ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2023 р. м. Київ Справа № 911/2146/23

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В., дослідивши в спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк»

до Фізичної особи-підприємця Бернацької Ірини Анатоліївни

про стягнення 128 661,66 грн

Без виклику учасників справи;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Бернацької Ірини Анатоліївни про стягнення 128 661,66 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не виконані зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором № N20.97. від 02.04.2021. У зв`язку із чим позивачем подано зазначену позовну заяву до відповідача про стягнення 107 433,24 грн заборгованості за тілом кредиту, 15 856,42 грн заборгованості за процентами, 5 372,00 грн заборгованості за винагородою.

Разом із позовною заявою позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.07.2023 було відкрито провадження у справі № 911/2146/23. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу для подання відповіді на відзив.

22.08.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, відповідно до змісту якого відповідач зазначила, що АТ «Акцент-Банк» правильно розраховано заборгованість за наданим кредитом, за винагородою та за процентами, однак, відповідач звернула увагу на той факт, що до повномасштабного вторгнення ФОП Бернацькою І.А. зобов`язання за кредитним договором виконувалися в повному обсязі, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Відповідач посилалась на форс-мажорні обставини та те, що фактично залишилась без будь-яких засобів до існування, підприємницька діяльність була припинена через пошкодження майна.

Наведені обставини, як зазначила відповідач, зумовили неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору в частині сплати кредитних платежів. Відповідач стверджує, що неодноразово зверталась до позивача з проханням реструктуризувати кредит та надати можливість виплатити кредит в добровільному порядку, однак з меншим навантаженням. У відзиві відповідач також зазначила про неможливість повідомлення позивача про форс-мажорні обставини та про те, що така неможливість була зумовлена існуванням на території України надзвичайних обставин, а саме ведення воєнного стану.

Відповідач наголошувала на тому, що при зверненні позивачем до суду, позивач не взяв до уваги ситуацію, яка сталась в країні та наявність форс-мажорних обставин, а тому просить стягнути з відповідача всю заборгованість за кредитним договором, що покладе на неї надмірний тягар та може призвести до банкрутства. З урахуванням зазначеного, відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про поновлення відповідачу строку для подання відзиву на позовну заяву.

Щодо клопотання відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 113 Господарського процесуального кодексу України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

Строк для подання відзиву на позов у спрощеному провадженні встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України і становить 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.07.2023 було відкрито провадження у справі № 911/2146/23 встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов у строк, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, однак не пізніше 20.08.2023.

Згідно зі статтею 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Судом встановлено, що відзив на позовну заяву було направлено до суду відповідачем засобами поштового зв`язку.

З матеріалів справи вбачається, що відзив на позовну заяву був прийнятий у відділенні зв`язку Укрпошти 18.08.2023, що підтверджується поштовим конвертом, засвідченим календарним штемпелем відділу поштового зв`язку, що наявний в матеріалах справи. Отже, враховуючи кінцевий термін для подачі відзиву на позовну заяву, встановлений ухвалою суду від 20.07.2023 про відкриття провадження у справі № 911/2146/23, господарський суд приходить до висновку, що відповідачем не пропущений строк для подачі відзиву на позову.

З урахуванням зазначеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про поновлення відповідачу строку для подання відзиву на позовну заяву.

Оскільки відповідачем подано відзив на позовну заяву із дотриманням процесуальних строків, встановлених ухвалою суду від 20.07.2023 про відкриття провадження у справі № 911/2146/23, суд прийняв відзив відповідача до розгляду та долучив до матеріалів справи.

Приймаючи до уваги, що учасники судового процесу скористалися наданими їм процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

02.04.2021 між Акціонерним товариством «Акцент-Банк» (далі банк, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Бернацькою Іриною Анатоліївною (далі позичальник, відповідач) укладено кредитний договір № N20.97. (далі кредитний договір) за змістом п. 1.1 якого банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни.

Строковий кредит (далі «кредит») надається банком у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням за цільовим призначенням.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору, істотні умови кредитування наведені у Розділі А цього договору «Істотні умови кредитування».

Згідно з п. А1 кредитного договору, вид кредиту строковий кредит.

Пунктом А2 кредитного договору передбачено, що ліміт цього договору: у розмірі 170 000,00 (сто сімдесят тисяч гривень нуль копійок): на фінансування поточної діяльності.

Відповідно до підпунктів 2.1.1, 2.1.2 пункту 2.1 кредитного договору, банк зобов`язується відкрити для обслуговування кредиту рахунки, зазначені у п. А.4 цього договору.

Надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів позичальнику на цілі, відмінні від платежів на сплату судових витрат, у межах суми, обумовленої п. 1.1 цього договору, а також за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.12 цього договору.

Відповідно до п. А4 кредитного договору, рахунки для обслуговування кредиту; рахунок НОМЕР_1 (в гривнях), отримувач: AT «А-Банк», МФО 307770, код ЄДРПОУ/код ІПН .

Судом встановлено, що 02.04.2021 банк, на виконання кредитного договору, надав позичальнику кредит у розмірі 170 000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № TR.17296784.20499.70198 від 02.04.2021 на суму 170 000,00 грн із призначенням платежу: «видача кредиту згідно договору № N20.97. від 02/04/2021» (копія наявна в матеріалах справи).

Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що термін повернення кредиту зазначений у п. А.З цього договору. Зазначений термін може бути змінений згідно з пп. А.12, 2.3.2, 2.4.1 цього договору.

В пункті А3 кредитного договору сторони дійшли згоди, що термін повернення кредиту 31 березня 2023 р. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами в розмірі та в строки згідно з Графіком платежів (Додаток № 1 цього Договору).

Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою: сума щомісячного ануїтетного платежу = сума кредиту за договором*((1+процентна ставка за місяць)строк кредитування(міс.)*процентна ставка за місяць)/((1+процентна ставка за місяць)строк кредитування(міс.)-1); сума щомісячного платежу за % = (залишок заборгованості за кредитом*річна процентна ставка/кількість днів поточного року)*кількість днів в місяці, який передує сплаті ануїтетного платежу; сума щомісячного платежу за основним боргом = сума щомісячного погашення кредиту-сума щомісячного платежу за %.

Згідно зі ст. 212, 651 Цивільного кодексу України (далі «ЦКУ») у випадку порушення позичальником будь якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашений позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 31 березня 2023 р.

Відповідно до п. А6 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 19,90 % (дев`ятнадцять цілих дев`яносто сотих) % річних.

Згідно з п. А8 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»).

Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з Графіком платежу, то заборгованість за кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день.

Пунктом А10 кредитного договору передбачено, що позичальник щомісячно оплачує банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79 % (нуль цілих сімдесят дев`ять сотих) від суми зазначеного у п. А2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати.

Згідно з п. А11 кредитного договору, позичальник сплачує банку винагороду за управління фінансовим інструментом у розмірі 0,000001 % (нуль цілих нуль сотих) процентів від суми встановленого у п. А2 цього договору ліміту. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати. Датою сплати є дата встановлення, а також дата збільшення ліміту по цьому Договору. Рахунок для сплати винагороди UA2178955.

Відповідно до пп. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 кредитного договору, позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі та у порядку, передбаченому п. 1.1 цього договору; сплатити проценти за користування кредитом відповідно до пп. 4.1, 4.2, 4.3 цього договору; повернути кредит у терміни, встановлені пп. 1.2, 2.2.14, 2.3.2 цього договору.

За змістом п. 2.2.5 кредитного договору, позичальник зобов`язується сплатити банку винагороду відповідно до пп. 2.3.5, 4.4, 4.5, 4.6, 4.13 цього договору.

Позичальник доручає банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту, зокрема з наступних рахунків, для виконання зобов`язань з погашення кредиту, а також процентів за його використання: № НОМЕР_2 у AT «А-БАНК», МФО 307770, а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні, зокрема з наступних рахунків, для виконання зобов`язань з погашення винагороди, а також неустойки: № НОМЕР_2 у АТ «А-БАНК», МФО 307770, у межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором при настанні термінів платежів (здійснювати договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку, при цьому оформлюється меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначаються номер, дата та посилання на пункт 2.2.6 цього договору (п. 2.2.6 кредитного договору).

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з пп. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього договору, позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А.6 цього договору.

Згідно п. 4.3 кредитного договору, сплата процентів за користування кредитом, передбачених пп. 4.1, 4.2 цього договору, здійснюється згідно з п. А.8 цього договору. Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту.

Відповідно до пп. 4.4, 4.5, 4.6 кредитного договору, позичальник сплачує банку винагороду за відкриття позичкового рахунку згідно з п. А.9 цього договору. Позичальник сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування згідно з п. А.10 цього договору. Позичальник сплачує банку винагороду за управління фінансовим інструментом згідно з п. А.11 цього договору.

Згідно з п. 4.7 кредитного договору, у випадку, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки згідно з цим договором припадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути здійснені у банківський день, що передує вихідному або святковому дню. Банківський день день, у який банківські установи України відкриті для проведення операцій з переказу грошових коштів з використанням каналів взаємодії з НБУ.

У випадку, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки згідно з цим договором припадає на вихідний або святковий день та позичальник має відкриті в банку поточні рахунки, позичальник має право в порядку та на умовах, передбачених пп. 2.4.3, 2.4.4 цього договору, здійснити погашення кредиту та/або процентів за його користування у відповідний вихідний або святковий день.

Відповідно до п. 4.9 кредитного договору, зобов`язання за цим договором у тому числі, строк виконання яких згідно з умовами цього договору не наступив, за умови реалізації банком права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, виконуються у наступній послідовності: кошти, отримані від позичальника, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків банку згідно з пп. 2.2.13, 2.3.13 цього договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, далі простроченої винагороди, далі винагороди, далі прострочених процентів, далі процентів, далі простроченого кредиту, далі кредиту, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього договору.

Остаточне погашення заборгованості за цим договором виконується не пізніше дати, зазначеної у п. 1.2 цього договору.

За змістом п. 4.10 кредитного договору, розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту.

Згідно з п. 4.11 кредитного договору, нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів, не враховується.

З матеріалів справи вбачається, що одночасно з укладенням кредитного договору між сторонами укладено Додаток 1 до договору № N20.97. від 02.04.2021 р., що є Графіком погашення кредиту.

Відповідно до Графіку погашення кредиту, відповідач мав здійснювати погашення суми кредиту (170 000,00 грн) протягом 24 місяців: рівними платежами в сумі 10 011,71 грн протягом 23 місяців з наступного місяця за датою видачі кредиту в строк до 02-го числа відповідного календарного місяця та за 24-й місяць в сумі 10 011,79 грн в строк до 31.03.2023, з урахуванням суми процентів, що підлягає сплаті у відповідну дату, та суми комісійної винагороди.

Вказаний Графік погашення кредиту підписаний відповідачем без будь-яких зауважень та заперечень (копія наявна в матеріалах справи).

Судом встановлено, що відповідач певний час належним чином виконувала умови кредитного договору та узгодженого сторонами Графіку погашення платежів та сплатила банку кредитні кошти в загальній сумі 120 117,16 грн, а саме: 62 566,76 грн тіло кредиту, 26 831,00 грн комісійної винагороди та 30 719,40 грн відсотків за користування кредитними коштами, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку ФОП Бернацької І.А. за період з 02.04.2021 по 07.05.2023 (копія наявна в матеріалах справи).

Проте, як зазначає позивач, відповідачем було порушено умови кредитного договору в частині повернення кредитних коштів у встановлені договором та Графіком погашення кредиту строки. У зв`язку із чим станом на 07.05.2023 відповідач заборгувала позивачу грошові кошти в загальному розмірі 128 661,66 грн з яких: 107 433,24 грн загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 15 856,42 грн загального залишку заборгованості за процентами та 5 372,00 грн загальної заборгованості за винагородою.

Судом встановлено, що позивач 14.04.2023, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, направив відповідачу вимогу № б/н від 13.04.2023, якою повідомив відповідача, що станом на 13.04.2023 заборгованість за кредитним договором складає 130 737,09 грн, яка складається з 107 433,24 грн загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 43,79 грн залишок заборгованості за поточними процентами, 16 545,06 грн залишок заборгованості за процентами, 6 715,00 грн залишок заборгованості за комісією. Вимогою позивач просив відповідача погасити банку всю поточну заборгованість за наявним кредитом у розмірі 130 737,09 грн до 20.04.2023 року. Разом із вимогою, позивач направив відповідачу копію довіреності представника та розрахунок заборгованості. На підтвердження направлення вказаної вимоги, позивачем долучено до матеріалів справи опис вкладення у цінний лист, список згрупованих поштових відправлень від 14.04.2023 та фіскальний чек.

Згідно відомостей з офіційного вебсайту АТ «УКРПОШТА», відправлення було вручено відповідачу особисто 19.04.2023.

Проте, відповіді на вимогу відповідач не направила, вимоги щодо повернення усієї поточної заборгованості за кредитним договором у строки, визначені вимогою, не виконала. Протилежного суду не доведено.

У зв`язку із неналежним виконання відповідачем умов договору в частині сплати ануїтетних платежів відповідно до кредитного договору та Графіку погашення заборгованості, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення з відповідача 107 433,24 грн заборгованості за тілом кредиту, 15 856,42 грн заборгованості за процентами та 5 372,00 грн заборгованості за винагородою.

У свою чергу відповідач у відзиві на позовну заяву зазначила, що АТ «Акцент-Банк» правильно розраховано заборгованість за наданим кредитом, за винагородою та за процентами, однак, відповідач звернула увагу на той факт, що до повномасштабного вторгнення ФОП Бернацькою І.А. зобов`язання за кредитним договором виконувалися в повному обсязі, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Відповідач посилалась на форс-мажорні обставини та те, що фактично залишилась без будь-яких засобів до існування, підприємницька діяльність була припинена через пошкодження майна.

Наведені обставини, як зазначила відповідач, зумовили неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору в частині сплати кредитних платежів. Відповідач стверджує, що неодноразово зверталась до позивача з проханням реструктуризувати кредит та надати можливість виплатити кредит в добровільному порядку, однак з меншим навантаженням. У відзиві відповідач також зазначила про неможливість повідомлення позивача про форс-мажорні обставини та про те, що така неможливість була зумовлена існуванням на території України надзвичайних обставин, а саме ведення воєнного стану.

Відповідач наголошувала на тому, що при зверненні позивачем до суду, позивач не взяв до уваги ситуацію, яка сталась в країні та наявність форс-мажорних обставин, а тому просить стягнути з відповідача всю заборгованість за кредитним договором, що покладе на неї надмірний тягар та може призвести до банкрутства. Наведені обставини, на думку відповідача, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 6.2 кредитного договору, цей договір у частині п. 4.4 цього договору набуває чинності з моменту підписання цього договору, в решті частин з моменту надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги кредитний договір № N20.97. від 02.04.2021 та Додаток № 1 до нього, що є Графіком погашення, як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є кредитним договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як було встановлено судом раніше та передбачено в п. 1.1 кредитного договору, що банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни.

Пунктом А2 кредитного договору передбачено, що ліміт цього договору: у розмірі 170 000,00 (сто сімдесят тисяч гривень нуль копійок) на фінансування поточної діяльності.

Відповідно до підпунктів 2.1.1, 2.1.2 пункту 2.1 кредитного договору, банк зобов`язується відкрити для обслуговування кредиту рахунки, зазначені у п. А.4 цього договору. Надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів на підставі розрахункових документів позичальника на цілі, відмінні від платежів на сплату судових витрат, у межах суми, обумовленої п. 1.1 цього договору, а також за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.12 цього договору.

Матеріалами справи підтверджується, що 02.04.2021 банк, на виконання кредитного договору, надав позичальнику кредит у розмірі 170 000,00 грн.

Отже, позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином.

Статтею 527 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ч. 1, 3 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За умовами частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як передбачено частинами 1-3 статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

За умовами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що термін повернення кредиту зазначений у п. А.З цього договору. Зазначений термін може бути змінений згідно з пп. А.12, 2.3.2, 2.4.1 цього договору.

Відповідно до п. А1 кредитного договору, вид кредиту строковий кредит.

В пункті А3 кредитного договору сторони дійшли згоди, що термін повернення кредиту 31 березня 2023 р. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами в розмірі та в строки згідно з Графіком платежів (Додаток № 1 цього Договору).

Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою: сума щомісячного ануїтетного платежу = сума кредиту за договором*((1+процентна ставка за місяць)строк кредитування(міс.)*процентна ставка за місяць)/((1+процентна ставка за місяць)строк кредитування(міс.)-1); сума щомісячного платежу за % = (залишок заборгованості за кредитом*річна процентна ставка/кількість днів поточного року)*кількість днів в місяці, який передує сплаті ануїтетного платежу; сума щомісячного платежу за основним боргом = сума щомісячного погашення кредиту-сума щомісячного платежу за %.

Згідно зі ст. 212, 651 Цивільного кодексу України (далі «ЦКУ») у випадку порушення позичальником будь якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашений позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 31 березня 2023 р.

Відповідно до п. А6 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 19,90 % (дев`ятнадцять цілих дев`яносто сотих) % річних.

Згідно з п. А8 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»).

Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з Графіком платежу, то заборгованість за кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день.

Пунктом А10 кредитного договору передбачено, що позичальник щомісячно оплачує банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79 % (нуль цілих сімдесят дев`ять сотих) від суми зазначеного у п. А2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати.

Крім того, судом було встановлено, що одночасно з укладенням кредитного договору між сторонами укладено Додаток 1 до договору № N20.97. від 02.04.2021 р., що є Графіком погашення кредиту.

Відповідно до Графіку погашення кредиту, відповідач мав здійснювати погашення суми кредиту (170 000,00 грн) протягом 24 місяців: рівними платежами в сумі 10 011,71 грн протягом 23 місяців з наступного місяця за датою видачі кредиту в строк до 02-го числа відповідного календарного місяця та за 24-й місяць в сумі 10 011,79 грн в строк до 31.03.2023, з урахуванням суми процентів, що підлягає сплаті у відповідну дату, та суми комісійної винагороди. Вказаний Графік погашення кредиту підписаний відповідачем без будь-яких зауважень та заперечень.

Таким чином, останнім днем для повернення відповідачем кредитних коштів банку, сплати процентів та комісійної винагороди, відповідно до Графіку погашення кредиту та умов укладеного кредитного договору, є 31.03.2023.

За змістом п. 2.2.5 кредитного договору, позичальник зобов`язується сплатити банку винагороду відповідно до пп. 2.3.5, 4.4, 4.5, 4.6, 4.13 цього договору.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з пп. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього договору, позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А.6 цього договору.

Згідно п. 4.3 кредитного договору, сплата процентів за користування кредитом, передбачених пп. 4.1, 4.2 цього договору, здійснюється згідно з п. А.8 цього договору.

Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту.

Відповідно до пп. 4.4, 4.5, 4.6 кредитного договору, позичальник сплачує банку винагороду за відкриття позичкового рахунку згідно з п. А.9 цього договору. Позичальник сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування згідно з п. А.10 цього договору. Позичальник сплачує банку винагороду за управління фінансовим інструментом згідно з п. А.11 цього договору.

Відповідно до п. 4.9 кредитного договору, остаточне погашення заборгованості за цим договором виконується не пізніше дати, зазначеної у п. 1.2 цього договору.

В матеріалах справи міститься банківська виписка по рахунку Фізичної особи-підприємця Бернацької І.А. за період з 02.04.2021 по 07.05.2023, з яких вбачається часткове погашення відповідачем на рахунок позивача кредитних коштів, відсотків за користування кредитними коштами та винагороди за кредитом в загальному розмірі 120 117,16 грн, а саме: 62 566,76 грн тіло кредиту, 26 831,00 грн комісійної винагороди та 30 719,40 грн відсотків за користування кредитними коштами.

Проте, всупереч вищенаведених приписів законодавства, положень укладеного між сторонами кредитного договору та Графіку погашення кредиту, відповідач своїх зобов`язань щодо повернення тіла кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами та сплати комісійної винагороди за користування кредитом належним чином не виконала. Протилежного суду не доведено. Доказів повної та своєчасної сплати щомісячних платежів в розмірах та терміни, передбачені Графіком погашення кредиту до суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом п. 4.10 договору, розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту.

При цьому згідно з п. 4.11 договору, нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів, не враховується.

Враховуючи все вищенаведене у сукупності, п. А3 кредитного договору та Графік погашення кредиту, господарський суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

Судом також враховано, що відповідач у відзиві на позовну заяву відмітила, що АТ «Акцент-Банк» правильно розраховано заборгованість за наданим кредитом, за винагородою та за процентами. Отже відповідач не заперечує факт наявності заборгованості за кредитним договором у заявлених позивачем сумах.

однак, відповідач звернула увагу на той факт, що до повномасштабного вторгнення ФОП Бернацькою І.А. зобов`язання за кредитним договором виконувалися в повному обсязі, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Відповідач посилалась на форс-мажорні обставини та те, що фактично залишилась без будь-яких засобів до існування, підприємницька діяльність була припинена через пошкодження майна.

Наведені обставини, як зазначила відповідач, зумовили неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору в частині сплати кредитних платежів. Відповідач стверджує, що неодноразово зверталась до позивача з проханням реструктуризувати кредит та надати можливість виплатити кредит в добровільному порядку, однак з меншим навантаженням. У відзиві відповідач також зазначила про неможливість повідомлення позивача про форс-мажорні обставини та про те, що така неможливість була зумовлена існуванням на території України надзвичайних обставин, а саме ведення воєнного стану.

Відповідач наголошувала на тому, що при зверненні позивачем до суду, позивач не взяв до уваги ситуацію, яка сталась в країні та наявність форс-мажорних обставин, а тому просить стягнути з відповідача всю заборгованість за кредитним договором, що покладе на неї надмірний тягар та може призвести до банкрутства. Наведені обставини, на думку відповідача, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши аргументи та заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, на які відповідач посилається як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з частиною другою статті 218 Господарського кодексу України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Приписами частини другої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» обставини непереборної сили визначено як форс-мажорні обставини, що є надзвичайними та невідворотними обставинами, які об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Перелік обставин, які можуть вважатися форс-мажорними, визначено частиною другою статті 14-1 цього Закону, однак, такий перелік не є вичерпним.

Так, відповідно до частини другої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Дослідивши укладений кредитний договір № N20.97. від 02.04.2021, судом встановлено, що сторонами не узгоджено у вказаному договорі умови, що стосуються настання обставин непереборної сили та порядку дій, які сторони мають вчинити у разі настання відповідних обставин.

Так, у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17 зроблено висновок про те, що:

- статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що такі обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Саме лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду, оскільки саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Наразі суд зазначає, що відповідачем не доведено суду безпосереднього причинного зв`язку між порушенням грошового зобов`язання за кредитним договором та введенням в України воєнного стану внаслідок збройної агресії Росії проти України.

Доказів того, що відповідач з початку повномасштабного вторгнення до дати звернення позивачем до суду із даним позовом, зверталась до позивача із повідомленнями про настання форс-мажорних обставин (на його адресу-місцезнаходження, офіційну електронну адресу), матеріали справи не містять та відповідачем до суду не надано.

Саме лише посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не може бути прийняте судом в якості доказу належного повідомлення позивача про настання форм-мажорних обставин. Доказів неможливості повідомлення позивача у строк з початку повномасштабного вторгнення до дати звернення позивачем до суду із даним позовом про настання форс-мажорних обставин відповідачем до суду також не надано.

Також, посилаючись на неодноразове звернення до позивача з проханням реструктуризувати кредит та надати можливість виплатити кредит в добровільному порядку, однак з меншим навантаженням, жодних належних та допустими доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем до суду не надано.

Суд також зазначає, що військова агресія російської федерації проти України є об`єктивними обставинами, в яких доводиться існувати як відповідачу по справі, так і позивачу.

Крім того, статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з частиною другою статті 218 Господарського кодексу України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

З аналізу приписів ст. 617 Цивільного кодексу України та ст. 218 Господарського кодексу України вбачається, що наявність обставин непереборної сили є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а не звільнення від виконання зобов`язання відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що відповідальність сторін за порушення зобов`язань за кредитним договором сторонами узгоджено та закріплено в Розділі 5 кредитного договору.

Відповідно до змісту Розділу 5 пп. 5.1, 5.2, 5.3, 5.5 кредитного договору, відповідальністю за порушення зобов`язання є пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, штраф у розмірі 2%, штраф у розмірі 25%, пеня у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення з відповідача 107 433,24 грн заборгованості за тілом кредиту, 15 856,42 грн заборгованості за процентами, 5 372,00 грн заборгованості за винагородою, строк яких вже настав 31.03.2023, а не стягнення з відповідача відповідальності, передбаченої умовами кредитного договору.

При цьому, відповідно до змісту ст. 617 Цивільного кодексу України та ст. 218 Господарського кодексу України, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи все вищенаведене у сукупності, суд відхиляє заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, як необґрунтовані та документально не доведені.

Як було встановлено судом вище та вбачається з матеріалів справи вбачається, що 14.04.2023, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, направив відповідачу вимогу № б/н від 13.04.2023, якою повідомив відповідача, що станом на 13.04.2023 заборгованість за кредитним договором складає 130 737,09 грн, яка складається з 107 433,24 грн загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 43,79 грн залишок заборгованості за поточними процентами, 16 545,06 грн залишок заборгованості за процентами, 6 715,00 грн залишок заборгованості за комісією. Вимогою позивач просив відповідача погасити банку всю поточну заборгованість за наявним кредитом у розмірі 130 737,09 грн до 20.04.2023 року. Разом із вимогою, позивач направив відповідачу копію довіреності представника та розрахунок заборгованості. На підтвердження направлення вказаної вимоги, позивачем долучено до матеріалів справи опис вкладення у цінний лист, список згрупованих поштових відправлень від 14.04.2023 та фіскальний чек. Згідно відомостей з офіційного вебсайту АТ «УКРПОШТА», відправлення було вручено відповідачу особисто 19.04.2023.

Відповідач отримання вищезазначеної вимоги у відзиві на позову заяву не заперечує. Проте, відповіді на вимогу відповідач не направив, вимоги щодо повернення усієї поточної заборгованості за кредитним договором у строки, визначені вимогою, не виконав. Протилежного суду не доведено.

Станом на дату звернення позивачем до суду із даним позовом, через неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в загальній сумі 128 661,66 грн, з яких: 107 433,24 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 15 856,42 грн загальний залишок заборгованості за процентами та 5 372,00 грн загальний залишок заборгованості за винагородою. Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідач суду не надав.

Оскільки відповідач не у повній мірі виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що ним не спростовано шляхом подання доказів, він є таким, що порушив взяті на себе зобов`язання.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 107 433,24 грн, 15 856,42 грн заборгованості за процентами та 5 372,00 грн заборгованості за винагородою нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю.

Приймаючи до уваги висновки суду про повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 684,00 грн.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бернацької Ірини Анатоліївни (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (місцезнаходження: вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49074; ) 107 433,24 грн заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 15 856,42 грн заборгованості за процентами, 5 372,00 грн заборгованості за винагородою та 2 684,00 грн судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 256, ст. 257 та підп. 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.10.2023.

Суддя Л.В. Сокуренко