РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.10.2023Справа № 910/9033/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Август Трейд"

про стягнення 1 497 538,91 грн.

за участю Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

Представники учасників справи:

від позивача: Хмара Ю.О., в порядку самопредставництва;

від відповідача: Питель М.В., ордер серія ВК № 1093733;

від прокуратури: Маліцька Ю.С., прокурор відділу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Август Трейд» про стягнення 1 497 538,91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/3/22/194 від 18.05.2022, в частині строків поставки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 судом залишено позовну заяву без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду та спосіб їх усунення.

16.06.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.07.2023.

27.06.2023 представником Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

11.07.2023 представником Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону подано заяву про вступ у справу.

19.07.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

У судове засідання 24.07.2023 представники учасників справи з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 04.09.2023.

09.08.2023 представником прокуратури подано письмові пояснення.

14.08.2023 представником позивача подано відповідь на відзив.

04.09.2023 представником відповідача подано клопотання про витребування доказів.

У судове засідання 04.09.2023 представники учасників справи з`явились, представник відповідача подав клопотання про витребування доказів.

За наслідками розгляду клопотання представника відповідача про витребування доказів, суд залишив вказане клопотання без задоволення, постановивши протокольну ухвалу з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом, яке повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу, а отже, оскільки відповідач не подав клопотання про витребування доказів разом з відзивом на позовну заяву, клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, в зв`язку з чим, суд залишає його без задоволення. При цьому, суд враховує, що будь-яких клопотань про продовження процесуальних строків, означене клопотання, із обґрунтуванням неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від нього, не містить.

Враховуючи, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.10.2023, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 02.10.2023 представники учасників справи з`явились.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві.

Представник прокуратури надав усні пояснення по суті спору.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 02.10.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2022 року між Міністерством оборони України (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Август Трейд» (далі - постачальник, відповідач) укладено Договір про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/22/194 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується у 2022 році поставити замовнику товар в асортименті, комплектності, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому Договорі, а замовник забезпечити приймання та оплату товару.

У пункті 1.3 Договору сторонами визначено номенклатуру товару, передбаченого до поставки за Договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, терміни виконання Договору.

Ціна цього Договору становить 18 211 746,00 грн., у тому числі ПДВ - 0,00 грн. (п. 2.1 Договору).

За умовами п. 3.2 Договору розрахунки за фактично поставлений товар проводяться шляхом поетапної оплати замовником поставлених йому партій товару протягом 10 банківських днів після пред`явлення постачальником рахунку на їх оплату.

Відповідно до п. 4.1 Договору товар постачається на об`єднанні центри забезпечення замовника (далі - одержувач товару) власними силами постачальника та за рахунок постачальника згідно з положеннями Договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами.

Строки (термін) поставки товару визначені в специфікації Договору (п. 1.3).

У разі нагальної потреби, поставка товарів може здійснюватися в інші місця, визначені відповідно до заявки наданої замовником, у тому числі в місцевості, де ведуться бойові дії та райони проведення операції об`єднаних сил.

Пунктами 6.3.1 та 6.3.2 Договору визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки (термін), встановлені Договором та забезпечити поставку товару у кількості та якості, що визначені пунктом 1.3 Договору.

Згідно з п. 7.3.2 Договору за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмір 7% вказаної ціни Договору (п. 3.1).

У відповідності до п. 7.3.6 Договору неустойка (пеня, штраф) за несвоєчасне постачання товару, яка передбачена п. 7.3.4 Договору нараховується за весь період прострочення.

Згідно з п. 8.1-8.6 Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення Договору та виникли поза волею сторін, а саме знищення, внаслідок бойових дій виробничих потужностей виконавця, партії (партій) товару, тощо.

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ, котрий видається місцевими органами виконавчої влади, або ДСНС за місцезнаходженням однієї із сторін за Договором, або Торгово-промисловою палатою України.

Сторони можуть бути звільнені від відповідальності за часткове чи повне невиконання обов`язків за Договором, якщо доведуть, що воно було викликано неконтрольованою перешкодою, яка відбулась поза контролем сторін і виникло після укладення Договору та стороною було дотримано умови п. 8.1-8.3 даного Договору.

Невиконання або неналежне виконання постачальником п. 8.1-8.3 цього Договору, позбавляє останнього права посилатися на обставини непереборної сили та не звільняє його від відповідальності за порушення зобов`язань.

Продовження строків (термінів) виконання зобов`язань за цим Договором у зв`язку із виникненням обставин непереборної сили можливо лише при виконанні постачальником п. 8.1-8.3 цього Договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2022 (включно).

Після закінчення терміну дії Договору, Товар визначений у пункті 1.3. Договору, не підлягає постачанню замовнику за цим Договором, документи визначені у пункті 4.1. замовником не приймаються та повертаються постачальнику без реалізації (пункти 11.1 та 11.2 Договору).

Додатком № 1 до Договору сторонами викладено Рознарядку Міністерства оборони України за Специфікацією.

05 серпня 2022 року сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору, якою внесено зміни до пункту 1.3 Договору щодо номенклатури товарів, строків виконання Договору.

Додатком № 1 до Додаткової угоди № 1 від 05.08.2022 до Договору сторонами викладено Рознарядку Міністерства оборони України за Специфікацією.

08 грудня 2022 року сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до Договору, якою внесено зміни до пункту 1.3 Договору щодо номенклатури товарів, строків виконання Договору.

Додатком № 1 до Додаткової угоди № 2 від 08.12.2022 до Договору сторонами викладено Рознарядку Міністерства оборони України за Специфікацією.

На виконання умов Договору відповідачем поставлено позивачу товар згідно Актів приймання-передачі № Р-715 від 17.08.2022 на суму 1 677 312,00 грн., № Р-728 від 18.08.2022 на суму 537 888,00 грн., № Р-998 від 20.09.2022 на суму 772 800,00 грн., № Р-1420 від 27.10.2022 на суму 936 000,00 грн., № Р-1052 від 23.09.2022 на суму 1 113 600,00 грн., № Р-1738 від 22.11.2022 на суму 3 366 000,00 грн. та № Р-2132 від 23.12.2022 на суму 452 400,00 грн., № Р-2133 від 23.12.2022 на суму 546 000,00 грн., № 2208 від 28.12.2022 на суму 516 600,00 грн.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що поставка товару відбулась з простроченням, а саме:

- товар ((34) Книга реєстрації та руху облікових документів) в кількості 6 000 кн. (100 арк.) на суму 936 000,00 грн. поставлений з запізненням на 6 діб (Акт приймання передачі № Р-1420 від 27.10.2022), з термінами постачання 20.10.2022;

- товар ((35) Журнал результатів звірки обліку військового майна) в кількості 4 200 кн. (100 арк.) на суму 730 800,00 грн. поставлений з запізненням на 22 доби (Акт приймання передачі № Р-1052 від 23.09.2022) з термінами постачання 31.08.2022;

- товар ((36) Книга обліку наявності та руху військового майна (склад, підрозділ) в кількості 22 000 кн. (100 арк.) на суму 3 366 000,00 грн. поставлений з запізненням на 32 доби (Акт приймання передачі № Р-1738 від 22.11.2022) з термінами постачання 20.10.2022;

- товар ((37) Книга обліку військового майна, що видається в тимчасове користування) в кількості 2 900 кн. (100 арк.) на суму 452 400,00 грн. поставлений з запізненням на 7 діб (Акт приймання передачі № Р-2132 від 23.12.2022) з термінами постачання 15.12.2022;

- товар ((37) Книга обліку військового майна, що видається в тимчасове користування) в кількості 2 100 кн. (100 арк.) на суму 327 600,00 грн. поставлений з запізненням на 12 діб (Акт приймання передачі № Р-2208 від 28.12.2022) з термінами постачання 15.12.2022;

- товар ((40) Картка обліку військового майна (категорійного)) в кількості 150 000 штук на суму 414 000,00 грн. поставлений з запізненням на 19 діб (Акт приймання передачі № Р-988 від 20.09.2022) з термінами постачання 31.08.2022;

- товар ((43) Картка обліку військового майна особистого користування) в кількості 537 600 штук на суму 1 677 312,00 грн. поставлений з запізненням на 16 діб (Акт приймання передачі № Р-715 від 17.08.2022) з термінами постачання 31.07.2022;

- товар ((43) Картка обліку військового майна особистого користування) в кількості 72 400 штук на суму 225 888,00 грн. поставлений з запізненням на 17 діб (Акт приймання передачі № Р-728 від 18.08.2022) з термінами постачання 31.07.2022;

- товар ((44) Книга обліку білизни, прийнятої для прання) в кількості 3 500 кн. (100 арк.) на суму 546 000,00 грн. поставлений з запізненням на 7 діб (Акт приймання передачі № Р-2133 від 23.12.2022) з термінами постачання 15.12.2022;

- товар ((44) Книга обліку білизни, прийнятої для прання) в кількості 1 500 кн. (100 арк.) на суму 234 000,00 грн. поставлений з запізненням на 12 діб (Акт приймання передачі № Р-2208 від 28.12.2022) з термінами постачання 15.12.2022.

Також, позивач зазначає, що товар ((24) Книга обліку наявності та руху військового майна (служба забезпечення) в кількості 15 000 кн. (100 арк.) на суму 2 565 000,00 грн. з термінами постачання 15.12.2022. не поставлений взагалі.

Листом від 16.12.2023 №527/12-22 відповідач повідомив позивача, що у зв`язку з браком часу продукція за Договором не буде затверджена та виготовлена до кінця року. У цьому ж листі відповідач просив позивача укласти додаткову угоду до Договору, скоротивши перелік продукції до виготовлення.

30 грудня 2022 року сторонами укладено Додаткову угоду № 3 до Договору, якою внесено зміни до пунктів 1.1, 1.3 Договору щодо номенклатури товарів, строків виконання Договору, а також внесено зміни до п. 2.1 Договору та узгоджено, що ціна Договору становить 14 900 964,00грн., в тому числі ПДВ - 00,00 грн.

Додатком № 1 до Додаткової угоди № 3 від 30.12.2022 до Договору сторонами викладено Рознарядку Міністерства оборони України за Специфікацією.

27.01.2023 замовник звернувся до постачальника із Претензією вих. № 286/508, у якій про сплату штрафних санкції за порушення строків виконання зобов`язання, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення, у зв`язку з чим, позивач вимушений був звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача пені в розмірі 222 716,69 грн. та штрафу в розмірі 1 274 822,22 грн.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву зазначає, що товар № 43 Картка обліку військового майна особистого користування, була затверджена лише 06.07.2022, тобто через два місця після укладення Договору; макети товарів № 35 Журнал результатів звірки обліку військового майна та № 40 Картка обліку військового майна (категорійно) було підписано позивачем лише 25.07.2022; макети ж інших товарів на той момент позивачем не були затверджені, та в подальшому. Листом № 313/09-22 від 26.09.2022 відповідач повідомив позивача про відсутність затверджених макетів товарів №№ 37, 41 та 44, у якому зазначив, що макети товару № 34 та № 36 були затверджені лише 14.09.2022. Також, відповідач зазначає, що листом № 324/10-22 від 25.10.2022 відповідач повідомив позивача про наявність дії непереборної сили, що об`єктивно перешкоджає належному виконанню умов Договору, які пов`язані з актами тероризму рф у виді ракетних обстрілів об`єктів енергетичної інфраструктури України, що призвели до їх значного пошкодження (знищення), та як наслідок, регулярних тривалих «стабілізаційних», «екстрених (аварійних)» відключень електропостачання за місцезнаходженням виробництва товарів за адресою: м. Київ, вул. Бережанська, 1. Відповідач зазначає, що через постійну загрозу ракетних ударів, працівники товариства тривалий час вимушені були перебувати в укриттях, а через комендантську годину, товариство не могло запровадити цілодобовий графік виробництва.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

У пункті 1.3 Договору сторонами визначено номенклатуру товару, передбаченого до поставки за Договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, терміни виконання Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору товар постачається на об`єднанні центри забезпечення замовника (далі - одержувач товару) власними силами постачальника та за рахунок постачальника згідно з положеннями Договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами.

Строки (термін) поставки товару визначений в специфікації Договору (п. 1.3).

В подальшому, сторонами неодноразово продовжились строки поставки, а також зменшувався обсяг товару, згідно укладених Додаткових угод № 1 від 05.08.2022, № 2 від 08.12.2022 та № 3 від 30.12.2022.

У зв`язку з викладеним, посилання відповідача на те, що макет товару № 43 був затверджена лише 06.07.2022, макети товару № 35 та № 40 - 25.07.2022, макети товару № 34 та № 36 були затверджені лише 14.09.2022, судом відхиляються, оскільки укладення Додаткових угод, яким продовжувались строки поставки, відбувалось після означених дат, а отже укладаючи Додаткові угоди із визначеними строками поставки, відповідач не міг не оцінити можливість виконання взятих на себе зобов`язань в узгоджені строки.

При цьому, умовами Договору, сторони не визначали як порядку так і строків затвердження макетів, однак, враховуючи укладення Додаткових угод до Договору, якими продовжено строки поставки, посилання відповідача не прострочення позивача із погодженням макетів, є безпідставними.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як зазначає позивача, та не заперечується відповідачем, поставка товару відбулась з простроченням, а саме:

- товар ((34) Книга реєстрації та руху облікових документів) в кількості 6 000 кн. (100 арк.) на суму 936 000,00 грн. поставлений з запізненням на 6 діб (Акт приймання передачі № Р-1420 від 27.10.2022), з термінами постачання 20.10.2022;

- товар ((35) Журнал результатів звірки обліку військового майна) в кількості 4 200 кн. (100 арк.) на суму 730 800,00 грн. поставлений з запізненням на 22 доби (Акт приймання передачі № Р-1052 від 23.09.2022) з термінами постачання 31.08.2022;

- товар ((36) Книга обліку наявності та руху військового майна (склад, підрозділ) в кількості 22 000 кн. (100 арк.) на суму 3 366 000,00 грн. поставлений з запізненням на 32 доби (Акт приймання передачі № Р-1738 від 22.11.2022) з термінами постачання 20.10.2022;

- товар ((37) Книга обліку військового майна, що видається в тимчасове користування) в кількості 2 900 кн. (100 арк.) на суму 452 400,00 грн. поставлений з запізненням на 7 діб (Акт приймання передачі № Р-2132 від 23.12.2022) з термінами постачання 15.12.2022;

- товар ((37) Книга обліку військового майна, що видається в тимчасове користування) в кількості 2 100 кн. (100 арк.) на суму 327 600,00 грн. поставлений з запізненням на 12 діб (Акт приймання передачі № Р-2208 від 28.12.2022) з термінами постачання 15.12.2022;

- товар ((40) Картка обліку військового майна (категорійного)) в кількості 150 000 штук на суму 414 000,00 грн. поставлений з запізненням на 19 діб (Акт приймання передачі № Р-988 від 20.09.2022) з термінами постачання 31.08.2022;

- товар ((43) Картка обліку військового майна особистого користування) в кількості 537 600 штук на суму 1 677 312,00 грн. поставлений з запізненням на 16 діб (Акт приймання передачі № Р-715 від 17.08.2022) з термінами постачання 31.07.2022;

- товар ((43) Картка обліку військового майна особистого користування) в кількості 72 400 штук на суму 225 888,00 грн. поставлений з запізненням на 17 діб (Акт приймання передачі № Р-728 від 18.08.2022) з термінами постачання 31.07.2022;

- товар ((44) Книга обліку білизни, прийнятої для прання) в кількості 3 500 кн. (100 арк.) на суму 546 000,00 грн. поставлений з запізненням на 7 діб (Акт приймання передачі № Р-2133 від 23.12.2022) з термінами постачання 15.12.2022;

- товар ((44) Книга обліку білизни, прийнятої для прання) в кількості 1 500 кн. (100 арк.) на суму 234 000,00 грн. поставлений з запізненням на 12 діб (Акт приймання передачі № Р-2208 від 28.12.2022) з термінами постачання 15.12.2022.

Натомість відповідач зазначає, що прострочення поставки товару відбулося у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, які об`єктивно перешкоджали належному виконанню умов Договору та пов`язані з актами тероризму рф у виді ракетних обстрілів об`єктів енергетичної інфраструктури України, що призвели до їх значного пошкодження (знищення), та як наслідок, регулярних тривалих «стабілізаційних», «екстрених (аварійних)» відключень електропостачання за місцезнаходженням виробництва товарів за адресою: м. Київ, вул. Бережанська, 1. Також відповідач зазначає, що через постійну загрозу ракетних ударів, працівники товариства тривалий час вимушені були перебувати в укриттях, а через комендантську годину, товариство не могло запровадити цілодобовий графік виробництва.

Згідно з п. 8.1-8.6 Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення Договору та виникли поза волею сторін, а саме знищення, внаслідок бойових дій виробничих потужностей виконавця, партії (партій) товару, тощо.

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ, котрий видається місцевими органами виконавчої влади, або ДСНС за місцезнаходженням однієї із сторін за Договором, або Торгово-промисловою палатою України.

Сторони можуть бути звільнені від відповідальності за часткове чи повне невиконання обов`язків за Договором, якщо доведуть, що воно було викликано неконтрольованою перешкодою, яка відбулась поза контролем сторін і виникло після укладення Договору та стороною було дотримано умови п. 8.1-8.3 даного Договору.

Невиконання або неналежне виконання постачальником п. 8.1-8.3 цього Договору, позбавляє останнього права посилатися на обставини непереборної сили та не звільняє його від відповідальності за порушення зобов`язань.

Продовження строків (термінів) виконання зобов`язань за цим Договором у зв`язку із виникненням обставин непереборної сили можливо лише при виконанні постачальником п. 8.1-8.3 цього Договору.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

За змістом частини 2 статті 218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, частина 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статтями 617 ЦК України, 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками (постанова Верховного Суду України від 10 червня 2015 року у справі № 904/6463/14 (3-216гс15)).

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Відповідно до частини другої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною 1 цієї статті встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати (пункт 75).

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Саме таких висновків дотримується колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, у постанові від 09.11.2021 у справі № 913/20/21, у постанові від 04.10.2022 у справі № 927/25/21.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, Договір між сторонами укладено 18.05.2022, тобто, під час дії воєнного стану, а отже, укладаючи договір відповідач не міг не знати, зокрема, що в подальшому можуть мати місце форс-мажорні обставини, пов`язані з широкомасштабною триваючою військовою агресією російської федерації проти України, в зв`язку з чим, доводи відповідача про постійну загрозу ракетних ударів та комендантську годину, є безпідставним та не заслуговують на увагу суду.

В той час, жодних доказів повідомлення відповідачем позивача, в порядку визначеному Договором, про виникнення обставини непереборної сили, не надано, як і не доведено жодним доказом, наявність обставин, які були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Разом з тим, суд також зазначає, що укладаючи договір фактично під час широкомасштабної триваючої військової агресії російської федерації проти України, відповідач не міг не усвідомлювати всі наявні ризики, що зумовлені обставинами, що розпочалися ще 24.02.2022.

Як унормовано частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд оцінюючи обставини справи суд враховує, що відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суд звертає увагу, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому укладаючи спірний договір, відповідач повинен був оцінити погоджені сторонами строки поставки обумовленого обсягу та відповідно об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний строк.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

В свою чергу, такий вид забезпечення виконання зобов`язання (та одночасно вид відповідальності за неналежне виконання/невиконання зобов`язання) як пеня та механізм її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 7.3.2 Договору за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмір 7% вказаної ціни Договору (п. 3.1).

Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені та штрафу, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 222 716,69 грн. та штраф у розмірі 1 043 067,48 грн., оскільки позивачем при розрахунку штрафу не враховано, що Додатковою угодою № 3 від 30.12.2022 сторонами визначено, що ціна Договору становить 14 900 964,00 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення суми пені та штрафу.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Август Трейд" (03039, м. Київ, вул. Голосіївський, буд. 7; ідентифікаційний код: 31056949) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6; ідентифікаційний код: 00034022) пеню у розмірі 222 716 (двісті двадцять дві тисячі сімсот шістнадцять) грн. 69 коп., штраф у розмірі 1 043 067 (один мільйон сорок три тисячі шістдесят сім) грн. 48 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 18 986 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 77 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 10.10.2023.

Суддя О.А. Грєхова