ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2023 р. Справа№ 910/4159/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Барсук М.А.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2022

у справі №910/4159/22 (суддя Щербакова С.О.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва"

про стягнення 33 832, 25 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" про стягнення заборгованості у розмірі 33 832, 25 грн., з яких: 28 173, 72 грн - основного боргу, 4 066, 06 грн - інфляційних втрат та 1 592, 47 грн - 3 % річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідач своєчасно не вносив плату за надані послуги з централізованого постачання гарячої води, внаслідок чого за період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року включно утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позовної заяви становить 28173,72 грн.

За порушення строків оплати наданих послуг на підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивачем нараховано відповідачу як боржнику, який прострочив виконання зобов`язання, 3% річних та інфляційні втрати.

2. Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.12.2022 позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" задоволено частково; стягнуто з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" 28 173, 72 грн. - заборгованості, 4 062, 73 грн. - інфляційних втрат, 1 592,47 грн - 3 % річних та 2 480, 76 - судового збору.

Задовольняючи вимоги про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з доведеності надання послуг відповідачу з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Стрілецька, буд. 28, за період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року, відсутності доказів виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати послуг з постачання теплоенергії на суму 28173, 72 грн. Здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат суд визнав арифметично невірним, тож здійснивши перерахунок, задовольнив позовні вимоги частково.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не повно з`ясовано всі фактичні обставини справи та не досліджено доказів, що мають значення для справи.

На думку апелянта, позивач не надав доказів перебування у віданні відповідача нежитлового приміщення, площею 63,00 кв.м, у будинку № 28 по вулиці Стрілецька у місті Київ, тож не доведені обставини, що саме відповідач є споживачем поставленої позивачем теплової енергії, а обсяг спожитої теплоенергії відповідає обсягу, який указано у доданих до позову документах.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив суд залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення, вказував, що викладені в апеляційні скарзі доводи є хибними, адже отримання відповідачем послуг теплопостачання підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою про нарахування за теплову енергію, актами звіряння розрахунків за теплову енергію, рахунками-фактурами на оплату, актами приймання-передавання, облікові картки за особовим рахунком № 320710-02, корінцями нарядів на включення та відключення вказаного будинку в період опалювального сезону, які підписані уповноваженими представниками споживача; актами прийняття теплового вузла обліку.

Крім того, вказував позивач, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" є балансоутримувачем нежитлового приміщення, площею 63, 00 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Стрілецька, буд. 28, відповідно до інформації на офіційному сайті Департаменту комунальної власності м. Києва адреса якої https://gukv.gov.ua .

Заперечуючи доводи відповідача, позивач зазначив, що сама по собі відсутність письмового договору про постачання теплової енергії не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладання договору на теплопостачання, від обов`язку оплатити вартість фактично спожитої теплової енергії.

5. Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2023 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2022 у справі №910/4159/22 у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Від Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" надійшло клопотання (вх. №09.1-11/1662/23 від 10.04.2023) про зупинення провадження у справі № 910/4159/22, яке обгрунтовано тим, що у провадженні Касаційного господарського суду перебуває справа № 910/21848/21 за позовом КП "Київтеплоенерго" до Керуючої компанії про стягнення заборгованості за теплопостачання, в якій встановлюється питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Що стосується клопотання відповідача про зупинення провадження у справ, колегія суддів зазначає, що клопотання про зупинення провадження не містить аргументованих та переконливих мотивів необхідності зупинення провадження у справі, як у частині об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/21848/21, так і стосовно того, що зібрані у справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому колегія суддів керується п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, за яким суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго надійшло клопотання (вх. № 01.1-13/11693/23 від 22.05.2023) про долучення до матеріалів справи додаткових документів та врахування їх при розгляді справи. До суду надійшло також ще одне клопотання Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго (вх. №. 09.113/12981/23 від 05.06.2023) про огляд доказів, в якому позивач, посилаючись на положення статті 82 Господарського процесуального кодексу України, просив суд колегіально для встановлення обставини, що позов подано до належного відповідача, провести огляд багатоквартирного житлового буднику № 28 по вул. Стрілецькій у м. Києві.

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для розгляду заявлених клопотань, адже вони подані з пропуском установленого судом процесуального строку на їх подання. При цьому суд застосовує ст. 118 ГПК України, відповідно з якою право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Колегія суддів зазначає, що пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин, чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Матеріали справи не містять обґрунтованого клопотання позивача про поновлення строку для подання клопотання, як це передбачено ст. 119 ГПК України, що виключає можливість їх оцінки судом апеляційної інстанції при винесенні рішення в розумінні вимог ст. 269 ГПК України.

6. Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій у даній справі

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", КП "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування Публічного акціонерного товариства "Київенерго".

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Таким чином, з 1 травня 2018 року постачання теплової енергії та надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП "Київтеплоенерго".

Відповідно до п. 2.1 статуту Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" підприємство утворено з метою отримання прибутку від провадження господарської діяльності, спрямованої на підвищення надійності енергопостачання споживачів міста Києва, забезпечення стабільних надходжень до бюджету міста Києва, належної експлуатації об`єктів енергопостачання споживачів міста Києва, забезпечення стабільних надходжень до бюджету міста Києва, належної експлуатації об`єктів електро-, теплопостачання, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Згідно з п. 2.2.1 цього статуту предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії.

Отже, відповідно до статуту Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" позивач є виконавцем послуг постачання теплової енергії у тому числі і до житлового будинку 28 по вул. Стрілецька у м. Київі.

Відповідно до інформації на офіційному сайті Департаменту комунальної власності м. Києва (https://gukv.gov.ua) Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" є балансоутримувачем нежитлового приміщення площею 63, 00 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Стрілецька, буд. 28.

29.01.2021 Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" направило на адресу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" звернення від 27.01.2021 № 30/5/3/1223 про укладення договору на постачання теплової енергії № 320710-02 від 18.01.2021, з проєктом вказаного договору з додатками на 10 арк. в двох примірниках, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку від 29.01.2021.

Проект договору не був підписаний відповідачем, проте постачання тепла у будинок здійснювалося через приєднані мережі.

Позивачем було надіслано на адресу відповідача вимогу № 30/5/4/17970 від 17.11.2021 щодо сплати заборгованості за спожиту теплову енергію, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку від 17.11.2021, яке вручене адресату 22.11.2021, що підтверджується наданою позивачем інформацією з сайту АТ «Укрпошта» у розділі «Трекінг відправлень».

Несплата відповідачем отриманих послуг на загальну суму 28 173, 72 грн. разом з нарахованими інфляційними та втратами та 3 % річних стала підставою спору, переданого на вирішення суду.

Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Звертаючись до суду, позивач посилався на те, що направив 29.01.2021 на адресу відповідача проєкт договору № 320710-02 на постачання теплової енергії від 18.01.2021р., умови якого, серед іншого, передбачали поширення його умов на правовідносини, які виникли до його укладення, тобто з 01.05.2018 р.

Направляючи проект договору, позивач у заяві від 27.01.2021 р. встановив для відповіді відповідачу 20 - денний строк, пославшись при цьому на правила укладення договору відповідно до ст. 181 ГК України.

З матеріалів справі не випливає, що відповідач, отримавши проект договору, підписав його текст разом із складеним протоколом розбіжностей і у 20- денний термін передав на розгляд позивачу. Так само у матеріалах справи відсутні письмові докази про згоду відповідача з усіма запропонованими йому позивачем умовами договору.

У пункті 8.1. пропонованого проекту договору визначено момент набрання чинності договору, який пов`язаний з моментом підписання його тексту обома сторонами. При цьому договір допускав можливість попереднього узгодження та обговорення умов договору, про що свідчить п. 9.8., за змістом якого після підписання даного договору всі попередні переговори за ним, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються даного договору, втрачають силу.

Враховуючи установлене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для висновку про те, що відповідач може вважати себе зв`язаним умовами цього договору, а сам договір - укладеним.

У позовній заяві позивач вказував, що ним у грудні 2021 року було здійснено нарахування /добор за поставлену теплову енергію з жовтня 2018 року по грудень 2021 року включно, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка на день подання позову не сплачена і становить 28173,72 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу) - це власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами. Постачання теплової енергії (теплопостачання) - це господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - це фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (абз. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання").

Апеляційний господарський суд зауважує, що приписами чинного законодавства вартість послуги з постачання теплової енергії встановлюється за формулою: кількість спожитої теплової енергії по конкретному житловому будинку ділиться щомісячно пропорційно опалювальній площі житлових та нежитлових приміщень (при відсутності індивідуальних приладів обліку) між її споживачами, яким належить нерухомість, що знаходиться у цьому будинку, та множиться на тариф, затверджений в установленому порядку та спосіб. Отже, складовими такого розрахунку є:

- опалювальна площа приміщення, в яке здійснюється теплопостачання;

- вартість (тариф) одиниці поставленого теплоносія;

- кількість спожитої теплової енергії.

Натомість, позивач в актах приймання - передавання товарної продукції відобразив величину вартості перерахунку за розрахункові періоди починаючи з жовтня 2018 по грудень 2021 на підставі постанови КМУ № 1209, яка прийнята 10.11.2021, тобто, з долучених до матеріалів справи неможливо встановити дійсний тариф теплової енергії, що діяв з жовтня 2018 по жовтень 2021 року та опалювальну площу приміщення.

Враховуючи відсутність між сторонами укладеного договору та недоведення позивачем факту надання відповідачу послуг з постачання теплової енергії у визначеному в позовній заяві розмірі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних є похідними від вимоги про стягнення суми основного боргу, у якій позивачу відмовлено, то вимоги про стягнення вказаних сум також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Висновок суду

Відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з викладеного, колегія суддів, вважає висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог помилковим, а позовні вимоги недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судові витрати за подання позову та апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на пощивача.

Керуючись приписами статей 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2022 у справі №910/4159/22 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2022 у справі №910/4159/22 скасувати.

3 Прийняти нове рішення, яким:

У задоволенні позову Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" про стягнення 33 832, 25 грн. відмовити.

4. Матеріали справи №910/459/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального

Повний текст постанови складено 25.09.2023

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук