Так, сторони склали акт виконаних послуг за Договором №17/06 від 14.06.2023 про надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 23.06.2023, за яким Адвокатом, на виконання умов Договору №17/06 від 14.06.2023 про надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 23.06.2023, було надано Клієнту наступні адвокатські послуги:

- складання і подання позовної заяви вартістю 4 000,00 грн (2 год.);

- підготовка додатків до позову вартістю 2 000,00 грн (1 год.);

- розрахунок штрафних санкцій вартістю 2 000,00 грн (1 год.);

- участь у судових засіданнях вартістю 2 000,00 грн (1 год.);

Відповідно до п. 2 акту виконаних послуг за Договором №17/06 від 14.06.2023, погоджена Сторонами ціна послуг склала 10000,00 грн..

Крім того, матеріали справи містять довіреність на представництво інтересів ТОВ «Агріі Україна» адвокатом Заматовим Р.В.

Окремо слід зазначити, що заявлена сума витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідає попередньому (орієнтовному) розрахунку таких витрат, який зазначено у позовній заяві. При цьому суд враховує, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права (постанова Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18).

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, розподілу підлягають витрати на професійну правничу допомогу незалежно від того чи їх фактично сплачено чи має бути сплачено, що слідує зі змісту п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Суд враховує, що відповідно до п. 4.2. Договору, оплата за даним Договором здійснюється через 30 днів після складання повного тексту судового рішення, яке набрало законної сили. Відтак строк оплати гонорару не сплинув.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07), пункт 115 рішення, суд зазначив, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (рішення у справі «Савін проти України», п. 97).

Суд враховує правову позицію об`єднаної палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, відповідно до якої за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 126 ГПК України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона, то якщо вона не заперечує, у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт (постанова КГС ВС від 24.11.2020 у справі №911/4242/15).

Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не подано.

Виходячи з конкретних обставин справи, обсягу наданих позивачу послуг правничої допомоги та погодження розміру витрат між адвокатом та позивачем, відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягає розподілу, керуючись ч. 4 ст. 129 ГПК, суд дійшов висновку, що за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню 8 000,00 грн витрат позивача на професійну правничу допомогу, при цьому витрати на адвоката в сумі 2 000,00 грн залишаються за позивачем, оскільки розгляд даної справи здійснено судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тому послуга адвоката, а саме участь у судових засіданнях, не мала необхідності та адвокатом не надавалась.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Селянського (фермерського) господарства Чирви Надії Віталіївни (вул. Шевченка, 129, с. Телепине, Черкаський район, Черкаська область, 20842, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агріі Україна" (вул. Васильківська, 14, м. Київ, 03040, ) - 227123,84 грн основного боргу, 55 475,00 грн пені, 19330,00 грн 20 % річних, 16922,00 грн штрафу, 8630,00 грн інфляційних, 4913,00 грн витрат на сплату судового збору та 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч. 10 ст. 238 ГПК України нарахувати відсотки річних, органом (особою) що буде здійснювати примусове виконання рішення, на залишок боргу, з дня винесення рішення до моменту виконання рішення Господарського суду Черкаської області за позовом ТОВ «Агріі Україна» до СФГ Чирви Н.В., за наступною формулою: Сума відсотків річних = Сума, що підлягає оплаті * 20% * Кількість днів прострочення/365 днів.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя О.В. Чевгуз