РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.08.2023Справа № 910/2128/20 (910/16719/21)
За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінтайм"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Наш Полюс" -1

Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінкер-2000" -2

про визнання недійсним договору поворотної фінансової допомоги

в межах справи № 910/2128/20

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінтайм"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Наш Полюс"

про банкрутство

Суддя Івченко А.М.

Представники сторін:

від ТОВ "Клінкер-2000": Накельський Ю.Б.;

від позивача: Лозовський В.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться справа №910/2128/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Наш Полюс".

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінтайм" до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Наш Полюс"; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінкер-2000" про визнання недійсним договору поворотної фінансової допомоги №10/06/2016-НПК від 10.05.2016.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 24.11.21. Задоволено заявлене у позовній заяві клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінтайм" про витребування доказів. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінкер-2000" належним чином засвідчену копію Договору поворотної фінансової допомоги №10/06/2016-НПК від 10.05.2016, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Наш Полюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Клінкер-2000" (оригінал Договору надати суду для огляду у судовому засіданні).

24.11.2021 відповідачем-2 подано до суду документи на виконання вимог ухвали від 18.10.2201.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.11.2021 відкладено підготовче засідання у справі № 910/2128/20 (910/16719/21) на 22.12.2021.

07.12.2021 до суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінкер-2000" на позовну заяву.

14.12.2021 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання відповідача-2 про застосування строків позовної давності.

16.12.2021 до суду надійшли пояснення відповідача-2 на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Клінкер-2000" на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.12.2021 закрито підготовче провадження у справі № 910/2128/20 (910/16719/21). Призначено справу № 910/2128/20 (910/16719/21) до розгляду по суті на 31.01.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 призначено справу № 910/2128/20 (910/16719/21) до розгляду по суті у судовому засіданні на 14.02.22.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2022 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 апеляційну скаргу ТОВ "Агроінтайм" залишено без задоволення, а рішення господарського суду м. Києва від 14.02.2022 по справі № 910/2128/20 (910/16719/21) - без змін; справу № 910/2128/20 (910/16719/21) повернуто до господарського суду м. Києва.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2022 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінтайм" задоволено частково; рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 у справі № 910/2128/20 (910/16719/21) скасовано.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями 15.12.2022, справу № 910/2128/20 (910/16719/21) передано на новий розгляд судді Івченко А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 прийнято справу № 910/2128/20 (910/16719/21) до свого провадження, призначено розгляд справи на 01.02.23; зобов`язано учасників провадження у справі надати суду письмові обґрунтовані пояснення з урахуванням змісту постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2022.

24.01.2023 від відповідача 2 надійшов відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 відкладено розгляд справи на 22.03.23.

21.03.2023 від позивача надійшли пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2023 відкладено розгляд справи на 19.04.23.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2023 відкладено розгляд справи на 17.05.23.

24.04.2023 від відповідача 2 надійшли пояснення.

17.05.2023 від ліквідатора банкрута надійшли пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 відкладено розгляд справи на 21.06.23.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2023 закрито підготовче провадження з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінтайм" в межах справи № 910/2128/204 призначено розгляд заяви до розгляду по суті на 09.08.23.

В судовому засіданні представники учасників провадження у справі надали пояснення по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2016 між ТОВ "Наш Полюс" (позикодавець) та ТОВ "Клінкер-2000" (позичальник) укладено договір поворотної фінансової допомоги №10/06/2016-НПК, за умовами якого, керуючись статтями 1046-1053 ЦК України, позикодавець надає позичальнику грошові кошти, які за цим договором є національною українською валютою - гривнею, а позичальник зобов`язується повернути таку суму грошових коштів у порядку, на умовах та в строки (терміни), визначених цим договором.

За пунктом 1.1 договору відсотки на суму позики позикодавцем не нараховуються та позичальником не сплачуються (безвідсоткова позика).

Загальна сума позики становить не більше 20 000 000,00 грн. (пункт 2 договору).

