ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"11" жовтня 2023 р. Справа № 923/1320/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В. розглянувши справу
Розгляд справи здійснюється без повідомлення (виклику) учасників справи.
Обставини справи.
Зазначена справа не була розглянута Господарським судом Херсонської області через введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022 та окупацією міста Херсон збройними силами російської федерації.
Розпорядженням Голови Верховного Суду № 11/0/9-22 від 18.03.2022 змінено територіальну підсудність справ Господарського суду Херсонської області на Господарський суд Одеської області.
Надалі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2023, справа № 923/1320/21 була передана на розгляд судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.06.2023 суд прийняв справу № 923/1320/21 до провадження судді Нікітенка С.В. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Цією ж ухвалою суд запропонував відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позовну заяву, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст. 165 ГПК України - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України - протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановив відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України - протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Копії письмових доказів, які подаються до суду, оформити відповідно до вимог ст. 91 ГПК України та п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації", затвердженого Наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003. Зобов`язано відповідача повідомити суду офіційну електронну адресу та (або) адресу електронної пошти в порядку ст.ст. 6, 162, 165 ГПК України. Повідомлено учасників справи про можливість участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, можливість подати процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".
Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).
Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).
Частиною 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
У Перехідних положеннях Господарського процесуального кодексу України, а саме у підпункті 17.1 пункту 17 передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.
Ухвала суду про відкриття провадження у справі надсилались судом на електронні адреси сторін, які зазначені в матеріалах справи.

Судом також враховано те, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Від сторін у справі жодних заяв або клопотань про продовження процесуальних строків з підстав, встановлених вищезазначеним Законом, не надходило.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Суд зазначає, що з моменту відкриття провадження у справі у відповідача було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи, подання відзиву, тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги відсутність протягом тривалого часу будь-яких клопотань від сторін у справі, в яких останні заперечували б проти розгляду даної справи по суті, враховуючі, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами. За висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання розумних строків вирішення спору справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Станом на 11.10.2023 від відповідача у справі відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Матеріали справи свідчать, що Приватне акціонерне товариство „Національна енергетична компанія „Укренерго є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 як акціонерне товариство, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства „Національна енергетична компанія „Укренерго відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 829-р „Про погодження перетворення державного підприємства «Національна енергетична компанія „Укренерго у приватне акціонерне товариство.

Національна енергетична компанія „Укренерго є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства „Національна енергетична компанія „Укренерго відповідно до ст. 108 Цивільного кодексу України, п.5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 802, п. 3.2. Статуту НЕК „Укренерго.

05 грудня 2018 року між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (надалі - замовник або позивач) і Командитним товариством Науково-впроваджувальною фірмою "Нові технології" (надалі - підрядник або відповідач) був укладений договір № 09-4/3024-18 (надалі - Договір), за умовами п. 1.1. якого предмет закупівлі - ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Розробка документації із землеустрою, подача на внесення до Державного земельного кадастру та отримання витягів з Державного земельного кадастру згідно розробленої документації землеустрою, подача на внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та отримання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельні ділянки під ПЛ Південної ЕС на території Миколаївської та Херсонської областей Інв. № 13709, Інв. № 13713, Інв. № 11015, Інв. № 140-1 Інженерні послуги.

Відповідно до умов п.1.2. Договору підрядник виконує роботи до 31.12.2019.

Ціна Договору (сума, визначена Договором) становить 299999,96 грн без ПДВ (двісті дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 96 коп) (згідно з розрахунком вартості, що є додатком № 2 до Договору) (п. 2.2. Договору).

Відповідно до умов п. 5.3. Договору, зокрема, за порушення строків виконання робіт, підрядник сплачує замовнику пеню згідно з частиною другою статті 231 Господарського кодексу України у розмірі 0,1% (нуль цілих одна десята відсотка) вартості робіт, строк виконання яких порушений, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів підрядник повинен додатково сплатити замовнику штраф у розмірі семи відсотків від вказаної вартості.

Договір набуває чинності з дати його підписання обома Сторонами та діє до 31.01.2020 (п. 10.1. Договору).

В подальшому сторонами неодноразово укладалися додаткові угоди, якими вносилися зміни до договору, у тому числі, щодо визначення ціни договору, до Календарного графіку виконання робіт - щодо строків виконання етапів робіт.

Зокрема, додатковою угодою № 1 від 26.12.2019 до Договору, у зв`язку із перетворенням Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" до преамбули та тексту договору внесено зміни, за якими ДП "НЕК "Укренерго" замінено на НЕК "Укренерго" та змінено реквізити замовника.

Додатковою угодою № 2 від 15.12.2020 до Договору, внесено зміни:

- виконавець виконує роботи до 30.06.2021;

- договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.07.2021;

- договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31 липня 2021 року;

- додаток № 1 „Завдання на виконання робіт та додаток № 2 „Розрахунок вартості до Договору викладено в новій редакції, що додано до додаткової угоди № 2.

Позивач листами від 16.03.2021 № 01/10214, від 13.04.2021 № 01/14889, від 23.04.2021 № 01/16746, від 30.04.2021 № 01/17947, від 05.05.2021 № 01/18174, від 12.05.2021 № 01/19320, від 31.05.2021 № 01/22335, від 02.06.2021 № 01/22793 та від 07.06.2021 № 01/23534 повідомляв Командитне товариство Науково-впроваджувальну фірму "Нові технології" про неякісну підготовку документів, які надаються відповідачем до Приватного акціонерного товариства „Національна енергетична компанія „Укренерго, а також про те, що позивачем не отримано документально підтверджених результатів робіт по жодній земельній ділянці.

В свою чергу, відповідач листами від 18.06.2021 № 2988/06 та від 22.06.2021 № 2992/06 направляв позивачу частину документів та пропозицію продовження терміну виконання робіт та дії Договору.

Надалі, позивач у листах від 02.07.2021 № 01/27931 та 06.07.2021 № 01/28390 направив відповідачу зауваження про недоліки наданих на розгляд документів та зазначив, що пропозицію щодо продовження термінів виконання робіт надано без належного обґрунтування підтвердженого доказами.

Як зазначає позивач, що вже фактично після спливу терміну (30.06.2021) виконання робіт за Договором листом від 30.07.2021 № 3059/07 КТ НВФ „Нові технології надано на розгляд пакет документів на сплату послуг за нібито виконанні роботи, у зв`язку з чим НЕК „Укренерго листом від 03.08.2021 № 01/33388 повернуто рахунок-фактуру, акт та виконавчий кошторис через відсутність підтверджуючих документів щодо витрат виконавця.

Так, виконавець в строк до 30.06.2021 зобов`язався надати три проекти землеустрою, 171-н договір сервітуту, 171-у технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, 174 витяги з Державного земельного кадастру, 174 витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 4.3 Договору встановлено, що Виконавець після закінчення виконання робіт за Договором надає НЕК „Укренерго акт приймання-передачі робіт та документацію із землеустрою у формі та кількості згідно з технічними вимогами, а НЕК „Укренерго протягом 5-ти робочих днів розглядає та перевіряє її якість відповідно до технічних вимог та чинного законодавства України.

Відповідно до п. 3.1. Договору витрати передбачені Договором, відшкодовуються за фактом, але не вище, ніж передбачено договором. Підрядник зобов`язується по факту виконання зобов`язань надати оформлені належним чином підтверджуючі документи у вигляді довідок щодо факту таких витрат.

В наданому листі від 30.07.2021 № 3059/07 акті приймання-передачі робіт № 30071 та виконавчому кошторисі зазначено, що фактична кошторисна вартість виконаних робіт за Договором складає 217115,00 грн без ПДВ.

Проте, в наданому листі від 30.07.2021 № 3059/07 пакеті документів відсутні підтверджуючі документи витрат виконавця, не надано документи передбачені на весь обсяг робіт або докази не можливості виконання у відповідній частині, пояснення тощо.

Разом з цим, позивач на адресу відповідача направив претензію про сплату пені у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання за договором. Претензія отримана відповідачем, але відповіді чи грошових коштів на користь позивача сплачено не було.

Позивач зазначає, що відповідачем порушено виконання умов Договору, стороною якого є суб`єкт господарювання, який належить до державного сектору економіки. За порушення строку виконання такого зобов`язання, чинним законодавством та умовами Договору передбачена господарсько-правова відповідальність для порушника зобов`язання.

За порушення виконання відповідачем договірних зобов`язань позивачем було нараховано суму пені у розмірі 23400,00 грн та суму штрафу за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 29999,99 грн.

Таким чином, за твердженнями позивача, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем по сплаті штрафних санкцій у загальному розмірі 44399,99 грн.

