ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2023 р. Справа№ 911/1695/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Гончарова С.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

матеріали апеляційної скарги заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону

на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.06.2023 про повернення позовної заяви

у справі № 911/1695/23 (суддя Ярема В.А.)

за позовом заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону

в інтересах держави в особі Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області

до: 1. Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Фарм»

про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору, зобов`язання вчинити певні дії та витребування земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.06.2023 у справі № 911/1695/23 позовну заяву заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Фарм» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору, зобов`язання вчинити певні дії та витребування земельної ділянки, з доданими до неї документами повернуто заявнику з посиланням на положення п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, згідно з яким суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог.

Вказаних висновків суд першої інстанції дійшов виходячи з того, що:

- зі змісту заявленого позову слідує, що предмет спору у відповідних правовідносинах безпосередньо стосується прав та обов`язків фізичної особи ОСОБА_1 , якому згідно спірного наказу надано у власність для ведення селянського господарства земельну ділянку, а тому позов у частині вимог про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства;

- прокурором порушено правила об`єднання позовних вимог при зверненні до суду із відповідним позовом, оскільки за одним позовом об`єднано вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства вимоги про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору, що підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, з вимогами про зобов`язання вчинити певні дії та витребування земельної ділянки, віднесені до компетенції господарського суду.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 14.06.2023 у справі № 911/1695/23 скасувати, а справу № 911/1695/23 направити до Господарського суду Київської області для продовження розгляду.

Крім того, скаржником заявлене клопотання про поновлення строку на оскарження вищевказаної ухвали.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оскаржувана ухвала постановлена передчасно, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а також без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що:

- у даному випадку позовні вимоги про визнання недійсними наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-4793/15- 18-сг від 29.05.2018 та договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :03:009;0037 від 04.07.2018, підлягають спільному розгляду в одному провадженні з іншою вимогою про витребування земельної ділянки, оскільки такі вимоги нерозривно пов`язані одна з одною і від вирішення однієї залежить вирішення іншої;

- розгляд первісних позовних вимог до фізичних осіб за правилами цивільного судочинства, а іншої похідної вимоги до юридичної особи за правилами господарського судочинства порушить принцип повноти, всебічності й об`єктивності з`ясування обставин справи, що випливає зі змісту ст. 13 ГПК України, оскільки дослідження одного предмета й підстав позову здійснюватиметься судами різних юрисдикцій.

- при встановленні обставини непідвідомчості однієї з позовних вимог суду господарської юрисдикції, суд першої інстанції відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України наділений повноваженнями закрити провадження у справі в частині таких вимог і вчинення такої процесуальної дії не потребує виділення позовних вимог в окреме провадження;

- господарськими судами вже здійснювався розгляд подібних спорів із подібними правовідносинами, позовними вимогами та суб`єктним складом сторін, зокрема справа № 911/2822/19, № 911/802/19, №911/1072/19, № 911/2806/19, № 911/2824/19, № 911/2825/19, № 911/987/19, № 911/1050/19.

- об`єднані можуть бути позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача;

- у заявленому позові відповідно до статті 173 ГПК України об`єднано кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення та поданими доказами. Зокрема, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :03:009:0037 на підставі наказу вилучена з власності держави та передана у власність осіб, і в подальшому перейшла у приватну власність саме юридичної особи - ТОВ «Нива Фарм». Отже, позовні вимоги у цій справі нерозривно пов`язані між собою підставою виникнення, стосуються одного й того ж майна - спірної земельної ділянки, що має наслідком повернення цього майна законному власнику у разі задоволення позову, і відповідно до статей 20, 24, 30 і 173 ГПК України ці позовні вимоги необхідно розглядати в межах однієї справи, одного провадження в порядку господарського судочинства.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2023, справу № 911/1695/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Чорногуз М.Г. - головуючий суддя; судді: Агрикова О.В., Мальченко А.О..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2023 у Господарського суду Київської області витребувано матеріали справи № 911/1695/23 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 911/1695/23.

13.07.2023 від Господарського суду Київської області до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.07.2023 суддю Північного апеляційного господарського суду Чорногуза М.Г. звільнено у відставку, у зв`язку з чим розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2023 № 09.1-07/501/23 призначений повторний автоматизований розподіл судової справи № 911/1695/23.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2023 справу № 911/1695/23 передано на розгляд колегії суддів: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя, судді - Станік С.Р., Гончаров С.А..

За приписами ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до правил ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2023 апеляційну скаргу заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.06.2023 у справі № 911/1695/23 прийнято до свого провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді - Станік С.Р., Гончаров С.А., задоволено клопотання заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 14.06.2023 у справі № 911/1695/23 та поновлено апелянту вказаний строк, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.06.2023 у справі № 911/1695/23, постановлено здійснювати розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, учасникам справи встановлено строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, позивача зобов`язано позивача в строк до 31.07.2023 надати до суду оригінал позовної заяви та додані до неї документи, яку було повернуто ухвалою Господарського суду Київської області від 14.06.2023.

08.08.2023 до суду від апелянта надійшов оригінал позовної заяви з доданими до неї документами.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р., який не є головуючим суддею, у відпустці розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/4013/23 від 04.10.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/1695/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2023, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2023 апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.06.2023 про повернення позовної заяви у справі № 911/1695/23 прийнято до свого провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А..

Станом на 09.10.2023 відзивів, пояснень та клопотань до суду не надходило.

Враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, те, що на даний час такий стан продовжений та те, що суддя Яковлєв М.Л. у період з 04.08.2023 по 22.08.2023 перебував у відпустці, справа розглядається у розумний строк.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

У червні 2023 року заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Фарм», в якому просило:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 29.05.2018 №10-4793/15-18-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність»;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :03:009:0037 від 04.07.2018, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нива Фарм»;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області поновити в Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:009:0037, площею 1,92 га, що розташована на території Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області (раніше Лозоворівська сільська рада, Яготинського району Київської області);

- витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Фарм» на користь держави в особі Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області земельну ділянку з кадастровим номером :03:009:0037, площею 1,92 га, що розташована на території Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області (раніше Лозоворівська сільська рада, Яготинського району Київської області), в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 29.05.2018 №10-4793/15-18-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність» ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що:

- наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 29.05.2018 №10-4793/15-18-СГ надано у власність громадянину ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1,9255 га (кадастровий номер :03:009:0037) із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, а в подальшому останнім вказану земельну ділянку відчужено на користь ТОВ «Нива Фарм» на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2018;

- водночас ОСОБА_2 на час отримання спірної земельної ділянки вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної приватизації земельної ділянки та, відповідно, надав недостовірну інформацію при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Київській області;

- вказане свідчить про те, що земельна ділянка кадастровий номер :03:009:0037 вибула із земель державної власності внаслідок незаконного використання ОСОБА_2 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто земельна ділянка вибула поза волею власника цих земельних ділянок.

У позовній заяві прокурор просить залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не на заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , а також зауважує на тому, що спір у даних правовідносинах є спором про стверджуване порушення цивільного права та законного інтересу позивача як власника землі з боку юридичних осіб, а тому з огляду на суб`єктний склад сторін справа віднесена до юрисдикції господарських осіб.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.06.2023 у справі № 911/1695/23 позовну заяву заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Фарм» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору, зобов`язання вчинити певні дії та витребування земельної ділянки, з доданими до неї документами повернуто заявнику з посиланням положення п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, згідно з яким суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог.

Колегія суддів з судом першої інстанції погоджується з огляду на таке.

За приписами п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, нормою процесуального права закріплене право позивача об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднаними можуть бути позовні вимоги, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоч і різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними є позовні вимоги, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому, об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Доказами є будь-які відомості, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інших обставин, які мають значення для правильного розгляду справи.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості винесення різних рішень за однакових обставин. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 904/4376/20, від 12.08.2022 у справі № 911/2401/21.

За змістом частини першої статті 173 ГПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у частині першій статті 173 ГПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в частинах четвертій, п`ятій вказаної статті.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 173 ГПК України).

Приписами ст. ст. 1, 4 ГПК України унормовано, що Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до пп. 6, 10, 15 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

- справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

- справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

- інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

З аналізу викладених вище норм слідує, що спір є господарським та підвідомчий господарському суду, зокрема, за наявності таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, а також відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Отже, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено процесуальним законом.

Так, спір є господарським та підвідомчий господарському суду, зокрема, за наявності таких умов:

- участь у спорі суб`єкта господарювання;

- наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, а також відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Поряд з тим відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа - учасник приватноправових відносин.

У апеляційній скарзі прокурор послався на правову позицію, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 911/414/18.

Предметом розгляду у справі № 911/414/18 були позовні вимоги про визнання недійсними рішень виконавчого комітету Козинської селищної ради, одним з яких земельні ділянки були передані у власність фізичним особам, а також витребування земельних ділянок, які на даний час перебувають у власності юридичної особи на користь держави в особі уповноваженого органу.

На розгляді у Великої Палати Верховного Суду перебувала касаційна скарга на постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 у справі № 911/414/18 якою скасовано ухвалу Господарського суду Київської області від 05.03.2018 про повернення без розгляду позовної заяви та додані до неї документів з тих підстав, що прокурором в позовній заяві в порушення ст.ст. 20, 21 ГПК України об`єднано позовні вимоги, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, і у цьому випадку відсутні підстави для застосування положень ГПК України щодо роз`єднання позовних вимог, оскільки одна з вимог, а саме вимога про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради яким земельні ділянки були передані у власність фізичним особам, не підлягає розгляду господарським судом, так як спір у вказаній частині виник у цивільних правовідносинах органу місцевого самоврядування та громадян щодо передачі земельних ділянок у власність, а тому належить до юрисдикції загальних судів, і, відповідно, прокурором у позовній заяві об`єднані позовні вимоги, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2019 у справі № 911/414/18 зазначила про те, що у цьому позові позовні вимоги до фізичних осіб першим заступником прокурора Київської області не заявлялися, а та обставина, що одна із позовних вимог прокурора хоча і стосується визнання недійсними рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради на підставі якого у фізичних осіб виникли цивільні права на зазначені в цьому рішенні земельні ділянки, але у подальшому були припинені через відчуження ними цих земельних ділянок, не відносить позов в цій частині до юрисдикції загальних судів, оскільки метою її пред`явлення у сукупності з іншими вимогами є витребування земельної ділянки у юридичної особи - ТОВ «Трейдом», яка є її власником і володільцем на час пред`явлення позову.

Водночас у постанові від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 Велика Палата Верховного Суду:

1) зауважила, що вимога про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, ухваленого на користь фізичної особи, в якої з цього рішення виникли відповідні права та обов`язки, безпосередньо стосується прав та обов`язків цієї особи, тому відповідний спір має розглядатися судом за правилами ЦПК України. Наведене відповідає висновкам, викладеним раніше Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 у справі № 361/3009/16-ц, від 07.11.2018 у справі № 488/6211/14-ц, від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 30.01.2019 у справі № 485/1472/17, від 15.05.2019 у справі № 522/7636/14-ц, від 15.05.2019 у справі № 469/1346/18, від 26.06.2019 у справі № 911/2258/18, відступати від яких немає правових підстав (пункт 36);

2) з метою забезпечення єдності судової практики відступила від своїх висновків, висловлених у постановах від 12.02.2019 у справі № 911/414/18 та від 12.06.2019 у справі № 911/848/18, згідно з якими визнання недійсним рішення суб`єкта владних повноважень про надання земельної ділянки у власність фізичній особі, безпосередньо не впливає на права і обов`язки такої фізичної особи, якщо вона не є власником земельної ділянки на момент пред`явлення позову, і якщо жодні позовні вимоги до такої фізичної особи позивачем не заявлені. Відступ є необхідним через те, що зазначені висновки суперечать висновкам, переліченим у пункті 36 цієї постанови;

3) звернула увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, у пункті 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункт 38);

За змістом положень ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 у постанові від 30.01.2019 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Виходячи з правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що позов у частині вимог про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Водночас, як встановлено вище, за змістом положень ч. 4 ст. 173 ГПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом, а п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України - суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог.

Посилання прокурора на те, що

- при встановленні обставини непідвідомчості однієї з позовних вимог суду господарської юрисдикції, суд першої інстанції відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України наділений повноваженнями закрити провадження у справі в частині таких вимог і вчинення такої процесуальної дії не потребує виділення позовних вимог в окреме провадження;

- господарськими судами вже здійснювався розгляд подібних спорів із подібними правовідносинами, позовними вимогами та суб`єктним складом сторін, зокрема справа № 911/2822/19, № 911/802/19, №911/1072/19, № 911/2806/19, № 911/2824/19, № 911/2825/19, № 911/987/19, № 911/1050/19,

колегією суддів не приймаються, так як вказані твердження не спростовують викладених вище висновків.

Отже, суд першої інстанції цілком вірно, встановивши, що заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону порушено правила об`єднання позовних вимог, повернув позовну заяву заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Фарм» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору, зобов`язання вчинити певні дії та витребування земельної ділянки, з доданими до неї документами.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із ухвалою Господарського суду Київської області від 14.06.2023 у справі № 911/1695/23, отже підстав для її скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по справі за звернення з апеляційною скаргою покладаються на Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Центрального регіону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.06.2023 у справі № 911/1695/23 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 14.06.2023 у справі № 911/1695/23 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 911/1695/23 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

С.А. Гончаров