ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2023 р. Справа№ 910/25118/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників:

від позивача - Розпаченюк А.С.

від відповідача - Якимчук О.І., Олійник Д.В.

розглянувши апеляційні скарги Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13", Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг"

на рішення Господарського суду м. Києва від 14.03.2023 р. (повний текст складено 15.03.2023 р.)

у справі № 910/25118/15 (суддя - Комарова О.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг"

до Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13"

про стягнення 1086616,68 грн

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Індікатор-13», з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, про стягнення 574276,54 грн заборгованості за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 1640119 від 01.10.1999 р., 77089,44 грн пені, 35326,10 грн 3% річних та 399924,60 грн інфляційних втрат.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач, на думку позивача, не сплатив вартість спожитої теплової енергії за період з 01.10.2012 р. по 01.06.2015 р. за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 1640119 від 01.10.1999 р., у зв`язку чим у нього виникла заборгованість.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.11.2015 р. у справі № 910/25118/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 р., позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу «Індікатор-13» на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» 574276,54 грн основного боргу за теплову енергію, 77089,44 грн пені, 35326,10 грн 3% річних, 399924,60 грн інфляційних втрат.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.04.2016 р. у справі № 910/25118/15 рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2015 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 р. у справі № 910/25118/15 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.03.2023 р. у справі № 910/25118/15 відмовлено у задоволенні заяви Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" про закриття провадження у справі. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" задоволено частково. Стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" 574276,54 грн заборгованості. Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Житлово-будівельний кооператив "Індикатор-13" подав апеляційну скаргу (з урахуванням клопотання про доповнення або зміну апеляційної скарги), у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні заяви про закриття провадження та задоволенні позову та прийняти в цій частині нове рішення про закриття провадження в частині стягнення заборгованості у сумі 448882,29 грн та відмовити в позові в частині стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що провадження у справі в частині стягнення основного бору у розмірі 448882,29 грн підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України та п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки вказана сума боргу була предметом розгляду в інших справах. Так, сума боргу у розмірі 207189,81 грн була предметом розгляду справи № 7/195, сума основного боргу у розмірі 217104,30 грн та похідні вимоги у розмірі 24588,18 грн були предметом розгляду справі № 5011-42/16078-2012.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2023 р. апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" на рішення Господарського суду м. Києва від 14.03.2023 р. у справі № 910/25118/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" на рішення Господарського суду м. Києва від 14.03.2023 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/25118/15.

До суду 24.04.2023 р. надійшли матеріали справи № 910/25118/15.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" також подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог та в частині відмови в задоволенні позову, та ухвалити нове рішення про прийняття заяви про збільшення позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача 70157,86 грн пені, 49730,77 грн 3% річних та 469237,96 грн інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що зобов`язання відповідача за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 1640119 від 01.10.1999 р. є грошовим і не було виконано станом на дату звернення до суду із позовом та оскільки первісний кредитор мав право на пред`явлення вимоги про сплату 3% річних, інфляційних втрат та пені, тому таке право перейшло і до нового кредитора.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" у справі № 910/25118/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" у справі № 910/7759/22 та призначено її до розгляду на 06.06.2023 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2022 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" у справі № 910/25118/15 залишено без руху на підставі ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали шляхом звернення до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2023 р. поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг", об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" та Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" в одне апеляційне провадження для спільного розгляду та призначено до розгляду на 06.06.2023 р.

У судовому засіданні 06.06.2023 р. оголошено перерву до 04.07.2023 р.

У судовому засіданні 04.07.2023 р. оголошено перерву до 25.07.2023 р.

У судовому засіданні 25.07.2023 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційних скарг, після чого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 р. у судовому засіданні оголошено перерву до 26.09.2023 р.

У судовому засіданні 26.09.2023 р. представники сторін надали додаткові усні пояснення по суті апеляційних скарг.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

01.10.1999 р. між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство «Київенерго», (далі - енергопостачальна організація) та Житлово-будівельним кооперативом «Індикатор-13» (далі - абонент) було укладено договір № 1640119 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - договір).

Предметом цього договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору при виконанні умов цього договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською держадміністрацією, Положенням про Держенергоспоживнагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації тепловикористовуючих установок і теплових мереж, нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Згідно з п.п. 2.2.1 договору енергопостачальна організація зобов`язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах, згідно з додатком № 1 до договору.

Як передбачено п.п. 2.3.1 договору, абонент зобов`язується додержуватись кількісного споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку № 1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

У відповідності до п. 5.1 договору облік споживання абонентом теплової енергії проводиться по приладах обліку розрахунковим способом.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.1999 р. (п. 8.1 договору).

