РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.10.2023Справа № 910/8032/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Коваленко М.О. розглянувши матеріали справи

За позовом ІНФОРМАЦІЯ_1

до ІНФОРМАЦІЯ_2

про зміну умов договору

за участі представників:

від позивача - ОСОБА_1 (уповноважений представник);

від відповідача - ОСОБА_2 (уповноважений представник).

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про внесення змін до державного контракту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час виконання Державного контракту ІНФОРМАЦІЯ_4 відбулась істотна зміна обставин, у зв`язку зі зміною внутрішньополітичної ситуації в країні-виробнику продукції, що постачається, внаслідок чого для виконання умов Договору в частині поставки товару за Державним контрактом необхідно збільшення термінів поставки. На підставі викладеного, позивач просить суд визначити у Специфікації (Додаток №1 до Державного контракту ІНФОРМАЦІЯ_4) наступні терміни поставки Товару щодо перших чотирьох партій: щодо першої партії (ІНФОРМАЦІЯ_5) - 15.05.2023; щодо другої партії (ІНФОРМАЦІЯ_6) - до 30.07.2023; щодо третьої партії (ІНФОРМАЦІЯ_6) - до 30.09.2023; щодо четвертої партії (ІНФОРМАЦІЯ_6) - 30.12.2023.

Відповідач заперечив проти задоволення позову, вказавши, що наданий позивачем висновок ІНФОРМАЦІЯ_7 не є належним доказом наявності істотної зміни обставин, оскільки Торгово-промислова палата не має повноважень з видачі таких висновків. Крім того, відповідач вказав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування такої несприятливої політичної ситуації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.06.2022 між ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - Замовник) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Виконавець) укладено Державник контракт на поставку (закупівлю) товарів ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі - Контракт, Державний контракт, Договір) відповідно до умов якого Виконавець зобов`язується поставити Замовнику з дотриманням вимог законодавства товари, зазначені в Специфікації товарів, що поставляються за державним контрактом (далі - Специфікація), а Замовник - прийняти його через визначеного Вантажоодержувача та оплатити такий товар. (п.1.1. Контракту)

Поставка Виконавцем та приймання Вантажоодержувачем товару за Контрактом здійснюється у місці поставки на підставі товаросупровідних документів та видаткової накладної з подальшим оформленням Вантажоодержувачем акту приймання-передачі згідно з Додатком 2. (п.3.1. Контракту)

Відповідно до п.4.1. Контракту Виконавець зобов`язаний поставити товар згідно з умовами Контракту не пізніше строку, визначеного у Специфікації, та надати Замовнику документи згідно п.2.5. Контракту.

Згідно з п.4.2. Контракту в обґрунтованих випадках Сторони мають право коригувати строк поставки товарів не пізніше ніж за 7 (сім) календарних днів до його закінчення шляхом внесення змін до Контракту на підставі обґрунтувань (листа) Виконавця. Строк поставки товарів не підлягає коригуванню після його закінчення, у тому числі за наявності сертифікату Торгово-промислової палати України про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Пунктом 7.7. Контракту передбачено, що сторона, що не може виконувати зобов`язання за Контрактом унаслідок виникнення істотної зміни обставин, повинна не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це в письмовій формі іншу Сторону. - разі не повідомлення у строк, який визначений у другому абзаці цього пункту, у письмовій формі іншої сторони про настання істотної зміни обставин вона позбавляється права посилатися на ці обставини, навіть при наявності відповідного висновку про істотну зміну обставин, що видається Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами.

Доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за Контрактом є документ (висновок) про істотну зміну обставин, що видається Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами. (п.7.8. Контракту)

Згідно з п.7.1. Контракту сторони усвідомлюють, що даний Контракт укладається під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, а тому сам факт дії воєнного стану в Україні, не буде вважатись обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставини)/істотною зміною обставин, крім випадків настання конкретних подій/обставин (окупація території агресором, куди повинен поставитись Товар, знищення безпосередньо Товару та/або бази/складів/приміщень Виконавця, де тимчасово зберігався (у разі відсутності інформації від Замовника щодо місця поставки Товару) Товар для Замовника, тощо) під час дії правового режиму воєнного стану, що буде підтверджено документами, які видаються органами державної влади.

Сторонами до вказаного Контракту укладались Додаткові угоди №1 від 25.07.2022, ІНФОРМАЦІЯ_8 та №3 від 22.12.2022.

Специфікацією товарів, що поставляються за державним контрактом в редакції Додаткової угоди ІНФОРМАЦІЯ_8 сторони визначили, зокрема, найменування товару, їх загальну кількість - ІНФОРМАЦІЯ_9.; загальну орієнтовну вартість - ІНФОРМАЦІЯ_10 та строк поставки партії товару, а саме: перша партія - до 01.10.2022; друга партія - до 01.11.2022; третя партія - до 01.12.2022; третя партія - 25.12.2022; інші партії - за окремою додатковою угодою.

Для виконання вказаного Державного контракту ІНФОРМАЦІЯ_11 між ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Покупець) та ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - Продавець, Інопостачальник) укладено Контракт ІНФОРМАЦІЯ_12, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняті і оплатити Продукцію, кількість, ціна, номенклатура та комплектність якої наведені в специфікації Продукції, що міститься в Додатку №1 до цього Контракту.

Специфікацією продукції до Контракту ІНФОРМАЦІЯ_12 сторони визначили, зокрема, найменування, кількість, рік виробництва, загальну вартість товару, а також строки поставки товару партіями.

Як вбачається з позовної заяви, позивач фактично просить суд внести зміни до Державного контракту (Специфікації) в частині строку (терміну) постачання товару, у зв`язку з істотною зміною обставин, оскільки країною походження (виробником) товару, поставка якого в рамках Контракту ІНФОРМАЦІЯ_12 має здійснюватися на виконання Державного контракту ІНФОРМАЦІЯ_13 є АДРЕСА_1, в якій в свою чергу наявна несприятлива внутрішньополітична ситуація, що зумовило затримку в отриманні експортної ліцензії та як наслідок затримку в постачанні товару.

Згідно з п.10.3. Контракту зміни до Контракту можуть бути внесені за взаємною згодою Сторін шляхом оформлення додаткової угоди до Контракту. Питання щодо внесення змін до Контракту може вирішуватися Сторонами не пізніше ніж за 7 (сім) календарних днів до закінчення його строку.

Відповідно до ч. 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Підставами для внесення змін до договору, передбаченими законом, є: істотне порушення договору його стороною (частина 2 статті 651 ЦК України), істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (стаття 652 ЦК України), інші випадки, встановлені договором або законом (частина 2 статті 651 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно з частиною другою статті 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно з частиною четвертою статті 652 ЦК України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони б не уклали договір або уклали б його на інших умовах.

Отже, за змістом наведених законодавчих положень зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин в судовому порядку, як і розірвання договору з цих підстав, виходячи з принципу свободи договору, є заходами, що застосовуються за наявності підтвердження дійсної істотної зміни обставин, з яких виходили сторони, укладаючи цей правочин.

Істотна зміна обставин, у свою чергу, є оціночною категорією, яка полягає у зміні договірного зобов`язання таким чином, що його виконання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків.

Аналіз статті 652 Цивільного кодексу України свідчить про те, що закон пов`язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Як доказ існування об`єктивних обставин для внесення змін до Специфікації до Державного контракту ІНФОРМАЦІЯ_4, позивачем надано, зокрема, роздруківки публікацій з веб-сайтів новин від 01.03.2023, від 05.04.2023, від 03.03.2023, від 10.03.2023, листи Інопостачальника від 31.10.2022 №22/180/JS, від 01.11.2022 №22/181/JS, від 11.11.2022 №22/187/JS, від 17.02.2023 №23/025/JS, від 02.03.2023 №23/032/JS, листи позивача №31.44/1375/6042-22 від 24.11.2022, №31.43/1210/5488-22 від 28.10.2022, №31.43/14228/5564-22 від 31.10.2022, №31.43/1228/5486-22 від 27.10.2022, №31.43/1228/5736-22 від 10.11.2022, №31.43/1385/1511-23 від 10.03.2023, №31.43/1401/1183-23 від 24.02.2023 та висновок Торгово-промислової палати України ІНФОРМАЦІЯ_7 про істотну зміну обставин.

Разом з тим, судом не приймається до уваги висновок Торгово-промислової палати України ІНФОРМАЦІЯ_7 про істотну зміну обставин, з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» обов`язковими для застосування на всій території України є методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень. Водночас вказаний Закон не містить положень щодо наявності у торгово-промислової палати повноважень з видачі висновків на підтвердження істотної зміни обставин, якими сторони керувались під час укладення договорів.

Правова оцінка, що наведена у висновку ТПП про істотні зміни обставини, відображає думку його автора (авторів), а не обставини чи докази у справі, не є обов`язковою для суду. Сама по собі зміна внутрішньополітичної ситуації в країнах, не є безумовною підставою для внесення змін до Державного контракту, оскільки наявність причинно-наслідкового зв`язку між наведеним та неможливістю виконання договірних зобов`язань у встановлений строк підлягає з`ясуванню і доведенню в загальному порядку.

Обов`язок доказування таких обставин покладається на позивача, в той час коли відповідач має право спростувати такі обставини.

Висновок ТПП про наявність істотної зміни обставин не є підставою для звільнення позивача від доказування цих обставин.

Суд зазначає, що позивач міг і повинен був при певній обачності передбачити виникнення труднощів у виконанні договору, що пов`язані також з можливою зміною політичних ситуацій в країнах виробників/постачальників товару, зважаючи на те, що на момент укладення Державного контракту в України вже було введено воєнний стан, а військова агресія РФ продовжується.

Крім того позивачем не зазначено коли саме відбулися зміни у внутрішньополітичній ситуації в АДРЕСА_1, що унеможливлює суд встановити чи існували вказані обставини на момент укладення договору та чи були обізнані сторони про існування зазначених обставин.

Також, згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В той же час, надані позивачем роздруківки публікацій з веб-сайтів новин від 01.03.2023, від 05.04.2023, від 03.03.2023, від 10.03.2023 не є належними та допустимими доказами наявності несприятливої політичної ситуації в АДРЕСА_1.

Також, суд зазначає, що вказані публікації новин розміщено вже після спливу строку поставки товарів за Державним контрактом.

Інших належних та допустимих доказів наявності несприятливої політичної ситуації в АДРЕСА_1 матеріали справи не місять.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем на територію України було забезпечено часткову поставку товарів за Контрактом ІНФОРМАЦІЯ_12 та Державним контрактом ІНФОРМАЦІЯ_13, що підтверджується наявними в матеріалах справи міжнародними товарно-транспортними накладними, пакувальними листами, інвойсами та митними деклараціями.

Проте, як вказані товаросупровідні документи, так і Специфікації до Державного контракту ІНФОРМАЦІЯ_13, Контракту ІНФОРМАЦІЯ_12 не містять інформації про те, що країною виробництва товару, який мав постачатися за спірним Державним контрактом ІНФОРМАЦІЯ_4 є АДРЕСА_1.

В той же час, як вбачається з графи 31 наявних в матеріалах справи митних декларацій, країною виробником товару є - EU (Європейській союз), в той час, коли АДРЕСА_1 не є країною-членом Європейського союзу, що також свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між твердженнями позивача про несприятливу політичну ситуацію в АДРЕСА_1 та неможливістю виконання договірних зобов`язань за Державним Контрактом ІНФОРМАЦІЯ_4 у встановлений строк.

З огляду на вищевикладене, суд проходить до висновку, що вказані позивачем обставини не доводять та не підтверджують наявність одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України для внесення змін до Календарного плану за Контрактом.

Крім того, відповідно до частин першої, другої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З наведених норм права вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав суб`єктів господарювання. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Тобто спосіб захисту має бути дієвим (ефективним), а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Таким чином, заявлена позовна вимога про визначення у Специфікації (Додаток №1 до Державного контракту ІНФОРМАЦІЯ_4) терміну поставки Товару щодо першої партії (ІНФОРМАЦІЯ_5) - 15.05.2023; щодо другої партії (ІНФОРМАЦІЯ_6) - до 30.07.2023 та щодо третьої партії (ІНФОРМАЦІЯ_6) - до 30.09.2023, не призведе до відновлення порушеного права чи захисту інтересів позивача, оскільки станом на дату винесення рішення у даній справі, зазначений позивачем строк (термін) вже настав.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, що також є підставою для відмови у задоволенні позову у вказаній частині.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 197 ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 05.10.2023

Суддя Я.В. Маринченко