ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2023м. ХарківСправа № 922/3304/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

при секретарі судового засідання Погореловій О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Плант Сервіс" (03022, м. Київ, вул. Сумська, 3)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екобудпарк" (62340, Харківська область, Дергачівський р-н., с. Черкаська Лозова, вул. Елітна, 1)
про стягнення 1'163'454,35 грн
за участю представників:

позивача - Сергєєва П.О.;

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Плант Сервіс" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екобудпарк", в якому просить стягнути з відповідача основний борг у сумі 1'138'516,17 грн, пеню в сумі 11'385,16 грн, 3% річних у сумі 7860,44 грн та інфляційні втрати в сумі 5692,58 грн, мотивуючи свої вимоги неналежним виконнаням відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки №1/11 ПР від 05.07.2021. Судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, почато у справі підготовче провадження.

Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду.

Відомості про судовий розгляд справи та зазначені процесуальні рішення своєчасно оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відомості якого є загальнодоступними, та у мережі Інтернет на офіційному сайті Судова влада України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.09.2023 підготовче провадження у справі було закрито та призначено до розгляду по суті на 28 вересня 2023 року о(б) 14:45.

Представник позивача у судовому засіданні 28.09.2023 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у призначене на 28.09.2023 засідання не з`явився, своїм правом на подання відзиву на позов у визначений строк не скористався.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

В силу ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідач копію ухвали про відкриття провадження від 31.07.2023 отримав, про що свідчить долучене до матеріалів справи зворотне поштове повідомлення. Крім того, відповідно до довідок про доставку ухвали в системі "Електронний суд" відповідач регулярно та завчасно отримував ухвали суду про відкладення розгляду справи.

Згідно з п. 2 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до пункту 2 § 2 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII окремі підсистеми (модулі) ЄСІТС починають функціонувати після опублікування оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС, яке має містити інформацію про підпункти, пункти цього розділу, які вводяться в дію у зв`язку з початком функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС).

Оголошення надруковане у газеті "Голос України" № 168 (7668) від 04 вересня 2021 року та на сайті Судова влада України, підсистеми "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно починають функціонувати з 05 жовтня 2021 року.

З початком функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС відповідно до вимог процесуального законодавства адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

Враховуючи викладене, з початком функціонування підсистем "Електронний кабінет", "Електронний суд", зазнав змін, зокрема, порядок вчинення процесуальних (або інших) дій, особливості вчинення яких передбачені підпунктами 17.1, 17.5, 17.6, 17.14, 17.16 підпункту 17 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Зазначені дії вчиняються з використанням підсистем (модулів) ЄСІТС у порядку, визначеному Положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженим рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, та нормами процесуального законодавства, що регулюють порядок вчинення таких дій після початку функціонування відповідних підсистем (модулів) ЄСІТС.

Офіційна електронна адреса відповідно до підпункту 5.8 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (далі - Положення), це: сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Відповідно до пункту 17 підрозділу 1 розділу III Положення особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд насилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

Інформація про надходження до Електронного кабінету відомостей та документів про результати розгляду справ додатково може надсилатися користувачу у вигляді повідомлення на електронну пошту. Дані про електронну пошту зазначаються користувачем у профілі його Електронного кабінету (пункт 38 підрозділу 2 розділу III Положення).

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини.

05.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Плант Сервіс" (далі - Постачальник, Позивач, ТОВ "Плант Сервіс") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екобудпарк" (далі Покупець, Відповідач) було укладено Договір поставки № 11/1 ПР (надалі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язувався передавати у власність Покупцю посадковий матеріал, рослин (надалі - Товар), а Покупець в порядку та на умовах, визначених Договором, зобов`язувався отримувати Товар та оплачувати його.

Згідно з п. 1.2. Договору асортимент та кількість кожної партії Товару, що поставляється, формуються на підставі замовлень Покупця та оформлюються Специфікаціями (Додатки до цього Договору), які після їх підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін набувають чинності та стають невід`ємними частинами Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору договірна ціна цього Договору визначається у Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору та становить 1'434'406,74 грн (один мільйон чотириста тридцять чотири тисячі чотириста шість гривень 74 копійок) з них ПДВ 239'067,79 грн (двісті тридцять дев`ять тисяч шістдесят сім гривень 79 копійок).

Відповідно до п. 2.2. Договору загальна вартість Договору складається з вартості всіх партій поставок Товару, поставлених протягом дії цього Договору та на його умовах.

Згідно з п. 2.3 Договору ціна Товару, що поставляється, зазначається в рахунках-фактурах, видаткових накладних та специфікаціях. Ціна Товару включає в себе вартість упаковки, маркування, завантаження та доставки Товару Покупцю за адресою: КО "Харківський зоопарк", вул. Сумська, 35 м. Харків.

Відповідно до п. 3.1. Договору, поставка Товару здійснюється до 20 серпня 2021 року.

Згідно з п. 3.5. Договору датою поставки Товару вважається день, в який Товар фактично переданий від Постачальника до Покупця (одержувача) в місці призначення, яке визначене в Договорі, в належній якості та кількості та з необхідним пакетом документів, до якого входять:

- видаткова накладна;

- рахунок - фактура.

Зазначені вище документи мають бути складені українською мовою та надані у оригіналах підписаних уповноваженим представником та скріплених печаткою Постачальника.