У пунктах 8.3, 8.4 договору сторони погодили, що припинення дії договору не звільняє абонента від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Додатками до договору сторони оформили обсяги постачання теплової енергії, тарифи на теплову енергію, порядок розрахунків за теплову енергію, схему абонентської теплотраси, що знаходиться на балансі відповідача, акт розмежування меж балансової належності тепломереж та експлуатаційної відповідальності сторін, умови припинення подачі теплової енергії, довідку даних по будинку, довідку про теплові навантаження об`єктів теплопостачання.

Відповідно до п. 2 додатку № 4 до договору абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у районному відділі теплозбуту № 6 табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає РВТ), та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Згідно з п. 3 додатку № 4 до договору сплату за вказаними в п. 2 цього додатку документами абонент виконує не пізніше 25 числа поточного місяця.

Як передбачено п. 3.5 додатку № 4 до договору, у випадку несплати теплової енергії до кінця розрахункового періоду енергопостачальна організація нараховує абоненту пеню на суму фактичного боргу в розмірі 0,5% за кожний день прострочення платежу по день фактичної сплати, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України.

В подальшому Публічне акціонерне товариство «Київенерго» було змінено на Акціонерне товариство «К.Енерго».

25.08.2021 р. відповідно до протоколу № UA-PS-2021-08-10-000016-3 відбувся електронний аукціон з продажу майна (право вимоги на дебіторську заборгованість за спожиту теплову енергію та супутні послуги) в процедурі банкрутства Акціонерного товариства «К.Енерго», порушеній Господарським судом Донецької області у справі № 905/1965/19.

Переможцем аукціону стало Товариство з обмеженою відповідальність «Спортсервіс-СТМ».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спортсервіс-СТМ» сплатило гарантійний внесок у розмірі 2158705,87 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 10 від 25.08.2021 р.

Згідно з актом про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 р. Акціонерне товариство «К.Енерго» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Спортсервіс-СТМ» прийняло майно, що є предметом продажу на аукціоні № UA-PS-2021-08-10-000016-3 по лоту 71, який відбувся 25.08.2021 р., а саме, право вимоги на дебіторську заборгованість за спожиту теплову енергію та супутні послуги (послуги теплової енергії, послуги центрального опалення, послуги гарячої води, послуги надання конденсату, послуги надання хімічного очищення води) на суму 241900394,18 грн.

Відповідно до п. 73 додатку № 1 до акту про придбання майна заборгованість Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-13» у розмірі 736452,93 грн було включено до загального переліку відступленої дебіторської заборгованості.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спортсервіс-СТМ» змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Київенерго-борг», що підтверджується протоколом загальних зборів учасників від 14.09.2021 р. № 1/2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 р. у справі № 910/25118/15, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 р. та постановою Верховного Суду від 28.09.2022 р., замінено позивача у справі - Публічне акціонерне товариство «Київенерго» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Київенерго-борг».

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, не сплатив вартість спожитої теплової енергії за період з 01.10.2012 р. по 01.06.2015 р. а договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 1640119 від 01.10.1999 р., укладеним з Публічним акціонерним товариством «Київенерго», у зв`язку чим у нього виникла заборгованість, яка підлягає сплаті на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київенерго-борг» як правонаступника останнього.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

За ч. ч. 1, 4 ст. 276 ГК України загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. Строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту.

Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором з постачання теплової енергії у гарячій воді відповідачу у період з жовтня 2012 року по травень 2015 року включно, Публічне акціонерне товариство «Київенерго» надало облікові картки за особовим рахунком № 1640119, а також складені відповідачем відомості обліку споживання теплової енергії.

З матеріалів справи вбачається, що у період з жовтня 2012 року по травень 2015 року відповідачем було спожито 7843,39 Гкал теплової енергії.

При цьому між сторонами відсутній спір щодо обсягу спожитої теплової енергії, однак спірним питанням є тариф, який має застосовуватись для визначення її вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 ГК України державні регульовані ціни запроваджуються Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень у встановленому законодавством порядку.

Як передбачено ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення», державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку. Зміна рівня державних регульованих цін здійснюється в порядку і строки, що визначаються органами, які відповідно до цього Закону здійснюють державне регулювання цін. Зміна рівня державних регульованих цін може здійснюватися у зв`язку із зміною умов виробництва і продажу (реалізації) продукції, що не залежать від господарської діяльності суб`єкта господарювання.

Статтею ст. 8 Закону України «Про природні монополії» унормовано, що предметом державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій згідно з цим Законом є, зокрема ціни (тарифи) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про природні монополії» суб`єкти природних монополій зобов`язані дотримуватися встановленого порядку ціноутворення, стандартів і показників безпеки та якості товару, а також інших умов та правил здійснення підприємницької діяльності, визначених у ліцензіях на здійснення підприємницької діяльності у сферах природних монополій та на суміжних ринках.

