РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.10.2023Справа № 910/11879/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Омнія Трейд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Петролайт"

про стягнення попередньої оплати за Договором купівлі-продажу в розмірі 582 271,25 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Омнія Трейд» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петролайт» про стягнення попередньої оплати за Договором купівлі-продажу в розмірі 582 271,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань Договором купівлі-продажу № від 25.05.2022, в частині поставки обумовленого Договором товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 судом залишено позовну заяву без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду та спосіб їх усунення.

04.08.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2023 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/11879/23, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Невід`ємною архівною складовою частиною Єдиного державного реєстру є Реєстр документів дозвільного характеру, Єдиний реєстр громадських формувань, Реєстр громадських об`єднань та Єдиний реєстр підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 07.08.2023 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Втім ухвала суду була повернута органом поштового зв`язку без вручення відповідачу з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

В п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2020 року у справі № 904/2584/19.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу про відкриття провадження у справі за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.09.2020 року у справі № 910/9791/18.

При цьому суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 року у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що в силу положень пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв`язку повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, вважається днем вручення відповідачу ухвали Господарського суду міста Києва від 07.08.2023.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданим йому процесуальним правом, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України та частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Петролайт» (далі - продавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Омнія Трейд» (далі - покупець, позивач) укладено Договір купівлі-продажу № (далі - Договір), за умовами якого продавець за Договором зобов`язаний продати, а покупець прийняти та оплатити газ нафтовий скраплений (паливо автомобільне), (далі - товар), який має бути поставлений на умовах визначених Додатковими угодами до Договору.

Товар поставляється партіями відповідно до Додаткових угод до Договору. Загальна кількість товару складається із суми партій (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору кількість товару, що поставляється продавцем і приймається покупцем, визначається Додатковими угодами та супровідними документами на товар (видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, заявками).

Пунктом 2.2 Договору узгоджено, що приймання товару по кількості та за якістю здійснюється у відповідності з Інструкцією про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводних скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженою наказом Мінпалива та енергетики України від 03.06.2002 № 332, Інструкціями № П-6 від 15.06.1965, № П-7 від 25.04.1966 (в частині, що не суперечить Інструкції від 03.06.2002 № 332).

Також приймання по кількості відбувається на підставі відпускних документів з імпорту з опломбованого акцизного складу пересувного.

Згідно з п. 3.1 Договору якість товару, проданого за даним Договором, має бути визначена і підтверджена сертифікатом (паспортом) якості.

Товар за цим Договором відвантажується в акцизний склад пересувний, який забезпечується продавцем (п. 4.1 Договору).

У відповідності до п. 4.2 Договору не пізніше ніж за 3 доби до поставки товару покупець зобов`язаний надати продавцеві заповнену заявку на відвантаження із підписом керівника та/або довіреної особи завірену печаткою.

Заявка може надсилатись за допомогою засобів електронного зв`язку, у вигляді сканованого оригіналу документа, підписаного керівником покупця та завіреного печаткою.

Згідно з п. 5.1 Договору загальна вартість даного Договору визначається вартістю товару, отриманого протягом дії цього Договору згідно видаткових накладних, оформлених відповідно до цього Договору.

Відповідно до п. 6.1 Договору розрахунки за товар здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок продавця в строк, зазначений у Додатковій угоді до цього Договору.

Пунктом 6.2 Договору узгоджено, що в разі, якщо обсяг фактично отриманого покупцем товару згідно п. 2.2 є меншим зазначеного у пункті 2.1 Договору, надмірно сплачені кошти автоматично зараховуються в рахунок оплати наступних поставок.

Надмірно сплачені кошти можуть бути повернуті покупцеві до моменту їх автоматичного зарахування, на підставі направленого ним на адресу продавця листа про повернення коштів. Належним способом направлення листа надсилання оригіналу такого листа засобами поштового зв`язку на адресу продавця зазначену у Договорі. Про намір реалізувати своє право на повернення коштів покупець може повідомити продавця шляхом направлення сканованого примірника оригіналу листа на електронну адресу продавця: , вказаний спосіб направлення листа не створює правових наслідків. Для повернення надмірно сплачених коштів сторони протягом 5 календарних днів від дня отримання продавцем листа узгоджують та підписують акт звіряння взаємних розрахунків. Протягом 5 банківських днів з дати підписання сторонами Акту звіряння взаємних розрахунків надмірно сплачені кошти повертаються покупцеві.

Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2019 включно, а в частині виконання фінансових зобов`язань - до повного виконання зобов`язань обома сторонами (п. 11.6 Договору).

