РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.09.2023Справа № 910/9577/23

За позовом Громадської спілки «Український музичний альянс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МТІ»

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Горенюк Т.О.

Представники учасників справи:

від позивача Терземан Д.В.;

від відповідача Неволіна А.Ю.

В судовому засіданні 19.09.2023 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників позивача та відповідача, що повне рішення буде складено 03.10.2023 року.

СУТЬ СПОРУ:

16 червня 2023 року до Господарського суду міста Києва від Громадської спілки «Український музичний альянс» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 16.06.2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «МТІ» (відповідач) про стягнення 1 297 121,85 грн., з них: 3% річних - 158 006,08 грн. (сто п`ятдесят вісім тисяч шість гривень 08 копійок) та втрат від інфляції - 1 139 115,77 грн. (один мільйон сто тридцять дев`ять тисяч сто п`ятнадцять гривень 77 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Господарського суду міста Києва від 08.11.2022 року у справі № 910/5672/17, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 30.05.2023 року, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ" на користь Громадської спілки "Український музичний альянс" 1 757 227 грн. 89 коп. -відрахувань та 26 358 грн. 42 коп. - судового збору. Враховуючи, що рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2022 року у справі № 910/5672/17 станом на дату подання позовної заяви виконано не було, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 158 006,08 грн. та втрати від інфляції у розмірі 1 139 115,77 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечив. Заперечення відповідача мотивовані тим, що (1) позивач не є отримувачем доходів (відрахувань, відсотків), які є предметом спору; (2) станом на дату подання позову позивач втратив право (повноваження) здійснювати розподіл та виплату відрахувань у сфері приватного копіювання; (3) у позивача відсутнє доручення правовласників на звернення до суду з цим позовом в інтересах правовласників; (4) відрахування (відсотки) не є недоотриманим прибутком позивача, а тому у позивача відсутні збитки у розумінні ст. 625 ЦК України, збитки було понесено відповідачем; (5) позивач не є кредитором у розумінні ст. 625 ЦК України, тому не має права стягувати на свою користь збитки, нараховані на суму відрахувань (відсотків), що розподіляються спілкою між правовласниками; (6) у позивача відсутнє право розпорядження майновими правами (відрахуваннями, відсотками) правовласників; (7) відсутність протиправної поведінки відповідача та відсутність вини.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/9577/23, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.07.2023 року

В підготовчому засіданні 20.07.2023 року судом оголошувалася перерва.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 03.08.2023 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/9577/23 до судового розгляду по суті на 15.08.2023 року.

В судовому засіданні 15.08.2023 року судом оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 19.09.2023 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача проти позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в позові.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.11.2022 року у справі № 910/5672/17 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ" на користь Громарської спілки "Український музичний альянс" 1 757 227,89 грн. відрахувань та 26 358,42 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ" задоволено частково; рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2022 року у справі № 910/5672/17 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 30.05.2023 року касаційну скаргу Громадської спілки "Український музичний альянс" задоволено, скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 року у справі № 910/5672/17, а рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2022 року у справі № 910/5672/17 залишено в силі.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 08.11.2022 року у справі № 910/5672/17 встановлено факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 1 757 227,89 грн. за договором про виплату відрахувань (відсотків) від 16.06.2016 року.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що у справі № 910/5672/17 та у даній справі № 910/9577/23 беруть участь особи, щодо яких встановлено певні обставини, факти, які встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 08.11.2022 року у справі № 910/5672/17, яке залишене без змін постановою Верховного Суду від 30.05.2023 року та входять до предмету доказування в межах даної справи, є преюдиціальними та не підлягають доведенню знову в межах даної справи.

За доводами позивача, рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2022 року у справі № 910/5672/17 станом на дату подання позовної заяви не виконано.

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таких висновків у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, у постанові від 07.07.2020 року у справі № 296/10217/15-ц, у постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц, у постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16.

Правовий аналіз положень статті 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

В пункті 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» № 14 від 17.12.2013 року зазначено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. З огляду на те, що згадану статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов`язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язань.

Відповідно до п. 7.1. вказаної постанови за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/1421/18, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і процентів річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Так, позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом 16.06.2023 року, отже правомірним є нарахування втрат від інфляції та 3% річних за період з 16.06.2020 року по 16.06.2023 року.

Втім, з наведеного у позовній заяві розрахунку втрат від інфляції вбачається, що позивач здійснює відповідні нарахування, включаючи 2016-2019 року.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач проти здійсненого позивачем розрахунку втрат від інфляції заперечив, посилаючись на допущену помилку в частині здійснення розрахунків. До відзиву на позовну заяву відповідач долучив контррозрахунок втрат від інфляції та просив врахувати його при розгляді справи.

В частині нарахування втрат від інфляції судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19. Зокрема, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Здійснивши розрахунок втрат від інфляції, з урахуванням контррозрахунку відповідача, судом встановлено, що загальна сума втрат від інфляції, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить 856 262,71 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення втрат від інфляції в сумі 282 853,06 грн. позивачу належить відмовити.

При перевірці наданого позивачем розрахунку 3% річних за період з 17.06.2020 року по 16.06.2023 року, суд встановив, що загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить суму більшу, ніж заявлена позивачем до стягнення, яка становить 158 072,38 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Втім, зважаючи на те, що суд обмежений в праві вийти за межі позовних вимог в частині стягнення 3% річних, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних підлягають задоволенню за розрахунком позивача в сумі 158 006,08 грн.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 1 014 268,79 грн., з них: 3% річних - 158 006,08 грн. (сто п`ятдесят вісім тисяч шість гривень 08 копійок) та втрат від інфляції - 856 262,71 грн. (вісімсот п`ятдесят шість тисяч двісті шістдесят дві гривні 71 копійка).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 15 214,03 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МТІ» (ідентифікаційний код 13669756, адреса: 01001, м. Київ, бул. Лесі Українки, 4) на користь Громадської спілки «Український музичний альянс» (ідентифікаційний код 31815383, адреса: 01021, м. Київ, вул. Шовковична, 10, оф. 28) грошові кошти: 3% річних - 158 006,08 грн. (сто п`ятдесят вісім тисяч шість гривень 08 копійок), втрат від інфляції - 856 262,71 грн. (вісімсот п`ятдесят шість тисяч двісті шістдесят дві гривні 71 копійка) та судовий збір - 15 214,03 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті чотирнадцять гривень 03 копійки).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.10.2023р.

Суддя О.В. Котков