Відповідно до абз. 7 ст. 16 Закону України «Про теплопостачання» до повноважень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, належить встановлення тарифів на теплову енергію суб`єктам природних монополій у сфері теплопостачання, ліцензування діяльності яких здійснюється Комісією.

Вбачається, що Житлово-будівельний кооператив «Індикатор-13» звертався до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про зобов`язання останнього провести перерахунок за теплову енергію за період з 01.12.2006 р. по 31.05.2015 р. включно відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації № 1245 від 20.06.2002 р. «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 р. у справі № 910/11156/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 р. та постановою Вищого господарського суду України від 25.09.2017 р., у задоволенні позовних вимог Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-13» відмовлено повністю.

Так, під час розгляду справи № 910/11156/16 судом встановлено відсутність у Публічного акціонерного товариства «Київенерго» обов`язку здійснювати перерахунок за теплову енергію у період з 30.05.2008 р. по 31.05.2015 р. відповідно до тарифів, встановлених розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 20.06.2002 р. № 1245 «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення», оскільки вказане розпорядження втратило чинність з 30.05.2008 р. Щодо позовних вимог про здійснення перерахунку за період з грудня 2006 року по травень 2008 року, судом було застосовано наслідки спливу строку позовної давності та, відповідно, також відмовлено у задоволенні позову в цій частині. Водночас, у постанові Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 р., прийнятій за результатами перегляду в апеляційному порядку рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 р. у справі № 910/11156/16, суд зазначив, що позов не підлягає задоволенню з огляду на неналежність обраного позивачем способу судового захисту.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тариф на гаряче водопостачання та опалення у період з жовтня 2012 року по травень 2015 року встановлено відповідно до постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в таких розмірах:

- 203,26 грн з ПДВ/Гкал. в період з 01.01.2011 р. по 30.06.2014 р. на підставі постанови НКРЕКП № 1729 від 14.12.2010 р.;

- 354,20 грн з ПДВ/Гкал. в період з 01.07.2014 р. по 31.03.2015 р. на підставі постанови НКРЕКП № 465 від 23.04.2014 р.;

- 637,32 грн з ПДВ/Гкал. в період з 01.04.2015 р. по 30.06.2015 р. на підставі постанови НКРЕКП № 613 від 03.03.2015 р.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 р. у справі № 826/15733/15 визнано нечинною з моменту прийняття постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 613 від 03.03.2015 р. «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ПАТ «Київенерго».

Отже, у сторін у справі відсутній обов`язок виконувати рішення про встановлення тарифу на теплову енергію, яке в судовому порядку визнано нечинними з моменту її прийняття, тому протягом періоду з квітня по травень 2015 року включно до спірних правовідносин слід застосовувати тариф, встановлений постановою НКРЕКП № 465 від 23.04.2014 р.

Відповідно до розгорнутої таблиці суми заборгованості за спожиту теплову енергію, з урахуванням чинних у спірний період тарифів, за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 574276,54 грн за період з жовтня 2012 року по травень 2015 року.

В матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем спожитої ним теплової енергії за укладеним договором у спірний період.

При цьому, у зв`язку з укладенням між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київенерго-борг» та Акціонерним товариством «К.Енерго», в процесі ліквідації останнього, правочину щодо відступлення права вимоги, право вимоги від Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-13» в загальному розмірі 736452,93 грн перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київенерго-борг».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У пункті 73 додатку № 1 до акту про придбання майна на аукціоні № UA-PS-2021-08-10-000016-3 по лоту 71, який відбувся 25.08.2021 р., вказано про включення до загального переліку відступленої дебіторської заборгованості Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-13» у розмірі 736452,93 грн.

Вбачається, що право вимоги Акціонерного товариства «К.Енерго» до Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-13» в загальному розмірі 736452,93 грн складається із заборгованості останнього з оплати спожитої теплової енергії за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 1640119 від 01.10.1999 р. у сумі 149138,81 грн за період з 01.02.2006 р. по 01.02.2009 р. (є предметом позову у справі № 7/195), у сумі 574276,54 грн за період з 01.10.2012 р. по 01.06.2015 р. (є предметом позову у цій справі) та у сумі 13037,58 грн за період з 01.06.2015 р. по 01.05.2016 р. (не є предметом судового розгляду).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 574276,54 грн заборгованості за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 1640119 від 01.10.1999 р. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно доводів відповідача про необхідність закриття провадження у справі в частині стягнення основного бору у розмірі 448882,29 грн колегія суддів зазначає наступне.

Так, скаржник посилається на те, що сума боргу у розмірі 207189,81 грн була предметом розгляду справи № 7/195, сума основного боргу у розмірі 217104,30 грн та похіні вимоги у розмірі 24588,18 грн були предметом розгляду справі 5011-42/16078-2012.

