ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
02.10.2023 Справа № 908/2977/23
м.Запоріжжя Запорізької області
Суддя господарського суду Запорізької області Зінченко Н.Г. розглянувши заяву вих. № 33-33/158 від 22.09.2023 (вх. № 3240/08-07/23 від 25.09.2023) про видачу судового наказу
про стягнення 140165,48 грн.
Без виклику учасників справи
25.09.2023 до господарського суду Запорізької області звернулося Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот», м. Київ 140165,48 грн. заборгованості за публічним договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019, в тому числі 139170,32 грн. заборгованості за надані послуги з розподілу електричної енергії за грудень 2022 року та 995,16 грн. 3 % річних. За порушення боржником грошового зобов`язання, заявник, окрім заявленої суми, просить стягнути з боржника 268,40 грн. судового збору за подання до суду заяви про видачу судового наказу.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2023 заяву вих. № 33-33/158 від 22.09.2023 (вх. № 3240/08-07/23 від 25.09.2023) про видачу судового наказу передано для розгляду судді Зінченко Н.Г.
Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, господарський суд дійшов висновку про необхідність направлення справи на розгляд до господарського суду міста Києва за територіальною підсудністю, з огляду на наступне.
Із змісту заяви про видачу судового наказу, поданої Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго», слідує, що заявник просить стягнути з боржника заборгованість в розмірі 139170,32 грн. за надані послуги з розподілу електричної енергії за грудень 2022 року та 995,16 грн. 3 % річних за порушення порядку і строків розрахунків за публічним договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019, укладеним між Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (Оператор системи) та Приватним акціонерним товариством «Судноплавна компанія «Укррічфлот» (Споживач).
Згідно зі статтею 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема в порядку наказного провадження.
Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, визначені ГПК України.
Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями розділу ІІ ГПК України.
Частиною 1 статті 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці (частина 3 статті 147 ГПК України).
За статтею 149 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.
За загальним правилом позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом (частина 1 статті 27 ГПК України). Частиною 2 наведеної норми передбачено, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Відповідно частини 4 статті 152 ГПК України суддя, з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене в заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Частиною 2 ст. 27 ГПК України передбачено, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Цю саму адресу боржника заявником зазначено в заяві про видачу судового наказу.
Статтею 29 ГПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача.
За частиною 1 статті 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Відповідно до частини 5 статті 29 ГПК України позови в спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
Тобто, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких, з урахуванням їх особливостей, можливе лише в певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.
При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами в договорі, та в даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, в випадку його визначення в договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок його виконання саме в погодженому сторонами місці.
Виходячи з умов п. 2.1 публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 Оператор системи надає Споживачу послуги з розподілу (передачі) електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, та Кодексу системи розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в «Паспорті точки розподілу» за об`єктом Споживача, який є додатком № 2 до договору та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора системи. Споживач оплачує за розподіл (передачу) електричної енергії згідно з умовами глави 5 договору та інші послуги Оператора системи згідно з додатком № 4 «Порядок розрахунків».
Разом з тим, предметом розгляду в межах справи № 908/2977/23, є вимога про стягнення грошових коштів (заборгованості за вже отримані боржником послуги з розподілу електричної енергії) у зв`язку із неналежним виконанням боржником саме грошових зобов`язань на підставі договору. При цьому умовами публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 не врегульовано питання щодо місця виконання саме грошового зобов`язання. Спір про стягнення заборгованості безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання договору, оскільки предметом спору є вимога про стягнення коштів, а не спір про зобов`язання надати обумовлені договором послуги тощо. Зобов`язання з оплати вартості наданих послуг, не є такими що належить, через його особливість, виконувати тільки в певному місці.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для застосування положення частини 5 статті 29 ГПК України та про необхідність визначення підсудності спору за загальними правилами.
За правилами, встановленими главою 2 Розділу І ГПК України юрисдикція справ визначається за предметними та суб`єктними ознаками та територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ.
Частина 5 статті 152 ГПК України передбачає, що в разі якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд, не пізніше десяти днів з дня надходження заяви, постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.
За таких обставин, матеріали даної заяви підлягають направленню за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва за місцезнаходженням боржника у справі.
Керуючись ст., ст. 27, 29, 31, 147, 149, 152 233, 234, 235 ГПК України, суд
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Згідно із ч. 2 ст. 235 ГПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 255, ст. 256 ГПК України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.10.2023.

Суддя Н.Г. Зінченко