Станом на час звернення позивача з позовною заявою до суду, відповідач обов`язок по сплаті штрафних санкцій не виконав.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Застосовуючи умови Договору із змінами, внесеними додатковими угодами, якими урегульовано строк виконання робіт, останнім днем є 30 червня 2021 року.

Суд погоджується з доводами позивача, що відповідач в строк по 30.06.2021 не виконав землевпорядні роботи на суму 299999,96 грн. Вказані доводи позивача відповідачем не спростовані.

Таким чином, відповідачем порушено виконання умов Договору, стороною якого є суб`єкт господарювання, який належить до державного сектору економіки. За порушення строку виконання такого зобов`язання, чинним законодавством та умовами Договору передбачена господарсько-правова відповідальність для порушника зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, у тому числі, неустойкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання; суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 231 ГК України встановлено, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до витягу з ЄДР щодо ПрАТ "НЕК "Укренерго" є товариством, 100% акцій якого знаходиться в державній власності.

Умовами п. 5.3 Договору сторони встановили, що за порушення строків виконання робіт, підрядник сплачує замовнику пеню згідно з частиною другою статті 231 Господарського кодексу України у розмірі 0,1% (нуль цілих одна десята відсотка) вартості робіт, строк виконання яких порушений, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів підрядник повинен додатково сплатити замовнику штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

За порушення відповідачем строків виконання договірних зобов`язань, позивачем за період з 01.07.2021 по 10.09.2021 нараховано пеню та штраф, а саме:

299999,96 грн (вартість робіт) х 0,1% х 78 (днів) = 23400,00 грн (пеня).

Розмір штрафу за розрахунком позивача:

299999,96 грн (вартість робіт) х 7% = 20999,99 грн (штраф).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми штрафу у розмірі 20999,99 грн (т. 1, а.с. 2), суд вважає його обґрунтованим.

За таких обставин, вимога позивача в частині стягнення з відповідача суми штрафу у розмірі 20999,99 грн, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Також судом перевірено правильність виконаних позивачем розрахунків пені (т. 1, а.с. 2), та встановлено наявність помилок у здійснених позивачем розрахунках, які призвели до зайвого нарахування суми пені.

Суд звертає увагу позивача, що кількість днів у періоді з 01.07.2021 по 10.09.2021 - становить 72, а не 78, як помилково зазначив позивач.

Суд, здійснив власний розрахунок пені за період з 01.07.2021 по 10.09.2021. Розрахунок пені за цей період має наступні дані.

299999,96 грн (вартість робіт) х 0,1% х 72 (дні) = 21600,00 грн.

Отже, за здійсненим судом розрахунком, загальний розмір пені за період з 01.07.2021 по 10.09.2021 становить 21600,00 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума пені лише у розмірі 21600,00 грн. В іншій частині вимоги щодо стягнення пені заявлені безпідставно, а тому задоволенню не підлягають.

Суд також зазначає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, так як згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 09.04.2012 у справі № 3-88гс11, від 27.04.2012 у справі № 3-24гс12; постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17, від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16, від 25.05.2018 у справі № 922/1720/17, від 09.07.2018 у справі № 903/647/17, від 08.08.2018 у справі № 908/1843/17, від 28.08.2019 у справі № 910/11944/18).

Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною четвертою статті 231 ГК України, є можливим, оскільки суб`єкти господарських відносин наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення при укладанні договору санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання (відповідна правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18).

Судом не встановлено, що нормами спеціального законодавства передбачені розміри пені та штрафу для застосування у спірних правовідносинах, тому позивачем правомірно застосовано умови нарахування пені та штрафу, узгоджені сторонами умовами договору. При цьому, судом враховано, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідачем не спростовано тверджень позивача стосовно порушення виконання договірних зобов`язань у строк, встановлений умовами договору.

За таких обставин, підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення пені у розмірі 21600,00 грн та штрафу у розмірі 20999,99 грн.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідач, позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про часткову обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Командитного товариства Науково-впроваджувальна фірма "Нові технології" (73000, м. Херсон, вул. Д. Ульянова, буд. 66-А; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; ) суму пені у розмірі 21600,00 грн, суму штрафу у розмірі 20999,99 грн та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2177,97 грн.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Рішення складено 11 жовтня 2023 р.

Суддя Нікітенко С.В.