РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.10.2023справа №910/9093/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/9093/23

за позовом Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, м. Київ, 03035; ідентифікаційний код 00032767)

до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (пр. Берестейський, буд. 14, м. Київ, 01135; ідентифікаційний код 37472062)

про зобов`язання виконати пункт 2 резолютивної частини рішення від 16.09.2021 №507-р,

за участю представників:

позивача - Прохорова Є.І. (відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань);

відповідача - Лов`як С.С. (згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Антимонопольний комітет України (далі - АМК) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про зобов`язання Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (далі - Міністерство) виконати пункт 2 резолютивної частини рішення АМК від 16.09.2021 №507-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» зі справи №130-26/122-20 (далі - рішення №507-р).

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- АМК, розглянувши матеріали антимонопольної справи №130-26/122-20 про порушення Міністерством інфраструктури України (змінено найменування на Міністерство) законодавства про захист економічної конкуренції, прийняв рішення №507-р, яким:

визнано бездіяльність Міністерства, яка полягає в неприведенні власних нормативно-правових актів до вимог Кодексу торговельного мореплавства України та Закону України «Про морські порти України» в частині дискримінації суб`єктів господарювання за формою власності, порушенням, передбаченим частиною першою статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», яке призвело до недопущення конкуренції;

зобов`язано Міністерство припинити порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини рішення №507-р, а саме: протягом шести місяців узгодити власні нормативно-правові акти стосовно питань надання послуг із лоцманського проведення суден із вимогами Кодексу торговельного мореплавства України та Закону України «Про морські порти України» в частині недопущення дискримінації суб`єктів господарювання за формою власності на етапах: 1) проведення теоретичного навчання, тренажерної підготовки та практичного стажування кандидатів на посаду морського лоцмана; 2) кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду морського лоцмана; 3) входу на ринок лоцманських послуг; 4) здійснення діяльності на ринку лоцманських послуг;

- копію рішення №507-р було надіслано відповідачу супровідним листом від 28.09.2021 №130-26/01-14061 для виконання, який отримано Міністерством 01.10.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором №319;

- строк виконання зобов`язання, встановленого рішенням №507-р, закінчився 01.04.2022;

- відповідач оскаржив рішення №507-р до господарського суду міста Києва; рішенням господарського суду міста Києва від 07.09.2022 зі справи №910/20438/21 (суддя Босий В.П.), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2023 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.04.2023, у задоволенні позовних вимог Міністерства відмовлено;

- отже, рішення №507-р є законним та відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» і статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» є обов`язковим до виконання;

- станом на день подання позовної заяви АМК не отримав від Міністерства документів, що підтверджують виконання пункту 2 резолютивної частини рішення №507-р.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач 06.07.2023 подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив таке:

- рішеннями судів у справі № 910/20438/21 фактично не встановлювалася законність рішення №507-р, оскільки відмова у задоволенні позову аргументувалася формальними підставами, а саме пропуском строку за зверненням до суду, що, в свою чергу, не дає змоги об`єктивно дослідити законність і обґрунтованість такого рішення №507-р;

- у позові не наведено фактів, які б підтверджували бездіяльність Міністерства, натомість позовні вимоги по суті обґрунтовані лише твердженням про неотримання АМК на день подання позовної заяви документів, що підтверджують виконання зобов`язання пункту 2 резолютивної частини рішення №507-р;

- у Міністерства відсутнє зобов`язання щодо повідомлення АМК про виконання рішення №507-р;

- відповідачем розпочато виконання рішення №507-р шляхом прийняття наказу Міністерства від 31.12.2021 №748 «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Міністерства транспорту України від 02 квітня 2001 року № 182» у визначені АМК строки, виконання якого наразі залежить від воєнного стану;

- викладені АМК у позові обставини не підтверджують бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення №507-р, а отже, що позивачем обрано невірний спосіб судового захисту та подано позов з безпідставними вимогами.

