ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2023 р. Справа №907/619/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Костерева О.А.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Севлюш Буд» від 21.07.2023

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 18.07.2023 (повний текст ухвали складено 18.07.23, суддя Андрейчук Л.В) про відмову у відкритті провадження

у справі № 907/619/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Севлюш Буд», м. Виноградів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Даногіпс Бел», Республіка Білорусь

про стягнення 1668927,24 грн

за участю представників:

від позивача Фарковець М.І.

від відповідача не з`явились

5 липня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Севлюш Буд» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Даногіпс Бел» 1668927,24 грн. заборгованості за договором поставки № 0020/21У від 05 листопада 2021 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликався на статті 173, 174, 193 ГК України, Укази Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, 254/2023 від 01.05.2023 та невиконання відповідачем в повному обсязі умов договору в частині поставки оплаченого товару, внаслідок чого в останнього перед позивачем утворилася заборгованість.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 18.07.2023 відмовлено у відкритті провадження у справі № 907/619/23, з огляду на підсудність даного спору національному суду Республіки Білорусь.

Не погодившись з постановленою ухвалою місцевого господарського суду, позивач оскаржив таку до суду апеляційної інстанції. В своїй апеляційній скарзі ТОВ «Торговий дім «Севлюш Буд», покликаючись на Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, норми Законів України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та «Про міжнародне приватне право», а також на положення Господарського процесуального кодексу України, зазначає, що вирішуючи питання про відмову у відкритті провадження у справі, суд дійшов помилкового висновку про непідсудність даного спору державним судам України, зокрема, Господарському суду Закарпатської області, чим позбавив позивача права на судовий захист своїх порушених прав.

Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображений у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду від 31.07.2023, від 16.09.2023, від 06.09.2023.

В дане судове засідання прибув представник позивача, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив суд скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 18.07.2023 про відмову у відкритті провадження у справі № 907/619/23.

Розглянувши матеріали справи в сукупності з доводами апеляційної скарги, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали відсутні, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи спір між сторонами виник з неналежного виконання умов міжнародного договору, одним із учасників якого є іноземний суб`єкт господарювання - Товариство з обмеженою відповідальністю «Даногіпс Бел» (223017, Республіка Білорусь, Мінський район, Новодворська сільська рада, 128, Кімната 142, район аг. Гатово).

За змістом ст. 365 ГПК України, іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Частина 1 статті 20 ГПК України визначає, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності.

Підсудність справ за участю іноземних осіб, за змістом ст. 366 ГПК України, визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, цей Закон застосовується, зокрема, щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Згідно ч. 1 статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», арбітражна угода визначається як угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Частина 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачає, що суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Пунктом 12.3 договору сторони погодили, що всі суперечки між сторонами, по яких не було досягнуто згоди, вирішуються у відповідності з нормами матеріального права Республіки Білорусь в Економічному суді Мінської області.

Аналізом умов укладеного між сторонами договору суд встановив, що підписавши договір, в якому міститься арбітражне застереження, сторони фактично погодились з передбаченим у ньому порядком вирішення спорів, що виникають із договору поставки № 0020/21У від 05 листопада 2021 року, що свідчить про вільне волевиявлення сторін щодо передачі розгляду спору про стягнення заборгованості саме Економічному суду Мінської області.

Таким чином, сторони, включивши до умов договору вказаний пункт (12.3), віднесли вирішення усіх спорів які між ними виникають до підсудності національного суду Республіки Білорусь.

Відповідно до п. 1 статті ІІ Конвенції про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень, п. 1 статті IV Європейської конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж, статті 9 Конституції України, частини 2 статті 13, ст. 15, 526 ЦК України державний суд не може нехтувати як визначеними сторонами умовами договору, так і положеннями законодавства, які визначають обов`язковість виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору.

Уклавши арбітражне застереження, позивач реалізував своє волевиявлення на звернення до міжнародного комерційного арбітражу і повинен виконувати обов`язки, які випливають з арбітражного застереження. Реалізація сторонами права на укладення арбітражної угоди щодо передачі спорів, які виникнуть з укладеного ними правочину чи у зв`язку з ним, на розгляд арбітражу не є відмовою від права на звернення до господарського суду, оскільки являє собою вибір сторонами такого правочину, одного із способів реалізації права на звернення за захистом своїх прав. Вказана позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.06.2021 у справі № 908/1481/19, у постанові від 17.04.2018 у справі № 904/4384/17.

Відповідно до наданого Верховним Судом роз`яснення у постанові від 03.03.2020 у справі № 920/241/19, уклавши арбітражну угоду, сторони визначили інший обов`язковий для них порядок реалізації належних їм прав застосування судових засобів правового захисту, саме у певному (або певних) міжнародному комерційному арбітражеві. Сторона, яка уклала арбітражну угоду, не може ігнорувати такі її умови і замість обраного арбітражу звернутися до суду держави, який був би компетентним вирішити спір у разі неукладення між сторонами такого роду арбітражної угоди.

Таким чином, з огляду на п. 12.3 укладеного між сторонами договору поставки № 0020/21У від 05 листопада 2021 року, в якому сторони самі визначили порядок та місце розгляду спорів між ними Економічний суд Мінської області, з врахуванням правової позиції Верховного Суду, висловленої у подібних питаннях, місцевий господарський суд дійшов єдиновірного та обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі № 907/619/23 за позовом ТОВ «Торговий дім «Севлюш Буд» до ТОВ «Даногіпс Бел» (Республіка Білорусь).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника, у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 18.07.2023 про відмову у відкритті провадження у справі № 907/619/23 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Севлюш Буд» без задоволення.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20-ти днів з дня її проголошення, відповідно до ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути в Господарський суд Закарпатської області.

повний текст постанови складено 04.10.2023

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік