ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"09" жовтня 2023 р.м. Одеса № 916/4292/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

розглянувши матеріали вх.№ 4851/23

за позовом: фізичної особи-підприємця Паламарчук Олени Володимирівни /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса - АДРЕСА_1 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 /

до відповідача: комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» /, адреса - 65029, м. Одеса, вул. Балківська, 1-б, e-mail: /

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

02.10.2023 року фізична особа-підприємець Паламарчук Олена Володимирівна звернулася до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 4851/23/ до комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», в якій просить:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо зняття з обліку встановленого згідно з проектом лічильника в належному позивачу на праві власності нежитловому приміщенні (колишня квартира 2) по вул. Ак. Філатова, 8 в м. Одеса та проведення нарахування позивачу оплати за комунальні послуги з централізованого опалення в опалювальний сезон, починаючи з січня 2022 року без урахування щомісячних показників лічильника (ULTRAHEART 2 WR6, заводський номер 67 859 511);

- вважати взяти на абонентський облік засіб обліку теплової енергії за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 8 (колишня квартира 2) - ULTRAHEART 2 WR6, заводський номер 67 859 511;

- зобов`язати відповідача проводити нарахування оплати за використану теплову енергію відповідно до показників приладу обліку теплової енергії за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 8 (колишня квартира 2) - ULTRAHEART 2 WR6, заводський номер 67 859 511;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок нарахувань за теплопостачання з 01.01.2022 року, враховуючи показники приладу обліку спожитого тепла - ULTRAHEART 2 WR6, заводський номер 67 859 511 за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 8 (колишня квартира 2) .

За правилами ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: 1) відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів; 2) сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно п. 2.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» /в редакції від 01.01.2017 року/, ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлюють у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року - 2 684,00 гривень.

Таким чином, позивачу за подання позовної заяви необхідно сплатити судовий збір у розмірі 10 736,00 грн /по 2 684,00 грн за кожну із 4х немайнових вимог/.

Суд зазначає, що судовий збір має бути сплачено за реквізитами : отримувач коштів: Отримувач коштів - ГУК у м.Одесі/Приморський р-н/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37607526, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA3015758, код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Разом із тим, разом із позовною заявою позивач надала заяву про відстрочення сплати судового збору /вх. № 34600/23/, в якій просить на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочити сплату судового збору до винесення рішення у справі. Заява обґрунтована тим, що дохід позивача за 2022 рік склав 0 грн, а відтак судовий збір складає набагато більше ніж 5 % річного доходу позивача.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про судовий збір», ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справах за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці, батьки які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитинну віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної полум`я сім`ї, особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій.

За змістом положень статті 8 Закону України «Про судовий збір» питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується на розсуд суду в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони дійсно перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статей 13, 14, 74 ГПК України, повинна навести доводи того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору.

Суд зазначає, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства» (пункт 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (заява № 28249/95) зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (пункт 60).

Таким чином, відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, а також звільнення від його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Аналогійний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 12.03.2021 у справі № 912/1061/20.

Судом досліджено надану позивачем податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця Паламарчук О.В. за 2022 рік та квитанцію № 2 про її прийняття.

Так, суд наділений повноваженнями зменшити тягар судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція частин 1, 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку, що зменшення тягаря судових витрат, якого зазнає сторона, є не обов`язком суду, а знаходиться у межах суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.

До того ж стосовно сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення тягаря тих судових витрат, яких зазнає сторона.

Зокрема, особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, у якому навести обставини щодо її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень зменшити тягар судових витрат стосовно сплати судового збору. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України покладає на суд обов`язок розглянути заявлені сторонами клопотання та з врахуванням кожного окремого випадку навести мотиви щодо їх задоволення чи відмови у їх задоволенні відповідно до норм чинного законодавства.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини можуть бути підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Питання перевірки реальної спроможності заявника сплатити судовий збір набуває особливої актуальності та має детально перевірятися судами у випадку, якщо заявники ставлять питання про звільнення, зменшення та/чи розстрочення/відстрочення сплати судового збору. За наявності таких питань суди повинні вказувати, які конкретно докази заявник має надати на підтвердження факту свого незадовільного майнового стану, у разі якщо наданих доказів недостатньо або вони не є належними.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 914/4092/21.

Заявляючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, позивач у цій справі не надав доказів важкого майнового стану, зокрема, про те, що у заявника відсутнє рухоме чи нерухоме майно, цінні папери, тощо. Доводів щодо відсутності необхідних коштів у позивача на банківських або депозитних рахунках також не наведено.

Та напроти, в наданих до позовної заяви додатках наявний договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 20.03.2014 року, за яким позивач є покупцем.

З огляду на викладене, господарський суд приходить до висновку, що надані позивачем докази до клопотання про відстрочку сплати судового збору не підтверджують реальний майновий стан позивача, не свідчить про те, що останній не спроможний сплатити визначений законом судовий збір за подачу позовної заяви. У зв`язку із чим, у господарського суду відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору.

При цьому суд зауважує, що позивачем не надано інформації з приводу наявності/відсутності коштів на банківських або депозитних рахунках, рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів.

За таких обставин, оскільки за суб`єктним та предметним критерієм підстави для застосування до клопотання позивача приписів ст. 8 Закону України "Про судовий збір" відсутні, суд дійшов висновку про відмову позивачу в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Положеннями ч. 1 ст. 174 ГПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням вказаного зазначений позов підлягає залишенню без руху, оскільки поданий з порушенням вимог ст. ст. 162, 164 ЦПК України, а саме:

- позивачем не надано документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви вх. № 4851/23 від 02.10.2023 року без руху.

Повідомити позивача, що способом усунення недоліків позовної заяви є подання до канцелярії суду заяви про усунення недоліків /з доказами направлення копії для учасників справи/ з урахуванням виявлених суддею недоліків у строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 162, 164, 174 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви позивача фізичної особи-підприємця Паламарчук Олени Володимирівни про відстрочення сплати судового збору /вх. № 34600/23 від 02.10.2023 року/ - відмовити.

2. Позовну заяву фізичної особи-підприємця Паламарчук Олени Володимирівни вх. № 4851/23 від 02.10.2023 року - залишити без руху.

3. Зобов`язати позивача надати суду у десятиденний строк з дня отримання ухвали суду, заяву про усунення недоліків, встановлених при поданні позовної заяви:

- надати документи, які підтверджують сплату судового збору у розмірі 10 736,00 грн. за вимоги немайнового характеру за реквізитами: Отримувач коштів - ГУК у м.Одесі/Приморський р-н/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37607526, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA3015758, код класифікації доходів бюджету - 22030101.

4. Роз`яснити позивачу, що якщо позивач усунить недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала складена та підписана 09.10.2023 року.

Ухвала набирає законної сили 09.10.2023 року та не підлягає оскарженню.

Суддя Н.Д. Петренко