Відповідно до пункту 3 договору надання позики здійснюється позикодавцем без готівкою шляхом банківського переказу грошових коштів на рахунок позичальника або видачі грошових коштів готівкою, в межах та порядку, встановленому чинним законодавством України.

Пунктом 5 договору встановлено, що позичальник зобов`язується повернути надану позику до 07.05.2018.

На виконання умов оскаржуваного договору поворотної фінансової допомоги від 10.05.2016 № 10/06/2016-НПК за період з 10.05.2016 по 07.05.2018 ТОВ "Наш Полюс" перераховано на користь ТОВ "Клінкер-2000" грошові кошти в сумі 17 149 700,00 грн. з призначенням платежу "поворотна фін.допомога згідно дог. №10/06/2016-НПК від 10.06.2016 без ПДВ", з яких ТОВ "Клінкер-2000" частково повернуто ТОВ "Наш Полюс" фінансову допомогу. Дані обставини підтверджуються копіями виписок з банківських рахунків ТОВ "Наш Полюс" у АТ "Альфа Банк", АБ "Південний", АТ "Укрексімбанк".

Звернувшись з даним позовом до суду, позивач просить визнати недійсним договір поворотної фінансової допомоги від 10.05.2016 № 10/06/2016-НПК, оскільки внаслідок надання ТОВ "Наш Полюс" фінансової допомоги ТОВ "Клінкер-2000" у період настання зобов`язань з погашення заборгованості перед кредиторами ТОВ "Наш Полюс" виконання таких зобов`язань стало повністю або частково неможливим. Наведені обставини, за твердженнями позивача, свідчать про недобросовісність сторін оскаржуваного договору та є підставами для визнання договору недійсним як такого, що вчинений на шкоду інтересам кредиторів (як фраудаторний правочин). При цьому, у 2017 році за рішеннями судів у справах № 921/434/17-г/5 та № 921/422/17-г/7 з ТОВ "Наш Полюс" стягнуто солідарно на користь ТОВ "Фінансова компанія "Авістар" грошові кошти в сумі близько 1 054 221 727,39 грн.

Одночасно позивач наголосив на тому, що 30.10.2015 ТОВ "Наш Полюс" отримано грошові кошти від ТОВ "Буд М" в сумі 7 618 976,40 грн. на виконання Договору поворотної фінансової допомоги № 30/10/15-БМ-НП.

10.05.2016 між ТОВ "Наш Полюс" та ТОВ "Клінкер-2000" укладено оскаржуваний договір поворотної фінансової допомоги № 10/06/2016-НПК та ТОВ "Наш Полюс" здійснило перерахування грошових коштів в сумі 2 400 000,00 грн. на користь ТОВ "Клінкер-2000".

30.05.2016 ТОВ "Наш Полюс" здійснило перерахування грошових коштів в сумі 8 000,00 грн. на користь ТОВ "Клінкер-2000".

25.01.2017 та 21.02.2017 ТОВ "Буд М" в особі ліквідатора звернулося до ТОВ "Наш Полюс" з проханням направити на адресу ліквідатора завірену копію договору № 30/10/15-БМ-НП, а також докази повернення ТОВ "Буд М" суми поворотної фінансової допомоги у розмірі 7 618 976,40 грн.

У період з 03.03.2017 по 07.05.2018 ТОВ "Наш Полюс" здійснює перерахування грошових коштів в сумі 14 741 700,00 грн. на користь ТОВ "Клінкер-2000".

Тобто, оскаржуваний договір поворотної фінансової допомоги від 10.05.2016 № 10/06/2016-НПК укладений відразу після отримання ТОВ "Наш Полюс" грошових коштів від ТОВ "Буд М" за договором поворотної фінансової допомоги, а решта грошових коштів перерахована після звернення ТОВ "Буд М" в особі ліквідатора, як кредитора, на адресу ТОВ "Наш Полюс", як боржника, щодо виконання зобов`язання, строк виконання якого настав.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, ТОВ "Клінкер-2000" послалося на те, що на виконання оспорюваного договору ТОВ "Наш Полюс" перерахувало на користь ТОВ "Клінкер-2000" грошові кошти в якості фінансової допомоги, а ТОВ "Клінкер-2000" частково їх повернуло, тобто договір є частково виконаним обома сторонами. До того ж, спірний договір укладений майже за чотири роки до порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Наш Полюс", у зв`язку з чим не можу бути визнаний недійсним на підставі статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Одночасно ТОВ "Клінкер-2000" просило застосувати строк позовної давності.

У поясненнях на відзив ліквідатор ТОВ "Наш Полюс" наголосив на тому, що укладення спірного договору до "підозрілого періоду" не виключає можливість визнання договору недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги повністю на підставі такого.

Відповідно до частини шостої статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон про банкрутство.

Відповідно до частини 1 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Згідно з частиною 2 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу (частини 3, 4 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства).

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство. Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Тлумачення пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ свідчить, що законодавцем за темпоральним принципом (принцип дії закону в часі) визначено пряму дію норм КУзПБ та їх застосування при розгляді справ про банкрутство незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, за винятком справ, які на день введення в дію цього Кодексу (21.10.2019) перебувають на стадії санації (висновок сформований у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 01.10.2020 у справі № 913/849/14).

У постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16 викладено висновок щодо застосування статті 42 КУзПБ, за яким норми цієї статті з урахуванням приписів пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, який стосується процесуальних норм КУзПБ, застосовується до усіх заяв арбітражних керуючих та кредиторів, поданих після вступу в дію КУзПБ, а темпоральним критерієм її застосування є дата відкриття провадження у справі про банкрутство. Передбачений статтею 42 КУзПБ трирічний строк у будь-якому разі відраховується від дати відкриття провадження у справі про банкрутство. Такий строк з огляду на вступ в дію КУзПБ 21.10.2019 може повноцінно діяти лише у разі відкриття відповідного провадження після 21.10.2022.

Тобто підстава недійсності правочину (оспорюваності чи нікчемності) має існувати в момент вчинення правочину, тоді як підстави визнання правочинів боржника недійсними, що містяться в статті 42 КУзПБ, не є повністю тотожними (ідентичними) з підставами, що містилися в статті 20 Закону про банкрутство, чинного до 21.10.2019.

Тому приписи статті 42 КУзПБ у частині підстав для визнання недійсними правочинів боржника не підлягають застосуванню до правочинів, що були вчинені боржником до дати введення в дію КУзПБ, тобто до 21.10.2019. До правовідносин, що склалися до 21.10.2019, - підлягають застосуванню приписи статті 20 Закону про банкрутство.

Із матеріалів справи слідує, що оспорюваний договір поворотної фінансової допомоги № 10/06/2016-НПК укладено сторонами 10.05.2016, а заяву про визнання недійсним зазначеного договору подано до суду згідно поштового штемпелю 11.10.2021.

За наведених обставин, за темпоральним правилом до спірних правовідносин можуть бути застосовані приписи статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

У разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії. Кредитор за недійсним правочином (договором) або спростованою майновою дією має право вибору: погашення свого боргу в першу чергу в процедурі банкрутства або виконання зобов`язання боржником у натурі після закриття провадження у справі про банкрутство. За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або конкурсного кредитора про визнання недійсним правочину (договору) або спростування майнових дій боржника господарський суд виносить ухвалу (частини 2-4 статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Разом із цим, наведені положення статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлюють межі "підозрілого періоду", в який є найбільш вірогідним вчинення боржником фраудаторних правочинів, опосередковано спрямованих на завдання шкоди кредиторам боржника, протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство.