3. Стислий виклад відповіді позивача на відзив

Позивач 17.07.2023 подав суду відповідь на відзив, в якій вказав, що:

- законність рішення №507-р було підтверджено остаточними рішеннями судів у справі № 910/20438/21, які набрали законної сили та є обов`язковими для виконання, а тому АМК, приймаючи рішення №507-р, діяв виключно в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством;

- рішення № 507-р у судовому порядку не скасоване, а отже є законним та відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» є обов`язковим до виконання;

- в контексті спірних правовідносин у АМК наявне передбачене Законом України «Про Антимонопольний комітет України» право на звернення з позовом про зобов`язання виконати рішення №507-р.

4. Стислий виклад заперечень відповідача на відповідь на відзив

11.09.2023 відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив, в якій фактично виклав доводи відзиву на позов.

5. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 17.07.2023.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.07.2023 продовжено строк підготовчого провадження; оголошено перерву у підготовчому засіданні до 11.09.2023.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.10.2023.

Представник позивача у судовому засіданні 09.10.2023 оголосив вступне слово та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача оголосив вступне слово та заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, дослідив в порядку статей 209 і 210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представники сторін виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази, досліджені у судовому засіданні.

У судовому засіданні 09.10.2023 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом згідно з вимогами статей 222 і 223 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням №507-р:

- визнано бездіяльність Міністерства інфраструктури України, яка полягає в неприведенні власних нормативно-правових актів до вимог Кодексу торговельного мореплавства України та Закону України «Про морські порти України» в частині дискримінації суб`єктів господарювання за формою власності, порушенням, передбаченим частиною першою статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», яке призвело до недопущення конкуренції (пункт 1 резолютивної частини рішення №507-р);

- зобов`язано Міністерство інфраструктури України припинити порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, а саме: протягом шести місяців узгодити власні нормативно-правові акти стосовно питань надання послуг із лоцманського проведення суден із вимогами Кодексу торговельного мореплавства України та Закону України «Про морські порти України» в частині недопущення дискримінації суб`єктів господарювання за формою власності на етапах: 1) проведення теоретичного навчання, тренажерної підготовки та практичного стажування кандидатів на посаду морського лоцмана; 2) кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду морського лоцмана; 3) входу на ринок лоцманських послуг; 4) здійснення діяльності на ринку лоцманських послуг (пункт 2 резолютивної частини рішення №507-р).

Рішення №507-р було надіслано на адресу Міністерства супровідним листом від 28.09.2021 №130-26/01-14061, яке згідно з інформацією, наявною в матеріалах справи, отримано відповідачем 01.10.2021.

Враховуючи положення частини першої статті 56 Закону, рішення №507-р вважається отриманим відповідачем 01.10.2021.

Отже, з урахуванням пункту 2 резолютивної частини рішення №507-р останнє мало бути виконано до 02.04.2022 включно.

Судом встановлено, що 10.12.2021 Міністерством подано позовну заяву до господарського суду міста Києва про визнання недійсним рішення №507-р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.09.2022 зі справи №910/20438/21 (суддя Босий В.П.), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2023 і постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.04.2023, відмовлено у задоволенні позову Міністерства.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Разом з тим, статтею 1 Закону визначено, що економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Згідно з приписами частин другої та п`ятої статті 4 Закону суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

Органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти Антимонопольному комітету України у здійсненні його повноважень у сфері підтримки й захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму та контролю за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до статті 15 Закону антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, зокрема, визнається заборона або перешкоджання створенню нових підприємств чи здійснення підприємництва в інших організаційних формах у будь-якій сфері діяльності, а також встановлення обмежень на здійснення окремих видів діяльності, на виробництво, придбання чи реалізацію певних видів товарів;

Вчинення антиконкурентних дій органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Пунктом 3 статті 50 Закону передбачено, що порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю.

