ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

05.10.2023 м.Дніпро

Справа № Б29/334-09 (904/214/23)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.

секретар судового засідання: Михайлова К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2023 (прийняту суддею Первушиним Ю.Ю., повне судове рішення складено 26.05.2023) у справі № Б29/334-09 (904/214/23)

за позовом Керівника Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Слобожанської селищної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада"

про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки

в межах справи №Б29/334-09

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада"

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2023 у справі № Б29/334-09 (904/214/23) клопотання відповідача про часткове закриття провадження у справі (вх.суду №19751/23) - задоволено частково; закрито провадження у справі №Б29/334-09(904/214/23) в частині повернення земельних ділянок за відповідним переліком; в задоволенні клопотання про закриття провадження в частині повернення земельних ділянок №233 (площа 0,0600 га, кадастровий номер :02:001:0766) та №24 (площа 0,1301 га, кадастровий номер :02:001:0418) відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати в частині відмови у задоволенні клопотання про закриття провадження в частині повернення земельних ділянок № 233 (площа 0,0600 га, кадастровий номер :02:001:0766) та № 24 (площа 0,1301 га, кадастровий номер :02:001:0418) та ухвалити нову ухвалу в частині задоволення клопотання про закриття провадження в частині повернення земельних ділянок № 233 (площа 0,0600 га, кадастровий номер :02:001:0766) та № 24 (площа 0,1301 га, кадастровий номер :02:001:0418).

Дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження у справі, виходячи з наступного.

У статті 1 Конституції України, зокрема, закріплено, що Україна є правовою державою. Як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини і громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина п`ята статті 55 Конституції України).

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії" від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (див., наприклад, Monnel and Morris v. the United Kingdom, рішення від 02.03.1987, серія A, N 115, с. 22, п. 56, а також Helmers v. Sweden, рішення від 29.10.1996, серія A, N 212-A, с. 15, п. 31).

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Обмеженням права на доступ до суду, в даному випадку, є визначений нормами ГПК України перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути предметом апеляційного оскарження окремо від рішення суду.

Так, відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 42 ГПК України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

Порядок та строки апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції регулюється розділом ІV ГПК України.

Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається (частина друга статті 254 ГПК України).

Частиною першою статті 255 ГПК України визначено перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Отже, перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 255 ГПК України, є вичерпним.

Системне тлумачення статті 255 ГПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення зі справи.

Навпаки, відповідне обмеження має на меті забезпечити розгляд справи упродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні клопотання про закриття провадження в частині повернення земельних ділянок.

Разом з тим, вказана ухвала не входить до переліку ухвал, визначених частиною першою статті 255 ГПК України, що підлягають оскарженню в апеляційному порядку, що зумовлено тим, що відповідна ухвала не порушує прав та охоронюваних законом інтересів учасників провадження у справі, а її оскарження призведе лише до затягування розгляду справи.

Крім того, слід зазначити, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності. Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Так, у справі "Sunday Times v. United Kingdom" ЄСПЛ суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та засади моральності суспільства.

До цих правил, які визначають сталість правозастосування, відноситься і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом" зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (справа "Steel and others v. The United Kingdom"). Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні (наведена правова позиція викладена в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 по справі №910/4647/18).

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що ч.1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України передбачено вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку і вказаний перелік не містить ухвал про відмову в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2023 у справі № Б29/334-09 (904/214/23), відкрито помилково.

Статтею 264 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави для закриття апеляційного провадження.

При цьому стаття 264 Господарського процесуального кодексу України не містить такої підстави для закриття провадження, як помилково відкрите.

Разом з тим, в цьому випадку процесуально правильними є дії суду апеляційної інстанції щодо закриття апеляційного провадження, оскільки апеляційне провадження у цій справі відкрите з перегляду ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду, яка не підлягає оскарженню, і в разі апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суд апеляційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, а розгляд справи та подальше прийняття рішення у цьому випадку суперечитимуть принципу юридичної визначеності та порушуватимуть права інших учасників справи, які розраховують на остаточність судового рішення (такі правові висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 08.01.2019 у справі № 922/1906/18, від 10.07.2019 у справі № 761/29385/17, від 13.08.2019 у справі № 5002-17/2743-2009, 20.08.2019 у справі № 910/1702/15-г, від 29.04.2020 у справі № 917/1185/18, від 26.02.2021 у справі №29/5005/6381/2011, від 02.04.2019 у справі № 922/765/15, від 17.09.2019 у справі №20/5007/101/11, від 05.02.2021 у справі № 42/254 та висновків суду касаційної інстанції у цій справі).

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить до висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2023 у справі № Б29/334-09 (904/214/23) в частині відмови у задоволенні клопотання про закриття провадження.

Керуючись статтями 232, 234, 235, 264 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2023 у справі № Б29/334-09 (904/214/23) - закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 09.10.2023.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя А.Є. Чередко