ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"04" жовтня 2023 р. Справа № 902/449/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Бучинська Г.Б.

суддя Олексюк Г.Є.

розглянувши у клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "СітіЕнерджі"

про стягнення витрата на професійну правничу допомогу

у справі № 902/449/23 (

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СітіЕнерджі"

до Тульчинської міської ради

про стягнення 18 765 грн 90 коп.

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Вінницької області від 16.06.2023 у справі №902/449/23 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "СітіЕнерджі" про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з Тульчинської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СітіЕнерджі" 6 500 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду звернулася Тульчинська міська рада із апеляційною скаргою, відповідно до якого просить додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 16.06.2023 у справі №902/449/23 змінити в частині визначення розміру витрат, які підтягають стягненню, в сторону їх зменшення.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.09.2023 у справі №902/449/23 апеляційну скаргу Тульчинської міської ради залишено без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 16.06.2023 у справі №902/449/23 без змін.

В подальшому, на адресу суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "СітіЕнерджі" надійшло клопотання, відповідно до якого заявник просить стягнути з відповідача на користь позивача 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Зважаючи на те, що постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.09.2023 у справі №902/449/23 була ухвалена у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "СітіЕнерджі" підлягає розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, та розглянувши клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Апеляційний господарський суд зазначає, що предметом апеляційного оскарження було додаткове судове рішення, яким вирішено питання судових витрат.

Зокрема, за приписами ч. 1 ст. 244 ШПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення це засіб для виправлення неповноти основного судового рішення. Враховуючи незмінність судового рішення, суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте останній має право виправити деякі його недоліки, зокрема, неповноту. Неповнота судового рішення може полягати у невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Аналогічне визначення додаткового рішення викладене і Верховним Судом у постанові від 14.05.2020 в справі №910/9883/17.

В силу дії статті 233 ГПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відповідно до пункту 1 частини другої зазначеної статті належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору, кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи.

Абзацом першим ч. 2 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Водночас, згідно з вимогами ч. 8 ст. 129 ГПК України: розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву; у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України: судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України: інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судові витрати, у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи відповідно до порядку, визначеного ст. 129 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги, що об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у постанові від 20.12.2019 у справі № 240/6150/18 дійшла висновку, що судовий збір, який є складовою судових витрат, не сплачується при оскарженні додаткового судового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат або встановлено порядок виконання судового рішення, тобто вирішення тих питань, які не пов`язані із вимогами позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.

Суд зауважує, що в цьому випадку, ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції були вирішені питання неповноти основного судового рішення не з підстав, визначених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 244 ГПК України, а з підстав не вирішення питань щодо судових витрат відповідача.

Таким чином, подальший апеляційний перегляд додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 16.06.2023 у справі №902/449/23 здійснювався не щодо позовних вимог про суті, а щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу.

Тобто, відсутні підстави стверджувати, що в суді апеляційної інстанції відповідач поніс судові витрати, пов`язані з розглядом справи по суті.

Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Апеляційний господарський суд приймає до уваги, що в цьому випадку такі витати пов`язані із реалізацією права сторони на подання відзиву на позовну заяву, а не виконання стороною свого обов`язку, що вказує на те, що відповідні витрати не були неминучими для сторони.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "СітіЕнерджі" про стягнення з Тульчинської міської ради 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статями 123, 126, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "СітіЕнерджі" про стягнення з Тульчинської міської ради 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

2. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Олексюк Г.Є.