У частині першій статті 48 Закону зазначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про, зокрема, зобов`язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Згідно з частиною першою статті 62 Закону строки, в межах яких вчиняються відповідні дії, зокрема при розгляді заяв про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію суб`єктів господарювання, при розгляді справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції тощо, встановлюються законодавством про захист економічної конкуренції, а також органами Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України. Зазначені строки визначаються календарною датою, зазначенням події, що повинна неминуче настати, чи періодом часу.

ВИСНОВКИ

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Міністерство, у відзиві на позовну заяву фактично викладає незгоду із прийнятим АМК рішенням №507-р.

Проте абзацом першим пункту 21 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» передбачено, що вирішуючи спори, пов`язані із зобов`язанням виконати рішення Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення або про стягнення коштів (штрафу, пені) на підставі такого рішення, господарським судам необхідно мати на увазі, що сам по собі факт неоскарження рішення особою, якої воно стосується, не є безумовним свідченням законності відповідного акта державного органу. Тобто для того, щоб дійти висновку про обов`язковість виконання рішення названого Комітету чи його територіального відділення, господарському суду потрібно досліджувати це рішення на предмет його відповідності вимогам законодавства, якщо така відповідність заперечується іншою стороною у справі. Однак господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення (заявника, відповідача, третьої особи в розумінні статті 39 Закону України «Про захист економічної конкуренції»), з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених частиною другою статті 47 та частиною першою статті 60 названого Закону, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акта державного органу, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.

Як встановлено судом, відповідачем було оскаржено рішення №507-р, проте позовну заяву Міністерством подано з пропуском строку на оскарження рішення №507-р, у зв`язку з чим у задоволенні позову у справі №910/20438/21 було відмовлено.

Враховуючи, що Міністерством пропущено встановлений двохмісячний строк на оскарження рішення №507-р, який є присікальним і відновленню не підлягає, то у господарського суду міста Києва в межах даного спору також відсутні підстави для встановлення законності прийняття АМК рішення №507-р.

Що ж до доводів відповідача стосовно того, що ним вчиняються дії, спрямовані на виконання рішення №507-р, доказом чого є наказ Міністерства інфраструктури України від 31.12.2021 №748 «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Міністерства транспорту України від 02 квітня 2001 року № 182», то рішення №507-р мало бути виконано Міністерством до 02.04.2022 включно, проте станом на 09.10.2023 рішення №507-р залишається невиконаним Міністерством.

Враховуючи невиконання відповідачем у добровільному порядку рішення №507-р, позовні вимоги АМК щодо зобов`язання Міністерства виконати пункт 2 резолютивної частини рішення №507-р є обґрунтованими, документально підтвердженими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

За приписами статті 129 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236 - 238, 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, м. Київ, 03035; ідентифікаційний код 00032767) до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (пр. Берестейський, буд. 14, м. Київ, 01135; ідентифікаційний код 37472062) про зобов`язання виконати пункт 2 резолютивної частини рішення від 16.09.2021 №507-р задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України (пр. Берестейський, буд. 14, м. Київ, 01135; ідентифікаційний код 37472062) виконати пункт 2 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України від 16.09.2021 №507-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» зі справи №130-26/122-20 шляхом припинення порушення, зазначеного в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, а саме: узгодити власні нормативно-правові акти стосовно питань надання послуг із лоцманського проведення суден із вимогами Кодексу торговельного мореплавства України та Закону України «Про морські порти України» в частині недопущення дискримінації суб`єктів господарювання за формою власності на етапах: 1) проведення теоретичного навчання, тренажерної підготовки та практичного стажування кандидатів на посаду морського лоцмана; 2) кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду морського лоцмана; 3) входу на ринок лоцманських послуг; 4) здійснення діяльності на ринку лоцманських послуг.

3. Стягнути з Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (пр. Берестейський, буд. 14, м. Київ, 01135; ідентифікаційний код 37472062) на користь Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, м. Київ, 03035; ідентифікаційний код 00032767; рахунок UA0001719) 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідні наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.10.2023.

Суддя Оксана Марченко