На виконання умов Договору, відповідачем поставлено, а позивачем прийнято товар на загальну суму 7 317 871,56 грн. згідно видаткових накладних № 2 від 26.05.2022 на суму 971 684,14 грн., № 4 від 09.06.2022 на суму 1 103 119,20 грн., № 5 від 09.06.2022 на суму 1 136 853,73 грн., № 6 від 14.06.2022 на суму 1 099 424,49 грн., № 13 від 22.06.2022 на суму 1 076 913,48 грн., № 14 від 23.06.2022 на суму 1 082 061,25 грн., № 19 від 02.07.2022 на суму 847 815,27 грн.

В свою чергу, позивач, на виконання умов Договору здійснив платежі на загальну суму 15 502 525,49 грн. згідно платіжних інструкцій № 1191 від 26.05.2022 на суму 230 000,00 грн., № 1190 від 26.05.2022 на суму 971 684,14 грн., № 83 від 09.06.2022 на суму 320 000,00 грн., № 82 від 09.06.2022 на суму 680 000,00 грн., № 89 від 10.06.2022 на суму 200 000,00 грн., № 95 від 13.06.2022 на суму 809 944,24 грн., № 107 від 16.06.2022 на суму 1 011 000,00 грн., № 119 від 23.06.2022 на суму 1 500 000,00 грн., № 1204 від 23.06.2022 на суму 88 453,18 грн., № 1212 від 24.06.2022 на суму 1 516 725,00 грн., № 130 від 27.06.2022 на суму 658 974,73 грн., № 1219 від 30.06.2022 на суму 7 515 744,20 грн.

Листом вих. № 0707-2 від 07.07.2022 позивач звернувся до відповідача із проханням повернути надлишково перераховані кошти згідно Договору у сумі 6 684 653,93 грн.

Відповідач в свою чергу, повернув позивачу кошти у розмірі 7 692 969,73 грн. згідно платіжних інструкцій № 136 від 06.07.2022 на суму 300 000,00 грн., № 134 від 06.07.2022 на суму 1 200 000,00 грн., № 147 від 08.07.2022 на суму 500 000,00 грн., № 151 від 08.07.2022 на суму 1 000 000,00 грн., № 167 від 14.07.2022 на суму 500 000,00 грн., № 177 від 15.07.2022 на суму 187 від 19.07.2022 на суму 600 000,00 грн., № 193 від 21.07.2022 на суму 300 000,00 грн., № 194 від 21.07.2022 на суму 700 000,00 грн., № 213 від 08.08.2022 на суму 100 000,00 грн., № 219 від 10.08.2022 на суму 100 000,00 грн., № 233 від 16.08.2022 на суму 300 000,00 грн., № 236 від 19.08.2022 на суму 200 000,00 грн., № 307 від 05.10.2022 на суму 200 000,00 грн., № 18 від 24.10.2022 на суму 100 000,00 грн., № 13 від 09.11.2022 на суму 200 000,00 грн., № 59 від 12.12.2022 на суму 100 000,00 грн., № 129 від 30.01.2023 на суму 50 000,00 грн., № 146 від 14.02.2023 на суму 100 000,00 грн., № 210 від 06.04.2023 на суму 80 000,00 грн., № 238 від 28.04.2023 на суму 62 969,73 грн.

30 травня 2023 року сторонами складено Акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2023 по 30.05.2023, відповідно до якого, переплата на користь позивача складає 491 684,20 грн.

Листом вих. № 2006/23 від 20.06.2023 позивач звернувся до відповідача із Претензією про повернення надмірно сплачених коштів у розмірі 491 684,20 грн., який направлено електронною поштою 22.06.2023.

Оскільки відповідач кошти у розмірі 491 684,20 грн. позивачу не повернув, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитись від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Нормами ст. 530 ЦК України, закріплено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 6.2 Договору узгоджено, що в разі, якщо обсяг фактично отриманого покупцем товару згідно п. 2.2 є меншим зазначеного у пункті 2.1 Договору, надмірно сплачені кошти автоматично зараховуються в рахунок оплати наступних поставок.

Надмірно сплачені кошти можуть бути повернуті покупцеві до моменту їх автоматичного зарахування, на підставі направленого ним на адресу продавця листа про повернення коштів. Належним способом направлення листа надсилання оригіналу такого листа засобами поштового зв`язку на адресу продавця зазначену у Договорі. Про намір реалізувати своє право на повернення коштів покупець може повідомити продавця шляхом направлення сканованого примірника оригіналу листа на електронну адресу продавця: , вказаний спосіб направлення листа не створює правових наслідків. Для повернення надмірно сплачених коштів сторони протягом 5 календарних днів від дня отримання продавцем листа узгоджують та підписують акт звіряння взаємних розрахунків. Протягом 5 банківських днів з дати підписання сторонами Акту звіряння взаємних розрахунків надмірно сплачені кошти повертаються покупцеві.

Листом вих. № 0707-2 від 07.07.2022 позивач звернувся до відповідача із проханням повернули надлишково перераховані кошти згідно Договору у сумі 6 684 653,93 грн.

Відповідач в свою чергу, повернув позивачу кошти у розмірі 7 692 969,73 грн. згідно платіжних інструкцій № 136 від 06.07.2022 на суму 300 000,00 грн., № 134 від 06.07.2022 на суму 1 200 000,00 грн., № 147 від 08.07.2022 на суму 500 000,00 грн., № 151 від 08.07.2022 на суму 1 000 000,00 грн., № 167 від 14.07.2022 на суму 500 000,00 грн., № 177 від 15.07.2022 на суму 187 від 19.07.2022 на суму 600 000,00 грн., № 193 від 21.07.2022 на суму 300 000,00 грн., № 194 від 21.07.2022 на суму 700 000,00 грн., № 213 від 08.08.2022 на суму 100 000,00 грн., № 219 від 10.08.2022 на суму 100 000,00 грн., № 233 від 16.08.2022 на суму 300 000,00 грн., № 236 від 19.08.2022 на суму 200 000,00 грн., № 307 від 05.10.2022 на суму 200 000,00 грн., № 18 від 24.10.2022 на суму 100 000,00 грн., № 13 від 09.11.2022 на суму 200 000,00 грн., № 59 від 12.12.2022 на суму 100 000,00 грн., № 129 від 30.01.2023 на суму 50 000,00 грн., № 146 від 14.02.2023 на суму 100 000,00 грн., № 210 від 06.04.2023 на суму 80 000,00 грн., № 238 від 28.04.2023 на суму 62 969,73 грн.

30 травня 2023 року сторонами складено Акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2023 по 30.05.2023, відповідно до якого, переплата на користь позивача складає 491 684,20 грн.

Листом вих. № 2006/23 від 20.06.2023 позивач звернувся до відповідача із претензією про повернення надмірно сплачених коштів у розмірі 491 684,20 грн., який направлено електронною поштою 22.06.2023, однак залишений відповідачем без відповіді та задоволення.

Доказів на підтвердження здійснення відповідачем поставки позивачу обумовленого товару на суми попередньої оплати у розмірі 491 684,20 грн., як і доказів повернення попередньої оплати у розмірі 491 684,20 грн., матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 491 684,20 грн. згідно ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України. Відповідачем вказаний обов`язок не спростований, доказів поставки товару або повернення попередньої оплати не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

З огляду на викладене вище, враховуючи встановлений судом факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань в частині поставки товару, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення відповідачем покупцю передоплати у розмірі 491 684,20 грн.

Також позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 15 154,65 грн. та інфляційні втрати в розмірі 75 432,40 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Cтаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Таким чином, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми та інфляційні втрати відповідно до частини 2 статті 625 ЦК.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд України у постановах від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15, у постанові від 16.01.2020 у справі № 914/1759/18, від 06.02.2020 у справі № 910/13271/18, від 17.02.2020 у справі № 911/2827/18, від 12.06.2020 у справі № 906/775/17 та Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц та від 22.09.2020 у постанові № 918/631/19.

Водночас, оскільки Акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2023 по 30.05.2023, відповідно до якого, переплата на користь позивача складає 491 684,20 грн., складено сторонами 30.05.2023, враховуючи п. 6.2 Договору, яким сторонами на власний розсуд узгоджено, що надмірно сплачені кошти повертаються покупцеві протягом 5 банківських днів з дати підписання сторонами Акту звіряння взаємних розрахунків, відповідач зобов`язаний був повернути кошти у розмірі 491 684,20 грн. у строк до 06.06.2023 включно, та відповідно з 07.06.2023 є таким, що порушив грошове зобов`язання.

Таким чином, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 1 656,91 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3 933,47 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Петролайт" (01015, м. Київ, вул. Старонаводницька, 8Б, літ. «А»; ідентифікаційний код: 42797461) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Омнія Трейд" (36014, Полтавська обл., м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, буд. 14А/22; ідентифікаційний код: 42927796) кошти у розмірі 491 684 (чотириста дев`яносто одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) грн. 20 коп., 3% річних у розмірі 1 656 (одна тисяча шістсот п`ятдесят шість) грн. 91 коп., інфляційні втрати у розмірі 3 933 (три тисячі дев`ятсот тридцять три) грн. 47 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 459 (сім тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) грн. 12 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 09.10.2023

Суддя О.А. Грєхова