ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2023 р. Справа№ 910/17778/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Копитової О.С.

суддів: Остапенка О.М.

Сотнікова С.В.

за участю секретаря судового засідання: Гуньки О.В.

та представників сторін:

від АТ «Дельта Банк» - Шутов О.О.;

від ТОВ «Галєрон фінанси» - Пекар В.М.;

від ТОВ «Кавицький» - Лабатюк Я.М.;

від арбітражного керуючого Куделі М.О. - Барабаш М.Ю.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на ухвалу господарського суду міста Києва від 26.12.2022 року

у справі № 910/17778/21 (суддя Омельченко Л.В.)

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Галєрон фінанси»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Кавицький»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.12.2022 року по справі №910/17778/21 заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Галєрон фінанси» про забезпечення вимог кредиторів задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності товариству з обмеженою відповідальністю «Кавицький», а саме на:

- нежиле приміщення № 30 (в літ "А"), загальною площею 286,9 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Городецького Архітектора, будинок 11 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); - нежилі приміщення з № 1 по № 9 (групи приміщень № 42) (літера А) - офіс, загальною площею 125,2 кв. м, що розташований за адресою: м. Київ, вулиця Хрещатик, № 15/4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); - нежилі приміщення з № 1 по № 9, № 9а, з № 10 по № 24 (групи приміщень № 51) (в літ.'Т "), загальною площею 273,8 кв. м, які знаходяться за адресою: м. Київ, вулиця Петра Сагайдачного, будинок 16 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); - нежилі приміщення з № 1 по № 49 (групи приміщень № 187 (ліера А), загальною площею 846,90 кв. м, які знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 15/4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); - нежилі приміщення № № 8, 10 (літера Б) - заклад торгівлі, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Володимирська, будинок № 20/1, загальною площею 239,3 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); - нежилі приміщення з № 1 по № 17 (групи приміщень № 181), з № 1 по № 14 (групи приміщень № 181а) (літера А) - магазин промислових товарів, загальною площею 521,70 кв. м, що знаходиться за адресою: 1 . Київ, вулиця Хрещатик, будинок № 15/4 (реєстраційний номер нерухомого майна 00); - нежитлові приміщення корпусу № 1 літ. А, загальною площею 571.0 кв. м, в тому числі приміщення підвалу з № 27-1 по № 27-27, приміщення антресолі № 27-28, приміщення 1-го поверху з № 27-29 по № 27-35, що знаходиться за адресою Автономна Республіка Крим, м. Ялта, Леніна набережна імені, будинок 21/вулиця Морська, будинок 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ). Заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в тому числі, але не виключно, Міністерству юстиції України та його структурним підрозділам та територіальним органам, державним реєстраторам, нотаріусам, іншим акредитованим та посадовим особам на вчинення реєстраційних дій, вносити будь-які зміни в Державному реєстрі прав на нерухоме майно щодо належних на праві приватної власності товариству з обмеженою відповідальністю «Кавицький» об`єктів нерухомості, а саме щодо: - нежилого приміщення № 30 (в літ "А"), загальною площею 286,9 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Городецького Архітектора, будинок 11 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); - нежилого приміщення з № 1 по № 9 (групи приміщень № 42) (літера А) - офіс, загальною площею 125,2 кв. м, що розташований за адресою: м. Київ, вулиця Хрещатик, № 15/4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); - нежилих приміщень з № 1 по № 9, № 9а, з № 10 по № 24 (групи приміщень № 51) (в літ.'Т "), загальною площею 273,8 кв. м, які знаходяться за адресою: м. Київ, вулиця Петра Сагайдачного, будинок 16 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); - нежилих приміщень з № 1 по № 49 (групи приміщень № 187 (ліера А), загальною площею 846,90 кв. м, які знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 15/4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); - нежилих приміщень № № 8, 10 (літера Б) - заклад торгівлі, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Володимирська, будинок № 20/1, загальною площею 239,3 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); - нежилих приміщень з № 1 по № 17 (групи приміщень № 181), з № 1 по № 14 (групи приміщень № 181а) (літера А) - магазин промислових товарів, загальною площею 521,70 кв. м, що знаходиться за адресою: 1 . Київ, вулиця Хрещатик, будинок № 15/4 (реєстраційний номер нерухомого майна 00);- нежитлових приміщень корпусу № 1 літ. А, загальною площею 571.0 кв. м, в тому числі приміщення підвалу з № 27-1 по № 27-27, приміщення антресолі № 27-28, приміщення 1-го поверху з № 27-29 по № 27-35, що знаходиться за адресою Автономна Республіка Крим, м. Ялта, Леніна набережна імені, будинок 21/вулиця Морська, будинок 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ).

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (надалі по тексту - ПАТ «Дельта Банк», банк, апелянт) звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу господарського суду скасувати.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції такою, що прийнята без з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт зазначає, що системний аналіз норм Господарського процесуального кодексу України та Кодексу України з процедур банкрутства дозволяє зробити висновок про те, що Кодексом визначено особливі різновиди заходів на забезпечення вимог кредиторів боржника, які є учасниками провадження у справі, та надано право їх застосування як за клопотанням кредитора, так і за ініціативою суду. Разом з тим, загальні принципи застосування забезпечувальних заходів (на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх незастосування може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав кредитора як учасника провадження), дотримання доцільності, адекватності та співмірності застосованих заходів мають застосовуватися як загальні забезпечувальні норми відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, законодавець у Господарському процесуальному кодексі України також визначив коло випадків, за яких вжиття судом заходів забезпечення позову не допускається.

Так, на підставі п. 2 ч. 7 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України не допускається забезпечення позову шляхом встановлення заборони або обов`язку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, банку, що ліквідується відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», їх посадовим особам, іншим особам під час реалізації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб майна (активів) банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, вчиняти певні дії або встановлення обов`язку для таких осіб утримуватися від вчинення певних дій.

Апелянт зазначає, що з наведеної господарської-процесуальної норми вбачається, що остання містить пряму заборону суду забезпечувати позов шляхом заборони або обов`язку як Фонду, так і неплатоспроможного банку під час реалізації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб майна (активів) банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, вчиняти певні дії або встановлення обов`язку для таких осіб утримуватися від вчинення певних дій.

Таким чином, апелянт вважає, що місцевий суд, вживаючи заходи забезпечення, фактично заборонив вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні ліквідації банку, тим самим порушуючи п. 2 ч. 7 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2023, зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Грек Б.М., судді: Поляков Б.М., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 року витребувано матеріали справи №910/17778/21 з господарського суду міста Києва за заявою ТОВ «Галєрон фінанси» до товариства з обмеженою відповідальністю «Кавицький» (надалі по тексту - ТОВ «Кавицький», боржник) про банкрутство.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 року відкрито апеляційне провадження у справі №910/17778/21 за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу господарського суду міста Києва від 26.12.2022 року та призначено на 14.08.2023 року.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2023 року, у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 01.08.2023 року про звільнення судді Грека Б.М., який є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2023 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Остапенка О.М., Полякова Б.М.

11.08.2023 року через відділ документообігу суду від ТОВ «Кавицький» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк», а ухвалу господарського суду міста Києва від 26.12.2022 року залишити без змін.

Обґрунтовуючи поданий відзив представник зазначає, що не погоджується з твердженнями апелянта викладеними в апеляційній скарзі, оскільки з резолютивної частини оскаржуваної ухвали чітко вбачається, що вона не встановлює будь-яких заборон Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ «Дельта Банк», а тому твердження апелянта про наявність такої заборони не відповідає обставинам справи.

Представник зазначає, що апелянтом повністю ігнорується факт того, що положення щодо забезпечення позову не підлягають застосуванню при розгляді заяв щодо забезпечення вимог кредиторів у справах про банкрутство. Більше того, вказані заходи жодним чином не обмежують та не впливають на процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Так, приписи ст. 137 Господарського процесуального кодексу регулюють виключно процедуру забезпечення позову у позовному провадженні господарського судочинства із властивими такому провадженню змісту, предметом та суб`єктним складом.

Однак, провадження у справі про банкрутство юридичних осіб є відмінним від позовного провадження за усіма переліченими ознаками, більше того, основною метою самого провадження у справах про банкрутство є збалансований захист інтересів боржника та кредиторів. Саме для досягнення цієї мети й існує інститут забезпечення вимог кредиторів у справах про банкрутство.

При цьому, таке забезпечення спрямоване, перш за все, на захист майнових прав одних кредиторів від недобросовісних дій інших кредиторів та сторонніх осіб, які можуть унеможливити справедливе та рівноцінне погашення грошових вимог, а також збереження платоспроможності боржника.

Представник ТОВ «Кавицький» зазначає, що ПАТ «Дельта Банк» у даній справі взагалі не є кредитором, а тому і не володіє відповідним правовим статусом, який властивий кредиторам у справах про банкрутство, однак намагається відчужити належне боржнику майно у спосіб, який суперечить приписам чинного законодавства поза межами банкрутства ТОВ «Кавицький». При цьому, представник боржника посилається на рішення господарського суду міста Києва від 03.04.2023 року по справі №910/17778/21(910/13793/22) яким позов ТОВ «Кавицький» до ПАТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено визнано протиправним та скасовано рішення Фонду гарантування фізичних осіб від 08.12.2022 року №994 «Про затвердження умов продажу активів ПАТ «Дельта Банк» в частині лоту №GL16N021661 під назвою «Право вимоги за кредитним договором, що укладений з юридичною особою та майнові права за кредитними договорами, що укладені з фізичними особами, які перебувають в заставі Національного банку України, а також визнано відсутнім право вимоги ПАТ «Дельта Банк» за кредитними договорами: №602-Ф від 31.05.2006 року, №601-Ф від 2007 року, №1054 від 24.12.2007 року, №340-Ф від 08.06.2005 року, №380-Ф від 27.07.2005 року, №379-Ф від 27.07.2005 року, №377-Ф від 27.07.2005 року, №378-Ф від 08.06.2005 року.

Таким чином, представник ТОВ «Кавицький» вважає, що в даному судовому рішенні було констатовано протиправність та скасовано рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі якого останній намагався відчужувати права, зокрема, за іпотечними договорами де іпотекодавцем є ТОВ «Кавицький» тобто відчужувати майно боржника поза межами процедури банкрутства, що вказує на об`єктивну необхідність та правомірність вжиття оскаржуваною ухвалою заходів забезпечення вимог кредиторів.

Отже, на підставі викладеного, представник ТОВ «Кавицький» вважає, що при постановленні ухвали про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів місцевим судом було правильно застосовано до правовідносин між сторонами положення Кодексу України з процедур банкрутства та вжито заходів забезпечення вимог кредиторів. При цьому, жодного порушення приписів Господарського процесуального кодексу України в частині заборони вжиття заходів забезпечення позову шляхом створення перешкод діям Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку порушено не було.

Тому, представник ТОВ «Кавицький» вважає ухвалу господарського суду міста Києва від 26.12.2022 року по справі №910/17778/21 законною, обґрунтованою та такою, що прийнята з додержанням норм процесуального права.

11.08.2023 року через відділ документообігу суду від ТОВ «Галєрон фінанси» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просило суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 26.12.2022 року - без змін.

В обґрунтуванням поданого відзиву ТОВ «Галєрон фінанси» зазначено, що оскаржувана ухвала прийнята з урахуванням суттєвих обставин справи, а саме: факту відсутності у ПАТ «Дельта Банк» статусу кредитора у справі №910/17778/21 про банкрутство ТОВ «Кавицький»; здійснення ПАТ «Дельта Банк» заходів, спрямованих на звернення стягнення на майно боржника поза межами процедури банкрутства всупереч нормам чинного законодавства; спричиненого цим порушенням прав та законних інтересів кредиторів ТОВ «Кавицький» на правомірне задоволення власних майнових вимог.

ТОВ «Галєрон фінанси» зазначає, що незважаючи на те, що станом на сьогодні, ПАТ «Дельта Банк» судовими рішеннями у справі №910/17778/21 було відмовлено у визнанні його кредиторських вимог, а отже останнє не є ні забезпеченим, ні конкурсним кредитором у справі про банкрутство ТОВ «Кавицький», банк неодноразово вчиняв дії, спрямовані на відчуження майна ТОВ «Кавицький» та дії, спрямовані на відчуження права вимоги до боржника, а також внесення змін щодо нерухомості останнього у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, ТОВ «Галєрон фінанси» зазначає, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб від імені ПАТ «Дельта Банк» було прийнято рішення №994 «Про затвердження умов продажу активів».

Як вбачається із тексту оголошення про продаж прав вимоги, ПАТ «Дельта Банк» реалізуються в тому числі права вимоги за кредитним договором №599 від 30.11.2007 року, укладеним з ТОВ «Кавицький».

При цьому, в Публічному паспорті активу, який міститься в оголошенні про продаж прав вимоги міститься вказівка, що заборгованість за тілом кредиту складає 133 703 944,0 грн., а за процентами за користуванням кредитом - 104 883 259,00 грн.

Однак, ТОВ «Галєрон фінанси» стверджує, що вказана інформація не відповідає дійсності, оскільки рішенням господарського суду міста Києва від 16.09.2020 року у справі №910/14604/18 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Кавицький» банку було відмовлено в частині стягнення з ТОВ «Кавицький» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 656 250,00 дол. США та 27 975 500,00 грн. за кредитним договором №599 від 30.11.2007 року, а також в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами.

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк», по суті заперечуючи існування рішення судів, якими встановлено відсутність заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, а також відмовлено у стягненні заборгованості за тілом кредиту у судовому порядку, вчиняє дії щодо відчуження неіснуючого боргу до боржника за кредитним договором №599 від 30.11.2007 року, а також права за іпотечними договорами з метою забезпечення подальшого звернення стягнення на предмети іпотеки.

Директор ТОВ «Галєрон фінанси» вважає, що організація вказаних торгів свідчить, що ПАТ «Дельта Банк» вже вчиняє активні дії, спрямовані на відчуження прав вимоги за договором, що свідчить про наявність високої вірогідності у здійсненні відчуження банком майнових прав за кредитним договором та іпотечних договорах на користь третьої особи з метою подальшого звернення стягнення на предмети іпотеки поза процедурою, що є грубим порушенням Кодексу України з процедур банкрутства.

Вищезазначені обставини і стали підставою для вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, ТОВ «Галєрон фінанси» зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було правильно застосовано до правовідносин між сторонами правові норми Кодексу України з процедур банкрутства та вжито заходів забезпечення вимог кредиторів. При цьому, жодного порушення приписів Господарського процесуального кодексу України в частині заборони вжиття заходів забезпечення позову шляхом створення перешкод діям Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку порушено не було. Вжиті заходи забезпечення вимог кредиторів взагалі не стосуються прав на обов`язків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2023 року справу №910/17778/21 за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу господарського суду міста Києва від 26.12.2022 року прийнято до провадження у визначеному складі. Розгляд справи №910/17778/21 призначено на 13.09.2023 року.

14.08.2023 року на електронну адресу суду від розпорядника майна арбітражного керуючого Куделі М.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просила суд залишити оскаржувану ухвалу господарського суду міста Києва від 26.12.2022 року без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» - без задоволення.

В обґрунтуваннях поданого відзиву розпорядник майна зазначала, що ухвала господарського суду міста Києва від 26.12.2022 року про забезпечення вимог кредиторів постановлена у відповідності до вимог ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства.

Станом на сьогодні, апелянту було відмовлено у визнанні його кредиторських вимог до боржника, а отже банк не є кредитором у справі про банкрутство ТОВ «Кавицький». Однак, незважаючи на наявність судових рішень, якими було відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні вимог, останнє вчиняє дії, спрямовані на відчуження майна ТОВ «Кавицький» та дії, спрямовані на відчуження права вимоги до боржника.

Таким чином, розпорядник майна вважає, що забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ТОВ «Кавицький», спрямоване на захист прав як боржника так і його кредиторів.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2023 року, у зв`язку з перебуванням судді Полякова Б.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2023 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Остапенка О.М., Сотнікова С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2023 року прийняти до свого провадження апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу господарського суду міста Києва від 26.12.2022 року у справі №910/17778/21. Розгляд апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» призначено на 13.09.2023 року.

13.09.2023 року в судовому засіданні оголошено перерву до 09 год 50 хв 20.09.2023 року.

20.09.2023 року представники сторін, які з`явились надали усні пояснення по справі.

В судовому засіданні 20.09.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Разом з тим, 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Галєрон фінанси» звернулося до господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Кавицький» у зв`язку з наявністю у нього непогашеної заборгованості у розмірі 5 020 583,85 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.11.2021 року прийнято до розгляду заяву ТОВ «Галєрон Фінанси» про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Кавицький», призначено підготовче засідання суду; вирішено інші процесуальні питання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.12.2021 року було відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Кавицький» із відповідними правовими наслідками.

Ухвалою суду від 29.06.2022 року визнано кредиторами ТОВ «Кавицький» - ТОВ «Галєрон фінанси» на загальну суму 5 097 283,85 грн, а саме: 76 700,00 грн - перша черга; 5 020 583,85 грн - четверта черга; ТОВ «СОЛЬФЕРІНО» на загальну суму 4 054 962,00 грн, а саме: 4962, 00 грн - перша черга; 4 050 000, 00 грн - четверта черга; ТОВ «Брера» на загальну суму 34 943 482,00 грн, а саме: 4962, 00 грн - перша черга; 34 938 520,00 грн - четверта черга; відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у визнані кредитором боржника на суму 328 597 712,98 грн; зобов`язано розпорядника майна боржника арбітражну керуючу Куделю Марію Олександрівну сформувати реєстр вимог кредиторів відповідно до ухвали попереднього засідання у справі; визначено дату підсумкового засідання суду; вирішено інші процесуальні питання.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2022 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.06.2022 року в частині невизнання ПАТ «Дельта Банк» кредитором ТОВ «Кавицький» у справі №910/17778/21 залишено без задоволення; справу №910/17778/21 повернуто до господарського суду міста Києва.

23.12.2022 року до господарського суду міста Києва кредитором у справі - ТОВ «Галєрон фінанси» подано заяву про забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ТОВ «Кавицький», а саме на:

- нежиле приміщення № 30 (в літ "А"), загальною площею 286,9 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Городецького Архітектора, будинок 11 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- нежилі приміщення з № 1 по № 9 (групи приміщень № 42) (літера А) - офіс, загальною площею 125,2 кв. м, що розташований за адресою: м. Київ, вулиця Хрещатик, № 15/4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- нежилі приміщення з № 1 по № 9, № 9а, з № 10 по № 24 (групи приміщень № 51) (в літ.'Т "), загальною площею 273,8 кв. м, які знаходяться за адресою: м. Київ, вулиця Петра Сагайдачного, будинок 16 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- нежилі приміщення з № 1 по № 49 (групи приміщень № 187 (ліера А), загальною площею 846,90 кв. м, які знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 15/4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- нежилі приміщення № № 8, 10 (літера Б) - заклад торгівлі, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Володимирська, будинок № 20/1, загальною площею 239,3 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- нежилі приміщення з № 1 по № 17 (групи приміщень № 181), з № 1 по № 14 (групи приміщень № 181а) (літера А) - магазин промислових товарів, загальною площею 521,70 кв. м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок № 15/4 (реєстраційний номер нерухомого майна 00);

- нежитлові приміщення корпусу № 1 літ. А, загальною площею 571.0 кв. м, в тому числі приміщення підвалу з № 27-1 по № 27-27, приміщення антресолі № 27-28, приміщення 1-го поверху з № 27-29 по № 27-35, що знаходиться за адресою Автономна Республіка Крим, м. Ялта, Леніна набережна імені, будинок 21/вулиця Морська, будинок 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ).

