РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.10.2023Справа № 910/8879/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (просп. Перемоги, 151, Київ, 03179, )

до Приватного акціонерного товариства "ТЕЛЕКАНАЛ "ІНТЕР" (вул. Дмитрівська, 30, Київ, 01054, )

про стягнення 1 825, 86 грн,

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Український державний центр радіочастот" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "ТЕЛЕКАНАЛ "ІНТЕР" (далі - відповідач) про стягнення 1 825, 86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору №2350/159м-21 на роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів позивачем фактично надані послуги за період: березень - червень 2022 року на суму 1 704, 96 грн, які не оплачені відповідачем, у зв`язку з чим виникла вказана заборгованість, а також обов`язок сплатити на користь позивача 120, 90 грн. пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2022 суд відкрив провадження у цій справі, розгляд якої вирішив здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

27.10.2022 до відділу діловодства суду від Приватного акціонерного товариства "ТЕЛЕКАНАЛ "ІНТЕР" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних у повному обсязі з огляду на відсутність заборгованості з оплати за фактично надані послуги. Крім того, відповідачем вказано про безпідставне посилання позивача на угоду про визнання електронних документів, оскільки така угода не містить дати, з якої вона починає застосовуватись. Також наголошено на тому, що акти виконаних робіт не підписано відповідачем за допомогою КЕП.

29.10.2022 до відділу діловодства суду від Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме копії угоди №23507/310ЕД-19 від 11.01.2022 про визнання електронних документів та використання кваліфікованого електронного підпису.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

01.08.2021 між Державним підприємством "Український державний центр радіочастот" (далі також - позивач, виконавець) та Приватним акціонерним товариством "ТЕЛЕКАНАЛ "ІНТЕР" (далі також - відповідач, замовник) укладено договір №2350/159м-21 на роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів (далі - договір), предметом якого є проведення позивачем робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності (ЕМС) радіоелектронних засобів (РЕЗ) згідно з виданими дозволами, а також виявлення та усунення дії джерел радіозавад роботі РЕЗ відповідача.

Згідно з п. 2.1 договору виконавець зобов`язується протягом всього терміну дії цього договору проводити заходи щодо забезпечення ЕМС РЕЗ, які використовує замовник, згідно з дозволами на експлуатацію РЕЗ, для чого: виконувати роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням ЕМС РЕЗ у смугах радіочастот, що використовує замовник згідно отриманих ліценцій (п. 2.1.1); інформувати замовника про радіозавади, що виникають з його вини, для своєчасного вжиття передбачених законодавством заходів з метою усунення їх дії (п. 2.1.2); своєчасно вживати необхідних заходів щодо виявлення та усунення дії джерел радіозавад роботі РЕЗ замовника у смугах радіочастот, що використовує замовник згідно отриманих та/або дозволів на експлуатацію РЕЗ, у терміни та згідно порядку, що визначені законодавством і нормативно-правовими актами у сфері використання радіочастотного ресурсу (п. 2.1.3); виконавець зобов`язується не надавати відомості про структуру через мережі та РЕЗ замовника без його дозволу, за винятком випадків, передбачених чинним законодавством України (п. п. 2.1.4).

Пунктом 3.2 договору передбачено, що виконання робіт підтверджується відповідним актом виконаних робіт підписаним обома сторонами.

Відповідно до п. 3.3 договору виконавець після закінчення проведення робіт оформлює рахунки за виконані роботи та разом з актами виконаних робіт надсилає на адресу замовника до кінця місяця, протягом якого виконувались роботи. Якщо замовник не підписує акти виконаних робіт він повинен протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту їх отримання надати виконавцю вмотивовану відмову (п. 3.3.1). У випадку не підписання замовником актів виконаних робіт, без вмотивованої відмови у прийнятті робіт по закінченню строку, вказаного в п. 3.3.1 договору, акти вважаються підписаними, а роботи прийнятими та підлягають оплаті (п. 3.3.2).

За умовами з п. 3.4 договору розрахунки між виконавцем і замовником за роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням ЕМС РЕЗ проводяться шляхом перерахування суми, що вказана в платіжному документі, на поточний рахунок виконавця, не пізніше 25 числа місяця наступного за місяцем, у якому був оформлений та надісланий рахунок.

Крім того, 11.01.2022 між Державним підприємством "Український державний центр радіочастот" та Приватним акціонерним товариством "ТЕЛЕКАНАЛ "ІНТЕР" укладено угоду №23507/310ЕД-19 про визнання електронних документів та використання кваліфікованого електронного підпису (далі - угода) з метою запровадження електронного документообігу під час своїх господарських взаємовідносин та підписання електронних документів КЕП уповноважених представників сторін, згідно із п. 1.1 якої створення електронних документів, зазначених в пункті 1.4 цієї угоди сторонами та обмін електронними документами між сторонами здійснюється з дотриманням вимог чинного законодавства, зокрема, в сфері електронного документообігу та електронної комерції в Україні.

Відповідно до умов пункту 1.4 угоди сторони погодили, що електронні документи в розумінні даного договору є: рахунки на оплату, акти виконаних робіт, акти звіряння, додатки до договору та інші документи, за якими здійснюються фінансові операції.

Пунктом 3.1.1 угоди визначено, що електронний документ вважається укладеним сторонами та підписаним всіма необхідними повноважними підписантами з обох сторін у дату, зазначену в тексті такого електронного документа як дата його складання. Ця умова застосовується, в т.ч., у разі, якщо фактична дата накладання КЕП будь-яким з підписантом будь-якої сторони буде раніше або пізніше дати електронного документа, зазначеної в тексті останнього.

Згідно з пунктом 3.1.3. угоди рахунки вважаються чинними в разі їх підписання стороною, яка їх направила.

Відповідно до пункту 5.5 угоди ця угода викладена на паперових носіях, набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками, скріплення печатками сторін та вважається укладеною на невизначений строк.

Вказана угода підписана представниками та скріплена печатками договірних сторін.

На виконання умов договору №2350/159м-21 від 01.08.2021 позивач провів роботи пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів на загальну суму 1 704, 96 грн.

Факт, обсяги та вартість виконаних робіт підтверджується доданими до позовної заяви актами про виконання робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів. Вказані акти разом із рахунками на оплату направлено відповідачу відповідно до умов пунктів 1.1 та 1.4 угоди за допомогою програмного забезпечення "М.Е.Doc", а саме: рахунок №2274 від 21.03.2022 на суму 426, 24 грн., який доставлено відповідачу 31.03.2022; рахунок №2865 від 22.04.2022 на суму 426, 24 грн., який доставлено відповідачу 02.05.2022; рахунок №3069 від 24.05.2022 на суму 426, 24 грн., який доставлено відповідачу 01.06.2022; рахунок №3656 від 23.06.2022 на суму 426, 24 грн., який доставлено відповідачу 01.07.2022; акт №22-2274 від 31.03.2022 на суму 426, 24 грн., який доставлено відповідачу 04.04.2022; акт №22-2865 від 29.04.2022 на суму 426, 24 грн., який доставлено відповідачу 03.05.2022; акт №22-3069 від 31.05.2022 на суму 426, 24 грн., який доставлено відповідачу 02.06.2022; акт №22-3656 від 30.06.2022 на суму 426, 24 грн., який доставлено відповідачу 01.07.2022.

Оскільки відповідач в установлений договором строк не надав позивачу вмотивованої відмови у підписанні актів, то останні, на переконання позивача, вважались прийнятими без зауважень, відповідно у відповідача виникло зобов`язання зі сплати виконаних робіт, що ним не було виконано. Відтак, наведене слугувало підставою звернення позивача до суду з цим позовом про стягнення з відповідача 1 704, 96 грн. основного боргу та 120, 90 грн. пені.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного договору №2350/159м-21 від 01.08.2021, суд дійшов висновку про його змішану правову природу, а саме, про те що договір містить елементи договору договору підряду та договору про надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Стаття 853 ЦК України встановлює обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові, в іншому випадку він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини 4 статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акту визнані судом обґрунтованими.

Згідно із статтею 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, визначеному договором обов`язку виконавця з надання замовнику документів для оплати послуг кореспондує обов`язок замовника зі своєчасного підписання наданих виконавцем актів для засвідчення факту належного виконання робіт за договором згідно умов пункту 3.3 договору.

Тобто, з огляду на умови підпункту 3.3.2 договору суд вважає вказані підписані в односторонньому порядку Державним підприємством «Український державний центр радіочастот» акти про виконання робіт такими, що погоджені замовником, та є доказом належного виконання позивачем своїх зобов`язань щодо своєчасного та повного надання обумовлених договором робіт, отже приходить до висновку про можливість вважати вказані в цих актах роботи такими, що позивачем виконані в повному обсязі та відповідно до умов договору.

Доказів пред`явлення відповідачем претензій щодо виявлення відхилень при виконанні робіт від належної якості, обсягів та ціни робіт, а також термінів виконання робіт, як і обґрунтованих письмових відмов від їх оплати до суду не надходило, будь-які докази відступів від умов договору та відмови від приймання виконаних робіт та підписання актів приймання останніх, а також заперечення щодо повного та належного виконання позивачем умов договору у вказаній частині з боку відповідача відсутні.

За таких умов, суд констатує, що позивачем допустимими доказами доведено, а відповідачем, в свою чергу, не спростовано того, що роботи за договором виконані позивачем належним чином та прийняті відповідачем, відтак, виконані роботи підлягали оплаті не пізніше 25 числа місяця наступного за місяцем, у якому був оформлений та надісланий рахунок.

Водночас, відповідачем до відзиву на позов надано копії платіжних доручень: №2188 від 13.09.2022 на суму 426, 24 грн. (за квітень), №2189 від 13.09.2022 на суму 426, 24 грн. (за березень) №2190 від 13.09.2022 на суму 426, 24 грн. (за травень), №2191 від 13.09.2022 на суму 426, 24 грн. (за червень) в якості сплати за радіочастотний моніторинг та забезпечення ЕМС РЕЗ.

Пунктом 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірних відносин, щодо якого виник спір між позивачем та відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Верховний Суд у постанові від 16.05.2018 у справі №905/1688/15 визначив предмет спору визначено матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Згідно з постановою Верховного Суду від 18.07.2018 у справі №905/1587/15 припинення (закриття) провадження у справі можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі. Предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, відносно якого виникає спір між позивачем і відповідачем. Прикладом відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилось неврегульованих питань або самі сторони врегулювали спірні питання.

Реалізуючи передбачене статтею 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту; позивач визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів.

Згідно з пунктом 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" припинення провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Судом встановлено, що відповідач виконав зобов`язання зі сплати суми основного боргу 13.09.2022, тобто після звернення позивача до суду із позовом 09.09.2022, відповідно провадження в цій частині в силу положень пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України підлягає закриттю.

При цьому, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 170, 53 грн.

Так, відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями частини 1 статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом частин 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами частин 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Так, у п. 4.2 договору сторони передбачили, що за порушення грошових зобов`язань замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня за кожен день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що він є арифметично правильним та таким, що відповідає умовам договору та приписам чинного законодавства, відповідно, приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 120, 90 грн.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 1 704, 96 грн боргу та задоволення позовних вимог в іншій частині.

На підставі викладеного, враховуючи положення статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, за приписами частини 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на вказане, суд відзначає, що позивач не позбавлений права звернення до суду із відповідним клопотання про повернення суми сплаченого судового збору в розмірі 2 316, 71 грн.

Керуючись статтями 74, 76, 129, 231, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 ГПК України,

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу на суму 1 704, 96 грн за відсутністю предмета спору на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

2. В іншій частині позовні вимоги Державного підприємства "Український державний центр радіочастот"задовольнити повністю.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ТЕЛЕКАНАЛ "ІНТЕР" (вул. Дмитрівська, 30, Київ, 01054, ) на користь Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (просп. Перемоги, 151, Київ, 03179, ) пеню у розмірі 120 (сто двадцять) грн 90 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 164 (сто шістедсят чотири) грн 29 коп.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 06.10.2023

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА