ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" жовтня 2023 р. м. Київ Справа № 911/2986/23

Суддя Сокуренко Л.В., розглянувши

позовну заяву Державного підприємства «Медичні закупівлі України» (01601, м. Київ, вул. Грушевського, буд.7)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Пертропавлівська Борщагівка, вул. Оксамитова, буд. 9)

про стягнення 13 175 240,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Медичні закупівлі України» звернулось до Господарського суду Київської області із позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» про стягнення 13 175 240,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про закупівлю №09/238-09/2021 від 23.09.2021 в частині поставки товару у встановлений строк. У зв`язку із чим позивачем подано зазначену позовну заяву до відповідача про стягнення 7 378 540,00 грн пені, 5 796 700,00 грн штрафу.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Згідно п. п. 6, 7 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Як вбачається з позовної заяви, в порушення вимог п. п. 6, 7 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, вказана позовна заява не містить відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору та відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви.

Як вбачається з позовної заяви, в порушення вимог п. 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, вказана позовна заява не містить зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Судом досліджено, що позовна заява разом з додатками, які долучені в копіях, прошиті та пронумеровані, а у якості засвідчувального напису використовується наліпка «Копії документів (додатків до позовної заяви) на 104 аркушах засвідчую Генеральний директор (підпис) Едем Адаманов».

Водночас, відповідно до п. 5.26 Вимог до оформлювання документів ДСТУ 4163-2020, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 01.09.2020 № 144, засвідчення копії документа, або копій документів складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, чого, в свою чергу, позивачем зроблено не було.

Суд зазначає, що у чинному законодавстві відсутня заборона щодо прошивки документів, але засвідчувальний напис прошитих документів повинен відповідати Вимогам до оформлювання документів ДСТУ 4163-2020.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивач у позові зазначає, що звільнений від сплати судового збору, бо Державне підприємство «Медичні закупівлі України» фінансується за рахунок бюджетних асигнувань і на сплату судового збору за подання даного позову бюджетні кошти не виділялися.

Суд зазначає, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору. Однак, відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від сплати судового збору у розумінні Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня для працездатних осіб становить 2481 гривню.

За подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 1 п. 2. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Таким чином, за звернення до суду з даним позовом позивач мав сплатити 197 628,60 грн. судового збору (13 175 240,00 грн * 1,5%).

За таких обставин, позовна заява Державного підприємства «Медичні закупівлі України» підлягає залишенню без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволені клопотання Державного підприємства «Медичні закупівлі України» про звільнення від сплати судового збору відмовити.

2. Позовну заяву Державного підприємства «Медичні закупівлі України» залишити без руху.

3. Встановити Державному підприємству «Медичні закупівлі України» строк на усунення недоліків позовної заяви не пізніше 10 днів з дня вручення зазначеної ухвали.

4. Встановити Державному підприємству «Медичні закупівлі України» спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

-відомостей про вжиття/невжиття заходів досудового врегулювання спору;

-відомостей про вжиття/невжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви.

-належним чином завірені копії додатків, що подані позивачем разом із позовною заявою;

- відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви;

- докази сплати судового збору в розмірі 197 628,60 грн.

5. Відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Дана ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Сокуренко