ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2023 р. Справа№ 920/1402/21(920/1102/22)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Ходаківської І.П.

Доманської М.Л.

секретар судового засідання Нечасний О.Л.

за участю представників:

від позивача - Жмакін С.А. за відеозв`язком;

від відповідача-1 - не з`явився;

від відповідача-2 - Савочка А.М. за відеозв`язком;

від третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення господарського суду Сумської області від 04.07.2023р.

(повний текст складено 05.07.2023р.)

у справі №920/1402/21(920/1102/22) (суддя Яковенко В.В.)

за позовною заявою Приватного підприємства (далі - ПП) «Райс-Рімбекс» в особі ліквідатора арбітражної керуючої Жмакіної Надії Вікторівни

до відповідачів 1. ОСОБА_2

2. ОСОБА_1

третя особа Головне управління ДПС у Сумській області

про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків недійсності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Сумської області від 04.07.2023р. у справі №920/1402/21(920/1102/22) позовні вимоги задоволено повністю; визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу від 28.12.2019р., між ПП «Райс-Рімбекс» та ОСОБА_2 нежитлових будівель та споруд, а саме: склад дерев`яний, загальною площею 279,5 кв.м., літера «Б»; цех майстерня техобслуговування, загальною площею 296,3 кв.м., літери «А,а,а1»; цементні ями, літери «Д», «Ж», «З», «К», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Ковальчук В.М., реєстровий №1590 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102); скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вчинений на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50536406 від 28.12.2019р., вчинений державним реєстратором на нерухоме майно приватним нотаріусом Ковальчук Валентиною Миколаївною, про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ; витребувано від ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ПП «Райс-Рімбекс» (42700, Сумська область, м.Охтирка, вул.Залізнична, буд.44-А; ) нежитлові будівлі та споруди, а саме: склад дерев`яний, загальною площею 279,5 кв.м., літера «Б»; цех майстерня техобслуговування, загальною площею 296,3 кв.м., літери «А,а,а1»; цементні ями, літери «Д», «Ж», « 3», «К», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102); стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ПП «Райс-Рімбекс» (42700, Сумська обл., м.Охтирка, вул. Залізнична, буд. 44-А, ) 4962,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення господарського суду Сумської області від 04.07.2023р., в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині витребування від ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ПП «Райс-Рімбекс» (42700, Сумська область, м.Охтирка, вул.Залізнична, будинок 44-А; ) нежитлові будівлі та споруди, а саме: склад дерев`яний, загальною площею 279,5 кв.м., літера «Б»; цех майстерня техобслуговування, загальною площею 296,3 кв.м., літери «А,а,а1»; цементні ями, літери «Д», «Ж», « 3», «К», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102) та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ПП «Райс-Рімбекс» в особі ліквідатора Жмакіної Н.В. в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор Жмакіна Н.В. просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду Сумської області від 04.07.2023р. у справі №920/1402/21(920/1102/22) залишити без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.08.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Сумської області від 04.07.2023р. у справі №920/1402/21(920/1102/22) та призначено її до розгляду на 02.10.2023р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2023р. заяву представника ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні, призначеного на 02.10.2023р. о 15:30 год., в режимі відеоконференції задоволено.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення арбітражної керуючої Жмакіної Н.В. і представника відповідача-2, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2022р. ліквідатор ПП «Райс-Рімбекс» - арбітражна керуюча Жмакіна Н.В. звернулася до господарського суду Сумської області із заявою, відповідно до якої просить суд:

- визнати недійсним з моменту укладення Договір купівлі-продажу від 28.12.2019р., між ПП «Райс-Рімбекс» та ОСОБА_2 нежитлових будівель та споруд, а саме: склад дерев`яний, загальною площею 279,5 кв.м., літера "Б"; цех майстерня техослуговування, загальною площею 296,3 кв.м., літери "А,а,а1"; цементні ями, літери "Д","Ж","3","К", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Ковальчук В.М., реєстровий №1590 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102);

- скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вчинений на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50536406 від 28.12.2019р., вчинений державним реєстратором на нерухоме майно приватним нотаріусом Ковальчук Валентиною Миколаївною, про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 ;

- витребувати від ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ПП «Райс-Рімбекс» (42700, Сумська область, м.Охтирка, вул.Залізнична, будинок 44-А; ) нежитлові будівлі та споруди, а саме: склад дерев`яний, загальною площею 279,5 кв.м., літера "Б"; цех майстерня техослуговування, загальною площею 296,3 кв.м., літери "А,а,а1"; цементні ями, літери "Д","Ж","3","К", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102).

Ухвалою господарського суду Сумської області від 28.12.2022р. матеріали заяви №02-01/797 від 23.12.2022р. та заяви №02-01/798 від 23.12.2022р. про забезпечення позову (справа №920/1102/22) було передано на розгляд господарського суду Сумської області в межах справи №920/1402/21 про банкрутство ПП «Райс-Рімбекс».

Ухвалою господарського суду Сумської області від 02.01.2023р. було прийнято позовну заяву ПП «Райс-Рімбекс» в особі ліквідатора, арбітражної керуючої Жмакіної Надії Вікторівни до розгляду у відокремленому провадженні в межах провадження у справі №920/1402/21 про банкрутство ПП «Райс-Рімбекс»; вирішено здійснювати розгляд справи №920/1402/21(920/1102/22) у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

З матеріалів справи вбачається, що у ході ліквідаційної процедури у справі №920/1402/21 було встановлено, що у власності ПП «Райс-Рімбекс» перебувало нерухоме майно: нежитлові будівлі та споруди, а саме: склад дерев`яний, загальною площею 279,5 кв.м., літера «Б»; цех майстерня техобслуговування, загальною площею 296,3 кв.м., літери «А,а,а1»; цементні ями, літери «Д», «Ж», « 3», «К», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102).

Вказаний об`єкт нерухомого майна належав на праві власності боржнику на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ПП «Райс-Рімбекс» та Спільним підприємством виробничого комбінату Сумської облспоживспілки від 23.04.1998 року, зареєстрованого в Охтирському бюро технічної інвентаризації від 29.01.2003р. за №314.

28.12.2019р. між ПП «Райс-Рімбекс» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель та споруд, а саме: склад дерев`яний, літера «Б»; цех майстерня техобслуговування, літери «А, а, а 1»; цементні ями, літери «Д», «Ж», «З», «К», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102), посвідчений приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Ковальчук В.М., реєстровий №1590.

Відповідно до п.2.1. договору, продаж нежитлових будівель та споруд за домовленістю сторін вчиняється за сім тисяч гривень.

У подальшому вказане нерухоме майно було відчужене ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель та споруд від 30.06.2020р., посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Ковальчук В.М. за реєстровий №703.

Згідно з п.1.8 договору купівлі-продажу нежитлових будівель та споруд від 30.06.2020р., правочин вчиняється за згодою чоловіка продавця ОСОБА_3 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на даний час право власності на спірний об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 є єдиним засновником та керівником ПП «Райс-Рімбекс» станом на дату вчинення оскаржуваного правочину та на дату звернення до місцевого суду із заявою, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_3 , що документально підтверджено копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 від 01.06.2013р.

На момент подання ПП «Райс-Рімбекс» в особі ліквідатора, арбітражної керуючої Жмакіної Н.В. заяви про визнання недійсним правочину боржника та застосування наслідків недійсності, провадження у справі №920/1402/21 про банкрутство ПП «Райс-Рімбекс» перебувало на стадії ліквідаційної процедури (постанова місцевого суду від 31.05.2022р.).

Відкриття провадження у справі про банкрутство було ініційовано Головним управлінням ДПС у Сумській області, про що 24.12.2021р. була подана відповідна заява до місцевого суду та 20.01.2022р. відкрито провадження у справі.

В обґрунтування правових підстав позовних вимог з посиланням на приписи ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) ліквідатором зазначено, що боржник, укладаючи спірний договір, здійснив відчуження майнових активів, за рахунок яких кредитори мали б змогу задовольнити свої вимоги у кризовий для підприємства період, діяв очевидно недобросовісно на шкоду кредитору, з метою уникнення звернення стягнення на майнові активи підприємства за податковим боргом, адже здійснив продаж майна, за заниженою ціною на користь заінтересованої особи дружини ОСОБА_2 . У результаті таких дій боржник не зміг обслуговувати свої борги та став неплатоспроможним.

На думку позивача, вказані обставини свідчать про те, що договір купівлі-продажу майна має ознаки фраудаторного правочину - договору, що вчиняється на шкоду кредиторам.

Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, згідно з якою, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення від 04.07.2023р. у справі про банкрутство боржника ПП «Райс-Рімбекс» триває ліквідаційна процедура.

Відповідності до ст.1 КУзПБ, ліквідатор - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури.

Банкрутство за своєю природою є особливим правовим механізмом врегулювання відносин між неплатоспроможним боржником та його кредиторами, правове регулювання якого регламентовано КУзПБ, який визначає особливості провадження у справах про банкрутство, тобто є спеціальним у застосуванні при розгляді цих справ.

Згідно з ч.1 ст.42 КУзПБ, господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування (ч.2 ст.42 КУзПБ).

Відтак, положення ст.42 КУзПБ розширюють визначені приписами ст.215 ЦК України підстави для визнання недійсними правочинів та надають можливість визнати недійсною угоду, яка відповідає вимогам Цивільного та Господарського законодавства, проте вчинена у період протягом трьох років, що передував відкриттю процедури банкрутства або після відкриття справи про банкрутство, та вчинена на шкоду боржнику або його кредиторам.

КУзПБ є частиною цивільного/господарського законодавства, тому до правовідносин, які регулює цей Кодекс як спеціальний нормативно-правовий акт, можуть застосовуватися також норми Цивільного кодексу України, зокрема: щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.

Виходячи з приписів ч.1 ст.61 КУзПБ, ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; аналізує фінансовий стан банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб тощо.

Особливістю реалізації повноважень арбітражного керуючого у ліквідаційній процедурі є обов`язок ліквідатора здійснити повноту дій, спрямовану на виявлення та повернення активів боржника (ч.1 ст.65 КУзПБ).

Частиною 3 статті 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Формулювання «зловживання правом» необхідно розуміти, як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Тому будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам).

Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.

Фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.

Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути: момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі; контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи); щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.

Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане, як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018р. у справі №910/7547/17).

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається «про людське око», таким критеріям відповідати не може.

Цивільні й господарські відносини, у межах яких передбачається виконання обов`язку боржника в майбутньому без забезпечення такого боргу, ґрунтуються в основному на довірі учасників відносин до свого контрагента, а також на впевненості в можливості захистити свої майнові права в спосіб, передбачений законом, зокрема, через суд.

У сучасному українському законодавстві, як і в іноземних правопорядках, оспорювання так званих підозрілих угод божника є одним з найважливіших юридичних інструментів консолідації та збільшення конкурсної маси шляхом повернення до неї майна боржника, переданого іншим особам.

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, викладеного у постанові від 05.04.2023р. у справі №920/10/21(920/868/21), що фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що здійснюється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам, отже, такий правочин може бути визнаний недійсним в порядку позовного провадження у межах справи про банкрутство відповідно до ст.7 КУзПБ на підставі п.6 ч.1 ст.3 ЦК України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та ч.3, ч.6 ст.13 ЦК України з підстав недопустимості зловживання правом, на відміну від визнання недійсним фіктивного правочину, лише на підставі ст.234 ЦК України. У такому разі звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсними правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника.

Водночас, категорія фраудаторності у галузі банкрутства спрямована на недопущення недобросовісного виведення активів з метою уникнення відповідальності цим майном перед кредиторами, зважаючи, що частина друга статті 96 ЦК України вимагає, щоб юридична особа відповідала за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Тобто боржник має усвідомлювати повне виконання свого обов`язку перед кредитором.

У зв`язку з цим можна розмежувати також критерії фраудаторності: об`єктивний - коли вчиняється правочин цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку за наявності існуючої вже заборгованості; суб`єктивний - усвідомлення боржником появи боргу в результаті укладення правочину, що повинно аналізуватися через призму економічної мети договору, сумлінність та добросовісність дій боржника, які мають бути спрямовані на погашення боргу, а не навпаки, на неможливість виконання зобов`язання.

Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора (висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019р. у справі №910/8357/18).

У період протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.

Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.

Дії боржника, зокрема, але не виключно, щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.

Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора.

Отже будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредиторами, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину - правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам.

Як вбачається, договір купівлі-продажу майна був укладений за два роки до судових процедур банкрутства, тобто у підозрілий період. У той час як з урахуванням вищевказаного в період протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство або після відкриття провадження у справі про банкрутство, дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права його кредиторів, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.

Місцевим судом встановлено, що ухвалою господарського суду Сумської області від 20.01.2022р. у справі №920/1402/21 про банкрутство ПП «Райс-Рімбекс» було визнано вимоги кредитора Головного Управління ДПС у Сумській області до боржника в сумі 2 285 458,81 грн. податкової заборгованості, витрати по сплаті судового збору в сумі 22 700,00 грн. та авансування винагороди арбітражного керуючого в розмірі 58 500,00 грн.

В обґрунтування заяви заявник посилався на наявність у боржника заборгованості перед Головним управлінням ДПС у Сумській області у розмірі 2 308 158,81 грн., з яких: 22 700,00 грн. судовий збір, 2 265 716,27 грн. податкове зобов`язання, 19 742,54 грн. єдиний внесок, що підтверджується рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.09.2020р. у справі №480/5193/20.

Вказане податкове зобов`язання виникло у зв`язку з тим, що податковим органом протягом 2019 року були проведені камеральні перевірки податкової звітності ПП «Райс-Рімбекс», за результатами яких були складені відповідні акти, де були зафіксовані порушення податкового законодавства.

На підставі вказаних актів податковим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення від 17.09.2019р.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.09.2020р. у справі №480/5193/20 було задоволено адміністративний позов ГУ ДПС у Сумській області до ПП «Райс-Рімбекс» про стягнення 2 265 716,27 грн. податкового боргу.

Отже, боржник, будучи обізнаним про наявність заборгованості підприємства перед органом податкової служби, вчинив правочин з продажу майна підприємства за сумнівно низькою ціною.

Як було вищезазначено, згідно з п.2.1. оспорюваного договору купівлі-продажу, майнові активи було відчужено за ціною сім тисяч гривень, тобто вартість нерухомого майна загальною площею більше 500 кв.м становить 7000,00 грн.

Відповідно до довідки ТОВ «Консалт-С» про орієнтовну вартість майна станом на дату вчинення оспорюваного правочину - 28.12.2019р., орієнтовна ринкова вартість нежитлової нерухомості за адресою: Сумська область, м.Охтирка, вул.Перемоги, б.106 складає 791 766,00 грн. (т. 2 а.с. 27-30).

Отже, надані докази у сукупності свідчать про наявність обґрунтованих сумнівів у позивача щодо адекватності ціни майна, за яку був вчинений його продаж у грудні 2019 року.

Тому місцевим судом було правильно встановлено, що договір купівлі-продажу майна був вчинений з метою зменшення активів боржника без будь-якої розумної ділової мети та економічного обґрунтування на невигідних для нього умовах. Боржник здійснив відчуження майна на користь заінтересованої особи, оскільки ОСОБА_3 був на дату укладення оспорюваного договору керівником та єдиним засновником ПП «Райс-Рімбекс», ОСОБА_2 його близька родичка дружина, а відтак, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є, в розумінні положень, зокрема, статті 1 КУзПБ, заінтересованими особами стосовно боржника ПП «Райс-Рімбекс» від імені якого та на користь якого здійснювалось відчуження майна, що є безпосереднім порушенням прав й інтересів податкового органу ГУ ДПС у Сумській області як кредитора боржника у справі про банкрутство та інших потенційних кредиторів (наявна інформація в цій справі свідчить, що на час укладення спірних правочинів на примусовому виконанні знаходилася постанова Управління Держпраці у Сумській області про накладення на боржника штрафу в розмірі 1 001 520 грн., що є невиконаним, а відповідне виконавче провадження зупиненим).

Оскільки оспорюваний правочин вчинений у грудні 2019 року (тобто за два роки, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство (20.01.2022р.), тому, відповідно до приписів ст.42 КУзПБ, цей факт ставить під сумнів справедливе задоволення вимог кредитора у справі про банкрутство ПП «Райс-Рімбекс».

За ст.42 КУзПБ недійсність перш за все пов`язується з оцінкою дій боржника, виконання яких мало негативні наслідки для боржника у вигляді зменшення його майнових активів та неплатоспроможності, а наслідком правового регулювання за цією статтею є повернення у ліквідаційну масу майна боржника та унеможливлення боржником зловживаючи своїми правами, вчинення дій на шкоду кредиторам.

Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, яка передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора

З огляду на викладене, враховуючи, що за оспорюваним договором купівлі-продажу, який було укладено у період протягом двох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство ПП «Райс-Рімбекс», тобто у підозрілий період, між заінтересованими особами, при цьому за наявності значних боргових зобов`язань перед кредиторами, сумнівна низька ціна, за яку був здійснений продаж майна, судом першої інстанції правильно встановлено, що оспорюваний правочин було вчинено з метою уникнення задоволення вимог кредитора за рахунок майна, що є предметом продажу за такими договорами, а відтак боржник використав правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам його кредитора, в той час, як особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів, а угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною.

Вищезазначене свідчить про спрямованість волі ПП «Райс-Рімбекс» не на досягнення розумної ділової мети, а на виведення активів боржника та завдання йому збитків, з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань та порушення прав кредиторів.

Вибуття майна з володіння власника на підставі фраудаторного правочину свідчить про відсутність у нього волі на законне відчуження цього майна, оскільки за таким правочином воля власника спрямована не на правомірну реалізацію свого права власності, а на зловживання ним для досягнення неправомірної цілі - завдання шкоди кредиторам та безпідставне зменшення своїх активів.

Воля власника на відчуження майна може бути виражена виключно в рамках здійснення права власності. Тоді як у відносинах між боржником та його керівником, єдиним учасником (засновником) мало місце не здійснення права власності, а використання боржником свого права власності з іншою метою, яка не захищається позитивним правом.

Тому, укладення договору купівлі-продажу нежитлових приміщень та споруд від 28.12.2019р., посвідченого приватним нотаріусом Охтирського нотаріального округу Сумської області Ковальчук В.М., унаслідок недобросовісних, та таких, що суперечать інтересам ПП «Райс-Рімбекс», дій його керівника, єдиного учасника (засновника) ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_2 , а також укладення цього договору фактично в особистих інтересах такого учасника (засновника), свідчить про відсутність волі ПП «Райс-Рімбекс», як юридичної особи, на відчуження нерухомого майна

та споруд.

Місцевий суд законно і обгрунтовано визнав недійсним з моменту укладення спірний договір купівлі-продажу нежитлових будівель та споруд від 28.12.2019р. між ПП «Райс-Рімбекс» та ОСОБА_2 .

За змістом п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.

Частиною 8 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Згідно з п.1 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що вимоги про скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вчиненого на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50536406 від 28.12.2019р., вчиненого державним реєстратором на нерухоме майно про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Ковальчук Валентиною Миколаївною, про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 , є похідними вимогами від вимог про визнання недійсним договору та залежать від наявності самого порушеного права позивача.

Тому місцевий суд законно і обгрунтовано задовльнив позовні вимоги позивача щодо відновлення права власності ПП «Райс-Рімбекс» на нерухоме майно та скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вчиненого на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.12.2019р., вчиненого державним реєстратором на нерухоме майно приватним нотаріусом Ковальчук В.М., про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , які є похідними від позовних вимог про визнання недійсним договору та стосуються наслідків визнання цього договору недійсним.

Що стосується вимоги позивача про витребування майна у ОСОБА_1 на користь ПП «Райс-Рімбекс», апеляційний суд зазначає наступне.

Доводи відповідача-2 про те, що майно боржника було відчужене за оплатним, нотаріально посвідченим правочином, ОСОБА_1 не є афілійованою особою до ПП «Райс-Рімбекс», не знала і не могла знати про фінансові труднощі пов`язані з його діяльністю, правильно відхилені місцевий судом, оскільки факт укладення боржником у підозрілий період правочину, за яким здійснено відчуження активів підприємства на користь заінтересованої особи (у даному випадку близького родича керівника боржника ОСОБА_3 - дружини ОСОБА_2 ) є самостійно безумовною підставою для визнання такого правочину недійсним в порядку ч.2 ст.42 КУзПБ.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що укладення боржником спірного правочину від 28.12.2019р. мало на меті здійснення розрахунків за наявним у боржника на дату укладення правочину податкового боргу перед ГУ ДПС у Сумській області та іншими кредиторами, а також відсутні докази здійснення боржником безпосередньо погашення кредиторської заборгованості за рахунок отриманих коштів.

Місцевим судом правильно встановлено, що ОСОБА_2 є недобросовісним набувачем, а ОСОБА_1 - добросовісним. Поряд з цим, матеріали справи не містять документів на підтвердження сплати останньою ОСОБА_2 коштів за договором купівлі-продажу від 30.06.2020р., мети придбання нею такої нерухомості та реалізації нею повноважень власника щодо належного їй майна в господарській та/або іншій незабороненій законом діяльності після укладення угоди.

Згідно зі ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, тобто від недобросовісного набувача майно може бути витребувано в будь-якому випадку.

Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У разі, коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, від добросовісного набувача на підставі ч.1 ст.388 ЦК України.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч.1 ст.388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Таким чином, можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача, згідно зі ст.388 ЦК України, залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (ч.3 ст.388 ЦК України). Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (ч.1 - ч.3 ст.388 ЦК України).

Незаконним володільцем може бути і добросовісний, і недобросовісний набувач. Добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. Недобросовісний набувач, навпаки, на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна знав або міг знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і яка на її відчуження не має права. Від недобросовісного набувача майно може бути витребувано в будь-якому випадку. Від добросовісного лише в передбачених законом випадках, а саме відповідно до ст.388 ЦК України.

Волею є детерміноване i мотивоване бажання особи досягти поставленої мети. Сама по собі воля не тягне юридичних наслідків для відповідної особи. Волевиявлення - прояв волі особою зовні, завдяки чому воля стає доступною для сприйняття іншими особами.

Чинне законодавство України не пов`язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності волі у відчужувача за останнім у ланцюгу договорів договором. Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів.

У цьому випадку спірне майно вибуло з володіння ПП «Райс-Рімбекс» не з його волі, адже правочин було укладено не з метою розвитку виробництва та отримання прибутку, а з метою ухилення від задоволення зобов`язань перед іншими кредиторами.

Місцевим судом правильно встановлено, що вибуття спірного майна відбулось поза волею боржника, що надає законні підстави для витребування майна у добросовісного набувача в порядку ч.1 ст.388 ЦК України.

У відповідності до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбаченим цим Кодексом.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо витребування від ОСОБА_1 на користь ПП «Райс-Рімбекс» нежитлові будівлі та споруди, а саме: склад дерев`яний, загальною площею 279,5 кв.м., літера «Б»; цех майстерня техобслуговування, загальною площею 296,3 кв.м., літери «А,а,а1»; цементні ями, літери «Д», «Ж», « 3», «К», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102).

Місцевий суд законно і обґрунтовано повністю задовольнив позовні вимоги ПП «Райс-Рімбекс» в особі ліквідатора арбітражної керуючої Жмакіної Надії Вікторівни про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків недійсності

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 240, 270, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Сумської області від 04.07.2023р. у справі №920/1402/21(920/1102/22) - без змін.

Справу №920/1402/21(920/1102/22) повернути до господарського суду Сумської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 06.10.2023р.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді І.П. Ходаківська

М.Л. Доманська