про стягнення 700 000 грн,
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Пінара Енерджи» (далі за текстом - ТОВ «Пінара Енерджи», Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрол Сервіс» (далі за текстом - ТОВ «Юрол Сервіс», Відповідач) про стягнення 700 000 грн як безпідставно набутих.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 у справі № 910/10552/23 позов ТОВ «Пінара Енерджи» задоволено, стягнуто з ТОВ «Юрол Сервіс» на користь ТОВ «Пінара Енерджи» кошти в розмірі 700 000 грн, судовий збір в розмірі 10 500 грн.

26.09.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява ТОВ «Пінара Енерджи» про прийняття додаткового рішення у справі № 910/10552/23 та стягнення з ТОВ «Юрол Сервіс» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2023 розгляд заяви ТОВ «Пінара Енерджи» про прийняття додаткового рішення у справі № 910/10552/23 призначено на 09.10.2023.

У судове засідання 09.10.2023 представники сторін не з`явилися, належним чином повідомлялися про місце, дату та час розгляду заяви.

Враховуючи те, що частиною 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом -ГПК України) закріплено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, суд вважає за необхідне розглянути заяву ТОВ «Пінара Енерджи».

Суд вказує, що в рішенні від 25.09.2023 зазначено, що питання розподілу витрат Позивача на професійну правничу допомогу судом не здійснювалося, оскільки у судовому засіданні 25.09.2023 представник Позивача зазначив про необхідність подання додаткових доказів у відповідності до частини 8 статті 129 ГПК України.

Так, Позивач 26.09.2023 подав до суду заяву про прийняття додаткового рішення, до якої також додано додаткові докази понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Позивачем у якості доказів понесених ним витрат на професійну правову допомогу до суду надано:

- договір № 01/04-05 про надання правової допомоги від 01.04.2023, пунктом 3.5. якого визначено, що акт наданих послуг підтверджує факт наданих послуг;

- додаток № 1 до договору № 01/04-05 про надання правової допомоги від 01.04.2023 закріплено вартість послуг адвоката;

- акт прийому-передачі послуг від 03.07.2023 на суму 6 900 грн;

- рахунок на оплату № 4 від 30.05.2023 на суму 6 900 грн;

- платіжна інструкція № 5447 від 29.06.2023 на суму 6 900 грн;

- акт прийому-передачі послуг від 25.09.2023 на суму 8 100 грн;

- рахунок на оплату № 7 від 25.09.2023 на суму 8 100 грн;

- платіжна інструкція № 5941 від 25.09.2023 на суму 8 100 грн.

З наданих Позивачем актів прийому-передачі послуг від 03.07.2023 та від 25.09.2023 вбачається, що останні підписані Позивачем та адвокатом без претензій та зауважень, що відповідно підтверджує факт надання послуг на суму 15 000 грн належним чином, які Позивачем сплачені в повному обсязі.

Крім того, суд вказує, що з вказаних вище актів вбачається за можливе встановити, які послуги адвокатом надавалися, їх вартість та співмірність останніх зі складністю справи.

Відповідно до статті 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до положень частини 1 статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, частиною 1 статті 123 ГПК України закріплено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечення Відповідача в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 922/1964/21 від 16.11.2022 зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи категорію справи, а також з огляду на виконані адвокатом роботи (надані послуги) задля її належного розгляду та на умовах укладеного договору про надання правової допомоги, реальність понесення Позивачем таких витрат, суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення поданої Позивачем заяви та ухвалення додаткового рішення про стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221 та 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Пінара Енерджи» про прийняття додаткового рішення у справі № 910/10552/23 - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрол Сервіс» (вул. Антоновича, буд. 5-А, м. Київ, 01024; ідентифікаційний код 43089265) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пінара Енерджи» (вул. Кошова, буд. 122, прим. 57/6, с. Софіївська Борщагівка, Київська обл., 08141; ідентифікаційний код 41400774) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано: 10.10.2023

Суддя Антон ПУКАС