РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2023 м. КиївСправа № 910/5798/23

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА - ТРЕЙД";

до: державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ";

про: стягнення 171.065,54 грн.

За зустрічним позовом: державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" в особі відокремленого підрозділу "РІВНЕНСЬКА АТОМНА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ" державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА - ТРЕЙД";

про: стягнення 98.328,18 грн.

Суддя Сергій Балац

Секретар судового засідання Бут Д.О.

Представники:

позивача (відповідача за зустрічним позовом): Христославенко С.В.;

відповідача (позивача за зустрічним позовом): Жеброва І.Г.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІВА - ТРЕЙД" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (далі - відповідач) про стягнення 171.065,54 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено строк виконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором поставки від 29.10.2021 № 53-122-01-21-11378, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 171.065,54 грн., з яких: 15.903,90 грн. - 3 % річних та 155.161,64 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/5798/23 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

До господарського суду, в межах строку подання відзиву на позов, надійшла зустрічна позовна заява державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (далі - відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом) до товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА - ТРЕЙД" (далі - позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом) про стягнення 98.328,18 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем за зустрічним позовом здійснено порушення строку виконання зобов`язання за поставки товару за укладеним між сторонами спору договором поставки від 29.10.2021 № 53-122-01-21-11378, що призвело до звернення позивача за зустрічним позовом з вимогами про стягнення з відповідача за зустрічним позовом 98.328,18 грн., з яких: 39.697,40 грн. - пеня та 58.630,78 грн. - штраф.

Ухвалою від 29.05.2023 зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у справі № 910/5798/23.

Ухвалою від 29.05.2023 № 910/5798/23 подальший розгляд справи вирішено здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 26.06.2023.

Ухвалою від 19.06.2023 № 910/5798/23 заяву представника відповідача за зустрічним позовом про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі "EasyCon" задоволено.

Ухвалою від 19.06.2023 № 910/5798/23 заяву представників позивача за зустрічним позовом про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі "EasyCon" задоволено.

В підготовчому засіданні 26.06.2023 оголошено перерву до 17.07.2023.

Ухвалою-повідомленням від 13.07.2023 № 910/5798/23 сторони спору повідомлені про призначення підготовчого засідання на 07.08.2023.

В підготовчому засіданні 07.08.2023 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 28.08.2023.

В судовому засіданні 28.08.2023 оголошено перерву до 18.09.2023.

Заперечення на первісний позов, викладені у відзиві на первісний позов наступні: позивачем за первісним позовом невірно визначена кінцева дата виконання грошового зобов`язання; позивачем за первісним позовом невірно здійснений розрахунок заявлених до стягнення сум 3 % річних та інфляційних втрат. Також відповідачем за первісним позовом заявлено клопотання про зменшення штрафних санкцій.

Заперечення на зустрічний позов, викладені у відзиві на зустрічний позов наступні: відповідачем за зустрічним позовом здійснено повне виконання укладеного між сторонами спору договору; відсутність з боку позивача за зустрічним позовом заперечень з приводу незначної затримки здійснення поставки за договором; неможливість одночасного стягнення пені та штрафу.

В судовому засіданні 18.09.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши уповноважених представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем за первісним позовом, як постачальником, та відповідачем за первісним позовом, укладено договір поставки від 29.10.2021 № 53-122-01-21-11378 (далі - Договір), відповідно до предмету якого в порядку та на умовах, визначених Договором, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника продукцію, а замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (додаток № 1 до договору) (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.2 Договору визначено, що (вартість продукції) становить 837.581,64 грн.

Положеннями пункту 6.1 Договору передбачено, що оплата за поставлену продукцію здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" за умови реєстрації постачальником належним чином оформленої та незаблокованої податкової накладної в ЄРПН. Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивач за первісним позовом поставив, а відповідач за первісним позовом отримав товар за Договором на загальну суму 837.581,64 грн., що підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- від 24.12.2021 № 14665 на суму 681.815,40 грн.;

- від 24.01.2022 № 394 на суму 155.766,24 грн.

Проте відповідачем за первісним позовом порушено строк виконання грошового зобов`язання за Договором, що призвело до звернення позивача за первісним позовом до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 171.065,54 грн., з яких: 15.903,90 грн. - 3 % річних та 155.161,64 грн. - інфляційні втрати.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписами частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, в матеріалах справи наявні належним чином засвідчені ярлики на придатну продукцію, а саме:

- від 28.12.2021 № 1-1-160 за кількістю продукції, яка відповідає видатковій накладній від 24.12.2021 № 14665;

- від 01.02.2022 № 1-1-10 за кількістю продукції, яка відповідає видатковій накладній від 24.01.2022 № 394.

Приймаючи до уваги положення пункту 6.1 Договору та дати ярликів на придатну продукцію, останнім днем виконання та першим днем прострочення виконання відповідачем за первісним позовом грошового зобов`язання за Договором є наступним:

- від 24.12.2021 № 14665 на суму 681.815,40 грн. - останній день виконання - 11.02.2022, перший день прострочення - 12.02.2022;

- від 24.01.2022 № 394 на суму 155.766,24 грн. - останній день виконання - 17.03.2022, перший день прострочення - 18.03.2022.

Приписами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши подані позивачем за первісним позовом до суду розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат, суд визнав їх арифметично невірними, приймаючи до уваги невірне зазначення в розрахунках дати виникнення у відповідача за первісним позовом прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором.

Перевіривши подані відповідачем за первісним позовом контррозрахунки 3 % річних та інфляційних втрат, суд визнав їх арифметично вірними.

Таким чином, позовні вимоги за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню за контррозрахунками відповідача за первісним позовом, а саме: 3 % річних в сумі 14.613,28 грн. та інфляційні втрати в сумі 155.294,11 грн.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечення відповідача за первісним позовом враховані судом в частині невірно визначеної позивачем за первісним позовом кінцевої дати виконання грошового зобов`язання а Договором та невірно здійснений розрахунок заявлених до стягнення сум 3 % річних та інфляційних втрат.

Приписами частини 1 статті 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій.

Проте, 3 % річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, відтак не можуть бути зменшені на підставі приписів частини 1 статті 233 ГК України.

Враховуючи те, що спір за первісним позовом виник в результаті неправильних дій відповідача за первісним позовом, суд керуючись приписами частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору за первісним позовом на відповідача за первісним позовом.

Обгрунтовуючи вимоги за зустрічним позовом, позивач за зустрічним позовом зазначає, що відповідачем за зустрічним позовом здійснено порушення строку виконання зобов`язання за поставки товару за Договором, що призвело до звернення позивача за зустрічним позовом з вимогами про стягнення з відповідача за зустрічним позовом 98.328,18 грн., з яких: 39.697,40 грн. - пеня та 58.630,78 грн. - штраф.

Вирішуючи спір в частині вимог за зустрічним позовом, суд дійшов висновку, що зустрічний позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписами частини 1 статті 663 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3.1 Договору, сторонами погоджено, що продукція поставляється в строк до 15.11.2021. Продукція поставляється постачальником на умовах DPP згідно "Інкотермс-2010".

Положеннями частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відтак, першим днем прострочення виконання відповідачем за зустрічним позовом зобов`язання з поставки товару є 16.11.2021.

Пунктом 9.1 Договору, зокрема, передбачено, що у випадку порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню в розмірі 0,1 % вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб, постачальник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Перевіривши поданий позивачем за зустрічним позовом розрахунок пені, суд визнав його арифметично невірним з огляду на кінцеві дати розрахунку (за накладною № 14665 - 27.12.2021 та за накладною № 394 - 25.01.2022), які перевищують дату фактичної поставки товару (за накладною № 14665 - 24.12.2021 та за накладною № 394 - 24.01.2022).

Таким чином позовна вимога про стягнення з відповідача за зустрічним позовом пені підлягає задоволенню в сумі 37.494,44 грн., за розрахунком суду в заявлений позивачем за зустрічним позовом період, враховуючи фактичні дати поставки за накладними, а саме:

- від 24.12.2021 № 14665 на суму 681.815,40 грн. (з 16.11.2021 по 24.12.2021 - 681.815,40 грн. Х 0,1 % Х 39 = 26.590,80 грн.);

- від 24.01.2022 № 394 на суму 155.766,24 грн. (з 16.11.2021 по 24.01.2022 - 155.766,24 грн. Х 0,1 % Х 70 = 10.903,64 грн.).

Перевіривши поданий позивачем за зустрічним позовом розрахунок штрафу, суд визнав його арифметично невірним.

Таким чином позовна вимога про стягнення з відповідача за зустрічним позовом штрафу підлягає задоволенню в сумі 58.630,72 грн., за розрахунком суду, враховуючи положення пункту 9.1 Договору та суми за накладними, а саме:

- від 24.12.2021 № 14665 на суму 681.815,40 грн. (681.815,40 грн. Х 7 % = 47.727,08 грн.);

- від 24.01.2022 № 394 на суму 155.766,24 грн. (155.766,24 грн. Х 7 % = 10.903,64 грн.).

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечення відповідача за зустрічним позовом відхилені судом, оскільки:

- повне виконання відповідачем за зустрічним позовом умов Договору за зобов`язанням з поставки товару не звільняє від відповідальності за прострочення строку виконання такого зобов`язання, яка передбачена пунктом 9.1 Договору;

- відсутність з боку позивача за зустрічним позовом заперечень з приводу незначної затримки здійснення поставки за договором не позбавляє позивача за зустрічним позовом права на звернення до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача за зустрічним позовом сум, передбачених пунктом 9.1 Договору;

- твердження про неможливість одночасного стягнення пені та штрафу відхилені судом, оскільки заявлені до стягнення за зустрічним позовом суми пені та штрафу є окремими видами неустойки, які передбачені як укладеним між сторонами спору Договором (п. 9.1 Договору) так і законом (ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України).

Посилання відповідача за зустрічним позовом на постанову Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 судом відхилені, оскільки в зазначеній постанові міститься висновок про те, що одночасне стягнення двох видів штрафів є подвійною відповідальністю за порушення зобов`язання, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду (п. 7.45, п. 7.46).

Приймаючи до уваги те, що предметом спору за зустрічним позовом є стягнення штрафу та пені, висновки, які містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 до правовідносин за зустрічним позовом у даній справі застосовані бути не можуть.

Враховуючи те, що спір за зустрічним позовом виник в результаті неправильних дій відповідача за зустрічним позовом, суд керуючись приписами частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом на відповідача за зустрічним позовом.

Приписами частини 11 статті 238 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Вимоги за первісним позовом задоволені на загальну суму 169.907,39 грн. (3 % річних в розмірі 14.613,28 грн. та інфляційні втрати в розмірі 155.294,11 грн.).

Вимоги за зустрічним позовом задоволені на загальну суму 96.125,16 грн. (пеня в розмірі 37.494,44 грн. та штраф в розмірі 58.630,72 грн.).

Відтак, суд проводить зустрічне зарахування присуджених до стягнення грошових сум за первісним та зустрічним позовами та стягує різницю між ними на користь позивача за первісним позовом, оскільки останньому присуджено більшу грошову суму в розмірі 73.782,23 грн. (169.907,39 грн. - 96.125,16 грн.).

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Присудити до стягнення з державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (Україна, 01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код: 24584661) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА - ТРЕЙД" (Україна, 18021, Черкаська обл., місто Черкаси, ВУЛ. ГЕРОЇВ ДНІПРА, Будинок 53, квартира 99, ідентифікаційний код: 33585132) 3 % річних в сумі 14.613 (чотирнадцять тисяч шістсот тринадцять) грн. 28 коп., інфляційні втрати в сумі 155.294 (сто п`ятдесят п`ять тисяч двісті дев`яносто чотири) грн. 11 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

3. У задоволенні решти вимог за первісним позовом - відмовити повністю.

4. Зустрічний позов задовольнити частково.

5. Присудити до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА - ТРЕЙД" (Україна, 18021, Черкаська обл., місто Черкаси, ВУЛ. ГЕРОЇВ ДНІПРА, Будинок 53, квартира 99, ідентифікаційний код: 33585132) на користь державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (Україна, 01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код: 24584661) пеню в сумі 37.494 (тридцять сім тисяч чотириста дев`яносто чотири) грн. 44 коп., штраф в сумі 58.630 (п`ятдесят вісім тисяч шістсот тридцять) грн. 72 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

6. У задоволенні решти вимог за зустрічним позовом - відмовити повністю.

7. Провести зустрічне зарахування сум присуджених до стягнення та стягнути з державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (Україна, 01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код: 24584661) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА - ТРЕЙД" (Україна, 18021, Черкаська обл., місто Черкаси, ВУЛ. ГЕРОЇВ ДНІПРА, Будинок 53, квартира 99, ідентифікаційний код: 33585132) 73.782 (сімдесят три тисячі сімсот вісімдесят дві) грн. 23 коп.

8. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03 жовтня 2023 року

Cуддя Сергій Балац