Так, на виконання умов даного Договору та підписаної між сторонами Специфікації, Постачальник поставив та передав у власність Покупця Товар загальною вартістю 1'138'516,17 грн на підтвердження чого свідчать наступні документи:

- копія видаткової накладної № 74 від 12.08.2021;

- копія рахунку № 92 від 11.08.2021;

- копія ТТН № 7 від 12.08.2021;

- копія ПН № 7 від 12.08.2021 з квитанцією про її реєстрацію в ЄРПН;

- копія видаткової накладної № 75 від 12.08.2021;

- копія рахунку № 93 від 11.08.2021;

- копія ТТН № 8 від 12.08.2021;

- копія ПH № 8 від 12.08.2021 з квитанцією про її реєстрацію в ЄРПН;

- копія видаткової накладної № 80 від 16.08.2021;

- копія рахунку № 99 від 16.08.2021;

- копія ТТН № 9 від 16.08.2021;

- копія ПН № 10 від 16.08.2021 з квитанцією про її реєстрацію в ЄРПН;

- копія Видаткової накладної № 89 від 20.08.2021;

- копія рахунку № 109 від 20.08.2021;

- копія ТТН № 10 від 20.08.2021;

- копія ПН № 18 від 20.08.2021 з квитанцією про її реєстрацію в ЄРПН.

Згідно з п. 3.7. Договору право власності на Товар, та ризик випадкової загибелі або пошкодження Товару переходить від Постачальника до Покупця в момент фактичного отримання Товару в місці призначення Покупця, згідно видаткової накладної.

Будь-яких зауважень до Продавця щодо Товару, його якості, кількості, строку відвантаження, чи будь-яких інших зауважень від Покупця не надходило.

Таким чином, ТОВ "Плант Сервіс" вважається таким, що виконало свої зобов`язання за Договором в повному обсязі.

В пункті 4.1. Договору сторони передбачили, що Покупець здійснює попередню оплату Товару у розмірі 430'322.02 грн.

Разом з тим, в порушення вказаної умови Договору Покупець свій обов`язок щодо здійснення попередньої оплати Товару не здійснив.

Враховуючи порушення Відповідачем умов Договору щодо сплати попередньої оплати, Позивач не здійснював подальшу поставку товару, до здійснення попередньої оплати, яка так і не була здійснена.

Згідно з п. 4.2. Договору остаточний розрахунок після отримання коштів від Замовника.

Відповідно п. 4.2. Договору у разі затримки фінансування розрахунок за поставлений Товар здійснюється протягом 5 банківських днів з дати отримання Покупцем фінансування на Товар на свій розрахунковий рахунок. Покупець не несе відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань у разі затримки фінансування.

Пунктами 4.5. та 4.6. Договору передбачено, що всі розрахунки за Договором здійснюються у безготівковій формі на поточні рахунки сторін, вказані у Договорі. Сторонами можуть застосовуватися інші форми розрахунки не заборонені законодавством України в тому числі залік зустрічних однорідних вимог та вексельна форма розрахунків.

Датою оплати Товару вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

30.03.2023 на адресу Відповідача по справі цінним листом з описом вкладення було надіслано Вимогу про оплату вартості отриманого Товару, яка була отримана керівником 10.04.2023.

Позивач зазначає, що Відповідач свій обов`язок щодо здійснення оплати вартості отриманого Товару не виконав, а тому, станом на дату написання даного позову, сума основного бору Відповідача перед Позивачем становить 1'138'516,17 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Предметом позову у даній справі є вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором поставки (№1/11 ПР від 05.07.2021).

Відповідно до частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Суд установив, що Позивачем на користь Відповідача поставлено Товар за Договором на загальну вартість 1'138'516,17 грн.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Тобто, законодавець покладає на постачальника обов`язок здійснити поставку товару, а споживач зобов`язаний його прийняти і оплатити.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Оскільки сторони відступили від умов Договору, які регулюють порядок розрахунків, Відповідач мав оплатити Товар у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги Позивачем.

30.03.2023 на адресу Відповідача по справі цінним листом з описом вкладення було надіслано Вимогу про оплату вартості отриманого Товару, яка була отримана керівником 10.04.2023. Отже, Відповідач мав оплатити Товар до 17.04.2023 включно.

Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку Позивача факту порушення Відповідачем умов Договору та діючого законодавства, - суд визнає вимогу Позивача щодо стягнення з Відповідача заборгованості за Договором в розмірі 1'138'516,17 грн обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами статей 611, 612 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ст. 551 ЦК України).

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

В силу вимог частини другої статті 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з п. 8.2. Договору за прострочення строку оплати, передбаченого п. 4.2.-4.3 Договору, Покупець на письмову вимогу Постачальника, сплачує пеню за кожний день прострочення оплати, виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України, яка діяла під час прострочення оплати. Сторони встановили, що розмір пені не може бути більший 1% (одного відсотка) від суми неоплаченої вартості Товару.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд установив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства, умовам Договору, нараховані арифметично вірно, з урахуванням чого, позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 11'385,16 грн, 3% річних у сумі 7860,44 грн та інфляційних втрат у сумі 5692,58 грн є обґрунтованими, доведеним матеріалами справи та таким, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екобудпарк" (62340, Харківська область, Дергачівський р-н., с. Черкаська Лозова, вул. Елітна, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Плант Сервіс" (03022, м. Київ, вул. Сумська, 3, ) основний борг у сумі 1'138'516,17 грн, пеню в сумі 11'385,16 грн, 3% річних у сумі 7860,44 грн, інфляційні втрати в сумі 5692,58 грн та судовий збір у розмірі 17'451,82 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Плант Сервіс" (03022, м. Київ, вул. Сумська, 3, );

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Екобудпарк" (62340, Харківська область, Дергачівський р-н., с. Черкаська Лозова, вул. Елітна, 1, ).

Повне рішення складено "05" жовтня 2023 р.

Суддя І.В. Трофімов