04.10.2023Справа № 910/8964/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Стенкор» про стягнення витрат на правничу допомогу у справі
про стягнення 945 652,19 грн.
за участю представників
від позивача: не з`явились;
від відповідача: Пирогівський В.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «СТЕНКОР» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» про стягнення 945 652,19 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу (поставки) № УМЗТ-21-205/2 від 18.05.2021 в частині оплати поставленого товару у розмірі 633 600,00 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у сумі 35 360,09 грн, інфляційні втрати у сумі 223 001,01 грн та пеню у сумі 53 691,09 грн, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/8964/23, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 19.07.2023.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2023 (повний текст складено 18.09.2023) позов було задоволено частково, вирішено стягнути з Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕНКОР» основний борг у розмірі 633 600 грн 00 коп., 3% річних у розмірі 35 360 грн 09 коп., інфляційні втрати у розмірі 223 001 грн 01 коп., пеню у розмірі 5 369 грн 11 коп. та судовий збір у розмірі 14 184 грн 78 коп., в іншій частині позову відмовлено.

21.09.2023 через загальний відділ діловодство суду від позивача надійшла заява стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 17 500,00 грн витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 судове засідання для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Стенкор» про стягнення витрат на правничу допомогу у справі призначено на 04.10.2023.

26.09.2023 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому відповідач з доводами позивача, викладеними в заяві про стягнення витрат на правничу допомогу (17 500,00 грн) не погоджується.

04.10.2023 на електронну пошту суду надійшла заява позивача про розгляд заяви без участі представника.

У судове засідання, призначене на 04.10.2023, з`явився представник відповідача, який заперечив проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення по справі та просив зменшити витрати на правничу допомогу представника позивача.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕНКОР», суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 17 500,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Як встановлено судом, правова допомога надавалася позивачу на підставі Договору про надання правничої допомоги № 17/05 від 17.05.2023 року, який був укладений між Адвокатом Сухомлин Оленою Валентинівною (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю виданого Дніпропетровською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури № 2701 від 15 жовтня 2021 року) (Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стенкор» в особі директора Кулинича Микити Дмитровича (Клієнт).

Згідно до п.1.1. за цим Договором Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язується сплатити винагороду (гонорар) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі, у порядку та строки обумовлені Сторонами Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Гонорар є формою винагороди Адвоката за надання правої допомоги Клієнта (п. 4.1. договору).

Згідно до положення п.4.2. Договору, за правову допомогу передбачену в п.п.1.2., 1.3. Договору Клієнт сплачує Адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди Адвоката при наданні правової допомоги, перелік послуг, а також умови та порядок розрахунків, визначаються Сторонами додатковими угодами до цього Договору.

Розрахунки за цим Договором здійснюються готівкою, або шляхом перерахування коштів в національній валюті України на поточний рахунок Адвоката (п.4.4. Договору).

17.05.2023 між Адвокатом Сухомлин Оленою Валентинівною (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю виданого Дніпропетровською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури № 2701 від 15 жовтня 2021 року) (Адвокат) та Товаристом з обмеженою відповідальністю «СТЕНКОР» (Клієнт) було укладено та підписано Додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги № 17/05 від 17.05.2023 Розмір гонорару та порядок його оплати (Додаток № 1).

Так, відповідно до умов Додатку № 1 від 17.05.2023, Сторони дійшли згоди щодо вартості та порядку оплати правової допомоги (гонорару) Адвоката, а також порядку оплати гонорару.

Сторони узгодили, що оплата послуг здійснюється за фактом їх надання на підставі підписаного Сторонами Акту приймання-передачі наданої правової допомоги протягом ста днів з моменту підписання акту або сплачується клієнтом наперед.

Відповідно до Акту № 31 приймання-передачі правової допомоги за Договором про надання правової допомоги №17/05 від 17 травня 2023 року, укладеного з ТОВ «Стенкор» від 13.09.2023 Адвокат надав, а Клієнт прийняв правову допомогу (послуги) у справі № 910/8964/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕНКОР» до Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» про стягнення 945 652,19 грн, наступні послуги:

- підготовка позовної заяви до ДП «ЗАВОД 410 ЦА» (справа № 910/8964/23) - загальна вартість 5 000,00 грн.;

- підготовка відповіді на відзив до ДП «ЗАВОД 410 ЦА» по справі № 910/8964/23 - загальна вартість 5 000,00 грн.;

- участь та представництво Адвокатом інтересів Клієнта у судовому засіданні: 3 (три судових засідання) - 19.07.2023р.; - 02.08.2023р.; - 13.09.2023р. - загальна вартість 7 500,00 грн.

Таким чином, загальна вартість наданих послуг становить 17 500 (сімнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, без ПДВ.

Частиною 4-5 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищезазначене, оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, а також з огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕНКОР», з покладенням на відповідача обов`язку по відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 750,00 грн.

Керуючись ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕНКОР» про ухвалення додаткового рішення у справі №910/8964/23 задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» (03151, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 94, ідентифікаційний код 01128297) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕНКОР» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38, ідентифікаційний код 41557466) витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8 750 грн 00 коп.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.10.2023

Суддя Л.Г. Пукшин