Однак, як було встановлено вище, у справі 7/195 була стягнута сума основного боргу за період за період з 01.02.2006 р. по 01.02.2009 р., в той час як у даній справі стягується основна заборгованість за період з 01.10.2012 р. по 01.06.2015 р.

При цьому заборгованість Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-13» з оплати спожитої теплової енергії за укладеним договором за період з 01.11.2009 р. по 01.09.2012 р., яка була предметом розгляду у справі № 5011-42/16078-2012, не включена до складу майнових вимог, які перейшли до ТОВ «Київенерго-борг».

Таким чином, у справах, на які посилається відповідач, різний період виникнення заборгованості, який не перетинається та відповідно різний предмет спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що відмінність періодів, за які виникла заборгованість, унеможливлює проведення взаємозаліку, тому відсутні правові підстави для закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 448882,29 грн за період за період з 01.10.2012 р. по 01.06.2015 р., оскільки між сторонами існує спір саме в цій частині.

За прострочення виконання грошового зобов`язання Публічним акціонерним товариством «Київенерго» було нараховано 77089,44 грн пені, 35326,10 грн 3% річних та 399924,60 грн інфляційних втрат.

Як було встановлено вище, згідно з актом про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 р. Акціонерне товариство «К.Енерго» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Спортсервіс-СТМ», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Київенерго-борг», прийняло майно, що є предметом продажу на аукціоні № UA-PS-2021-08-10-000016-3 по лоту 71, який відбувся 25.08.2021 р., а саме, право вимоги на дебіторську заборгованість за спожиту теплову енергію та супутні послуги (послуги теплової енергії, послуги центрального опалення, послуги гарячої води, послуги надання конденсату, послуги надання хімічного очищення води) на суму 241900394,18 грн.

Відповідно до п. 73 додатку № 1 до акту про придбання майна заборгованість Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-13» у розмірі 736452,93 грн було включено до загального переліку відступленої дебіторської заборгованості.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом, закріпленим у статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять усі права, які належали первісному кредиторові у зобов`язанні. Однак у договорі про заміну кредитора (про відступлення права вимоги) сторони вправі самостійно визначити обсяг прав, які переходять до нового кредитора. Отже, сторони можуть провести часткову заміну кредитора у зобов`язанні за умови подільності зобов`язання. У первісного кредитора є можливість передати новому кредиторові право на стягнення неустойки (штрафу, пені), відсотків або відшкодування збитків окремо від передачі прав вимоги за основним зобов`язанням.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки

Відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, не виконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 73 додатку № 1 до акту про придбання майна на аукціоні № UA-PS-2021-08-10-000016-3 по лоту 71, який відбувся 25.08.2021 р., до загального переліку відступленої дебіторської заборгованості, включено заборгованість Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-13» у розмірі 736452,93 грн, яка, як встановлено судом, складається з прострочених грошових зобов`язань відповідача за період з 01.02.2006 р. по 01.02.2009 р. та з 01.10.2012 р. по 01.05.2016 р. та охоплює, у тому числі, заборгованість, яка є предметом даного судового провадження.

Тобто до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київенерго-борг» перейшло право вимагати від Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-13» сплати тільки основного боргу, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за період прострочки виконання грошового зобов`язання, виходять за межі обсягу прав, що перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київенерго-борг».

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 77089,44 грн пені, 35326,10 грн 3% річних та 399924,60 грн інфляційних втрат є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Стосовно клопотання відповідача про закриття апеляційного провадження у даній справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг", колегія суддів зазначає наступне.

Обґрунтовуючи вказане клопотання, відповідач посилається на те, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" відсутня процесуальна дієздатність у даній справі в частині стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені, оскільки позивач є правонаступником Акціонерного товариства «К.Енерго» лише в частині основного боргу за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 1640119 від 01.10.1999 р.

Як було встановлено вище, ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 р. у справі № 910/25118/15, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 р. та постановою Верховного Суду від 28.09.2022 р., було замінено позивача у справі - Публічне акціонерне товариство «Київенерго» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Київенерго-борг».

Здійснюючи замінену позивача у справі на його правонаступника, суди дійшли висновків про обґрунтованість заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" про заміну позивача у справі та зазначили, що процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва; права та обов`язки ПАТ "Київенерго" перейшли до ТОВ "Київенерго-борг", в тому числі і в частині вимоги до ЖБК "Індикатор-13".

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Київенерго" щодо вимог до Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-13» у даній справі, при цьому вимоги в частині стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені підлягали розгляду судом при вирішенні спору по суті.

Інші аргументи, викладені в апеляційних скаргах, наведеного не спростовують.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 14.03.2023 р. у справі № 910/25118/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційних скарг, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржників.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду м. Києва від 14.03.2023 р. у справі № 910/25118/15 залишити без змін.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покласти на Житлово-будівельний кооператив "Індикатор-13" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 10.10.2023 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко