ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2023 року м.Дніпро Справа № 904/372/23 (904/3898/18)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді : Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Мороза В.Ф.

секретар судового засідання Зелецький Р.Р.

за участю учасників справи

від АТ КБ "Приватбанк": Сергач А.В., довіреність № 3676-К-Н-О від 07.11.2022, адвокат;

від ТОВ "Істейтглобал": Целік В.В., довіреність № б/н від 11.01.2022, адвокат;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янський елеватор" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2023року (суддя Мартинюк С.В.) у справі №904/372/23(904/3898/18)

за позовом третьої особи з самостійними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янський елеватор", м. Дніпро

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтгробал", м.Дніпро

відповідача-2 Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м.Київ відповідача-3 Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", м.Дніпро

про визнання недійсним пункту 4.10 кредитного договору, визнання недійсним пункту А.9 кредитного договору

в межах справи №904/372/23

за заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", м. Дніпро

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтгробал", м. Дніпро

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2023 року повернуто без розгляду позовну заяву ТОВ "Кам`янський елеватор" вх.№251/23 від 31.03.2023 року про визнання недійсним пункту 4.10 кредитного договору та визнання недійсним пункту А.9 кредитного договору заявнику.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що самостійні вимоги третьої особи направлені не щодо предмету спору, який вже виник між сторонами.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кам`янський елеватор" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати, передати позовну заяву третьої особи с самостійними вимогами щодо предмета спору на розгляд суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що:

- підставою для подання первісного позову став неправильний розрахунок винагороди за формулою, визначеною у п.4.10 кредитного договору, та відсутність права вимоги АТ КБ "Приватбанк" до ТОВ "Істейтглобал" щодо сплати винагороди за користування кредитом;

- предметом позову ТОВ "Кам`янський елеватор" є визнання недійсними пунктів 4.10 та А.9 кредитного договору, якими передбачено обов`язок сплати та порядок нарахування винагороди за користування кредитом;

- підставами для подання позову ТОВ "Кам`янський елеватор", окрім іншого, є неправильний розрахунок винагороди за формулою, дефектність самої формули та відсутність права вимоги АТ КБ "Приватбанк" до ТОВ "Істейтглобал" щодо сплати винагороди за користування кредитом, оскільки п.4.10 та А.9 кредитного договору взагалі є недійсними.

Отже, скаржник вказує, що у своєму позові ТОВ "Істейтглобал" намагається довести відсутність права вимоги АТ КБ "Приватбанк" щодо сплати винагороди за користування кредитом. Те саме намагається зробити ТОВ "Кам`янський елеватор", але з самостійними вимогами щодо предмета спору у вигляді визнання недійсними п.4.10 та А.9 кредитного договору.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ Комерційний банк "Приватбанк" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу господарського суду залишити без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції АТ Комерційний банк "Приватбанк" вказує наступні доводи:

- предметом первісного позову є визнання одностороннього правочину недійсним (направлення вимоги про сплату винагороди) та визнання відсутності права вимоги за договором, в той час як предметом позову третьої особи із самостійними вимогами є визнання недійсними пунктів 4.10 та А.9 кредитного договору;

- предмет первісного позову фактично пов`язаний з реалізацією договірних правовідносин позивача і відповідача та стосується виконання договірних зобов`язань сторін, а самостійні вимоги третьої особи направлені на визнання недійсними окремих пунктів цього договору.

На думку АТ Комерційний банк "Приватбанк", в даному випадку різниця у предметі спору полягає в тому, що за первісним позовом господарський суд розглядає питання щодо частини заборгованості за договором, а за позовом третьої особи із самостійними вимогами спір має розглядатися щодо дійсності окремих пунктів договору. Таким чином, самостійні вимоги третьої особи заявлені не щодо предмету спору, який вже виник між сторонами.

04.10.2023 року у судове засідання з`явилися представники АТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "Істейтглобал", які надали відповідні пояснення.

Інші учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили у судове засідання явку повноважних представників.

Колегія суддів вважає, що неявка інших учасників справи не перешкоджає розгляду справи, оскільки Центральним апеляційним господарським судом їх явка в судове засідання не визнавалась обов`язковою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши докази, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Істейтглобал" (позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до АТ КБ "Приватбанк" (відповідач-1) та ПрАТ "СК "Інгосстрах" (відповідач-2) про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого АТ КБ "Приватбанк" шляхом направлення на адресу ТОВ "Істейтглобал" вимоги від 02.08.2018 року №Э.Upr1/3-626626 про сплату винагороди за користування кредитом по кредитному договору №DNHSLN103662 від 03.06.2013року; визнання відсутності у АТ КБ "Приватбанк" права вимоги до ТОВ "Істейтглобал" сплати за користування кредитом за договором від 03.06.2013 року №DNHSLN103662 в редакції договору про внесення змін до цього договору від 15.12.2016; визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого ПрАТ "СК "Інгосстрах" шляхом направлення на адресу ТОВ "Істейтглобал" листа-повідомлення від 09.08.2018 року №09-08/18; розірвання договору №DNHSLN103662 від 03.06.2013 року (в частині поруки ПрАТ СК "Інгосстрах").

Ухвалою господарського суду від 30.08.2018 року відкрито провадження у справі №904/3898/18, справу призначено до розгляду за правилами загального провадження у підготовчому засіданні на 11.09.2018 року.

Розгляд справи неодноразово зупинявся та поновлювався.

Ухвалою господарського суду від 09.02.2023 року матеріали справи №904/3898/18 передано для розгляду в межах справи №904/372/23 про банкрутство ТОВ "Істейтглобал".

31.03.2023 року до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янський елеватор" надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал", відповідача-2 Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", відповідача-3 Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" про визнання недійсним пункту 4.10 кредитного договору, визнання недійсним пункту А.9 кредитного договору.

Предметом апеляційного перегляду у даній справі є ухвала суду першої інстанції про повернення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору (в порядку ст.49 Господарського процесуального кодексу України).

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мельник проти України" ("Melnyk v. Ukraine" заява № 23436/03, § 22 від 28.03.2006).

Виходячи з приписів ст.ст.55, 129 Конституції України застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом. Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист, ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, право на пред`явлення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, не є абсолютним. Подаючи такий позов заявник повинен дотримуватись вимог Господарського процесуального кодексу України щодо його подання.

Порядок та умови вступу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справу, врегульованого нормами ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.49 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача.

Отже, у процесі розгляду господарським судом спору третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Необхідною умовою набуття статусу третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору є дотримання таких критеріїв як:

1) матеріально-правовий (наявність єдиного предмету спору);

2) суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні, так і декільком сторонам);

3) часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження).

Дотримання цих критеріїв необхідно оцінювати та з`ясовувати під час прийняття рішення щодо вступу у справу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 року у справі №916/542/18, позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення ч.5 ст.49 та ч.4 ст.180 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення ст. 180 зазначеного Кодексу. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам ст.ст. 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 2,3 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду із первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження із первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватися. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем, третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину.

При цьому позовні вимоги третьої особи можуть допускатися судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, лише у випадках, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, яка спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні ст.49 Господарського процесуального кодексу України, а має бути здійснена через подання самостійного позову (схожа за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.09.2019 року у справі №910/12463/18, від 27.09.2019 у справі №904/323/19).

Матеріали справи свідчать про те, що предметом спору, що виник між сторонами за первісним позовом, є визнання одностороннього правочину недійсним (направлення вимоги про сплату винагороди) та визнання відсутності права вимоги за договором.

Предметом позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янський елеватор" є визнання недійсними пунктів 4.10. та А.9 кредитного договору

Тобто, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янський елеватор" не спрямований на той самий предмет спору, що й позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал", не взаємопов`язаний з первісним позовом, адже вимоги за цим позовом виникли з інших правовідносин, що унеможливлює його спільний розгляд з первісним позовом у даній справі.

При цьому колегія суддів наголошує на істотних відмінностях між поняттями "предмет позову" і "предмет спору". Зокрема, предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

У зв`язку з наведеним колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що у своєму позову ТОВ "Істейтглобал" намагається довести відсутність права вимоги АТ КБ "Приватбанк" щодо сплати винагороди за користування кредитом, що намагається зробити ТОВ "Кам`янський елеватор", але з самостійними вимогами щодо предмета спору у вигляді визнання недійсними п.4.10 та А.9 кредитного договору, оскільки такі доводи ґрунтуються передусім на безпідставному ототожненні апелянтом термінів "предмет позову" і "предмет спору".

Відповідно до ч.6 ст.180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

Встановивши, що заявлені у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янський елеватор" вимоги не є позовними вимогами третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у даній справі у розумінні ст.49 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для повернення такої позовної заяви на підставі ч.5 ст.49 та ч.6 ст.180 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів звертає увагу, що заявник апеляційної скарги не позбавлений права звернутися до суду із самостійним позовом.

З огляду на викладене оскаржувана ухвала господарського суду від 05.04.2023 року у даній справі постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для її скасування відсутні.

Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та спростовуються викладеними вище висновками суду, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2023 року у справі №904/372/23(904/3898/18) залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Постанова складена у повному обсязі 10.10.2023.

Головуючий суддя Т.А.Верхогляд

Суддя Ю.Б.Парусніков

Суддя В.Ф.Мороз