Натомість, у межах даної справи оспорюваний правочин - договір поворотної фінансової допомоги від 10.05.2016 № 10/06/2016-НПК, укладений за чотири роки до відкриття провадження у справі про банкрутство ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2020 у справі № 910/2128/20.

Таким чином, спірний договір укладений не в межах встановленого статтею 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" річного періоду, що передував порушенню справи про банкрутство, у зв`язку з чим спеціальні положення вказаної статті для визнання такого правочину недійсним не підлягають застосуванню.

Укладення договору боржника поза межами "підозрілого періоду", визначеного статтею 20 Закону про банкрутство, та відсутність підстав для застосування статті 42 КУзПБ з огляду на непоширення її дії на правовідносини, що склалися до вступу в дію КУзПБ, не виключає можливості визнання недійсним правочину боржника, спрямованого на уникнення звернення стягнення на його майно, на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом за умови доведеності відповідних обставин заявником. У такому разі звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсним правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника (пункти 164, 165 постанови судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.06.2021 у справі №904/7905/16).

Фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що здійснюється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам, отже, такий правочин може бути визнаний недійсним в порядку позовного провадження у межах справи про банкрутство відповідно до статті 7 КУзПБ на підставі пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та частин третьої, шостої статті 13 ЦК України з підстав недопустимості зловживання правом, на відміну від визнання недійсним фіктивного правочину, лише на підставі статті 234 ЦК України. У такому разі звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсними правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника (пункти 124, 125 постанови судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.11.2021 у справі N 905/2030/19 (905/2445/19)).

Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції "фраудаторності" при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника (постанова від 07.10.2020 у справі № 755/17944/18)

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України).

Так, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені нормами статті 215 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 тощо.

Отже, правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як "заінтересовані особи".

Недійсність договору як приватно - правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати (висновок об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17).

У постанові від 30.01.2019 у справі № 911/5358/14 Верховний Суд висловив правову позицію щодо реальності господарської операції, вказав на те, що для з`ясування правової природи як господарської операції, так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті цієї операції.

Водночас будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (постанова Верховного Суду у справі №405/1820/17 від 24.07.2019, №910/8357/18 від 28.11.2019).

В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані.

Тому усі боржники мають добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний Договір укладений відразу після отримання ТОВ "Наш Полюс" грошових коштів від ТОВ "Буд М" згідно договору поворотної фінансової допомоги № 30/10/15-БМ-НП, при цьому решта грошових коштів перераховано після звернення ТОВ "Буд М" в особі ліквідатора, як кредитора, на адресу ТОВ "Наш Полюс", як боржника, щодо виконання зобов`язання, строк виконання якого настав.

У момент перерахування коштів на користь ТОВ "Клінкер-2000" у ТОВ "Наш Полюс", як боржника, існував спір щодо виконання договору про надання фінансування № 06.1-20/118 від 20.02.2013 та Договору про надання фінансування №06.1-20/26 від 29.05.2012, оскільки: рішенням Господарського суду Тернопільської області від 25.10.2017 у справі № 921/434/17-г/5, серед іншого, позов задоволено, стягнуто солідарно з ТОВ "Наш-Полюс" на користь ТОВ "Фінансова компанія "Авістар" заборгованість за договором про надання фінансування № 06.1-20/118 від 20.02.2013 в сумі 191 415 658,83 грн. та 5 184 009,36 Євро, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 07.07.2017 становить 153 807 800,34 грн; рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04.12.2017 у справі № 921/422/17-г/7, серед іншого, позов задоволено, стягнуто солідарно з ТОВ "Наш-Полюс" на користь ТОВ "Фінансова компанія "Авістар" заборгованість за Договором про надання фінансування № 06.1-20/26 від 29.05.2012 в сумі 482 975 700, 94 грн, 6 929 033,88 доларів США, що станом на 07.07.2017 еквівалентно 180 572 757,06 грн та 1 531 861, 46 Євро, що станом на 07.07.2017 еквівалентно 45 449 810,22 грн.

У поясненнях на відзив на заяву про визнання недійсним правочину у межах справи про банкрутство, поданих ліквідатором боржника - ТОВ "Наш Полюс", зазначено, що йому (ліквідатору) 20.09.2021 стало відомо, що за період з 03.08.2017 по 07.08.2017 ТОВ "Наш Полюс" перерахувало на користь ТОВ "Глобал Фід" грошові кошти у сумі 11 596 520,00 грн поворотної фінансової допомоги згідно договору № 02/08/2017НПГ від 02.08.2017. Ліквідатор зазначав, що постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.07.2021 у справі № 921/490/18 за позовом ТОВ "Буд М" в особі ліквідатора Кучака Ю.Ф. до ТОВ "Глобал Фід" (нова назва (ТОВ "Нассерполіцістундальтекакерляке" - Відповідач-1), ТОВ "Агро Оришківці" (Відповідач-2) про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги №1 від 10.10.2018, укладеного між ТОВ "Агро Оришківці" та ТОВ "Глобал Фід" встановлено: "здійснення між Відповідачем-1, ТОВ "Клінкер-2000", та Відповідачем-2 (що є юридичними особами, пов`язаними між собою за складом їх учасників та кінцевих бенефіціарних власників, пункт 4.16) протягом 16.10.2018 та 17.10.2018 розрахункових транзакцій, у тому числі у межах виконання Відповідачем-2 перед Відповідачем-1 зобов`язань з перерахування Відповідачу-1 за оспорюваною угодою 7 618 976 грн 40 коп., відповідно до яких протягом 16.10.2018 за рахунком Відповідача-1 було проведено оборотів на загальну суму 8 060 250 грн 00 коп. (залишок коштів Відповідача-1 становив 13 грн 88 коп.), а протягом 17.10.2018 - оборотів на суму 1 642 100 грн 00 коп. (залишок коштів Відповідача-1 становив 90 грн 28 коп., пункти 4.11, 4.13-4.15)".

Отже, можна зробити висновок про неодноразове перерахування грошових коштів керівництвом ТОВ "Наш Полюс" між юридичними особами, які пов`язані між собою за складом їх учасників, серед яких є і ТОВ "Клінкер-2000", що, в свою чергу, є ознаками фраудаторності правочину, а саме спірного Договору.

З огляду на те, що оспорюваний договір укладений з очевидною метою виведення грошових коштів, що унеможливило в подаль ношу виконання грошових зобов`язань перед кредиторами та призвело до банкрутства, вказаний договір є фраудаторним правочином та підлягає визнанню недійсним.

Щодо клопотання ТОВ "Клінкер-2000" про застосування строку позовної давності, суд зауважує наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

У той же час, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина 3 статті 267 ЦК України).

Зважаючи на те, що позивач не є стороною вказаного договору, він міг не знати про його укладення з дати укладення, а посилання відповідача -2 на те, що оскільки позивач є правонаступником ТОВ "Буд-М", то він міг довідатися про укладення договору, не підтверджені жодними доказами.

Враховуючи достатні докази, які містяться у матеріалах справи, щодо того, що вказаний договір спрямований на шкоду кредиторам, вчинений всупереч принципу добросовісності, з метою захисту порушених прав позивача, недопустимості зловживання правом, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача -2, оскільки, договір, який вчиняється на шкоду кредиторам має бути визнаний недійсним з метою захисту кредиторів та інших учасників провадження.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, керуючись положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним Договір поворотної фінансової допомоги №10/06/2016-НПК від 10.05.2016, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Наш Полюс» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Клінкер-2000» ().

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінкер-2000» (46008, м. Тернопіль, вул. Медова, буд. 18 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінтайм" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 47-Д, ) судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш Полюс» (03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 8, офіс 1, код 38601043) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінтайм" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 47-Д, ) судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

5. Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.10.2023

Суддя А.М.Івченко