Крім того, заявник просив суд першої інстанції заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в тому числі, але не виключно, Міністерству юстиції України та його структурним підрозділам та територіальним органам, державним реєстраторам, нотаріусам, іншим акредитованим та посадовим особам на вчинення реєстраційних дій, вносити будь-які зміни в Державному реєстрі прав на нерухоме майно щодо належних на праві приватної власності ТОВ «Кавицький» об`єктів нерухомості, а саме щодо:

- нежилого приміщення № 30 (в літ "А"), загальною площею 286,9 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Городецького Архітектора, будинок 11 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- нежилого приміщення з № 1 по № 9 (групи приміщень № 42) (літера А) - офіс, загальною площею 125,2 кв. м, що розташований за адресою: м. Київ, вулиця Хрещатик, № 15/4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- нежилих приміщень з № 1 по № 9, № 9а, з № 10 по № 24 (групи приміщень № 51) (в літ.'Т "), загальною площею 273,8 кв. м, які знаходяться за адресою: м. Київ, вулиця Петра Сагайдачного, будинок 16 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- нежилих приміщень з № 1 по № 49 (групи приміщень № 187 (ліера А), загальною площею 846,90 кв. м, які знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 15/4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- нежилих приміщень № № 8, 10 (літера Б) - заклад торгівлі, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Володимирська, будинок № 20/1, загальною площею 239,3 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- нежилих приміщень з № 1 по № 17 (групи приміщень № 181), з № 1 по № 14 (групи приміщень № 181а) (літера А) - магазин промислових товарів, загальною площею 521,70 кв. м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок № 15/4 (реєстраційний номер нерухомого майна 00);

- нежитлових приміщень корпусу № 1 літ. А, загальною площею 571.0 кв. м, в тому числі приміщення підвалу з № 27-1 по № 27-27, приміщення антресолі № 27-28, приміщення 1-го поверху з № 27-29 по № 27-35, що знаходиться за адресою Автономна Республіка Крим, м. Ялта, Леніна набережна імені, будинок 21/вулиця Морська, будинок 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ).

В обґрунтуваннях поданої заяви про забезпечення вимог кредиторів ТОВ «Галєрон фінанси» зазначало, що необхідність забезпечення вимог кредиторів, зумовлена тим, що як вбачається з обставин даної справи, «ПАТ «Дельта Банк» подано заяву з грошовими вимогами до боржника у розмірі 328 597 712,98 грн, у якій банком було зазначено, що 30.11.2007 року між ЗАТ «Тас-Інвестбанк» правонаступник - ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Кавицький» був укладений Кредитний договір № 599 (надалі по тексту - Кредитний договір), відповідно до п. 1.1 якого Кредитор надав Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в межах не відновлювальної кредитної лінії в сумі 4 500 000,00 дол. США, зі сплатою плати за користування кредитом в розмірі 12% річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 29 листопада 2014 року, включно, на умовах, визначених Договором кредитної лінії. У подальшому сторонами неодноразово вносилися доповнення до Договору кредитної лінії, якими змінювалися умови кредитування, відсоткові ставки, інші умови. На підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги № 1, посвідченого 18 червня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. за реєстровим № 1358, який укладений з ПАТ «Сведбанк», до ПАТ «Дельта Банк» перейшли права вимоги за вказаним вище кредитним договором та договорами забезпечення. 24.07.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» (кредитор) та ТОВ «Кавицький» (позичальник) укладено Додатковий договір № 16 до Кредитного договору № 599 від 30.11.2007 року, яким сторони дійшли згоди викласти вказаний кредитний договір у новій редакції. На забезпечення виконання умов Кредитного договору № 599 від 30.11.2007 року укладено: Іпотечний договір від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 540 з усіма договорами про внесення змін, укладений між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ТОВ «Кавицький», посвідчений 13.05.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., відповідно до якого в забезпечення зобов`язань ТОВ «Кавицький» перед заставодержателем за кредитним договором № 599 від 30.11.2007 року іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: нежиле приміщення № З0 (тридцять) (в літ "А"), загальною площею 286,9 (двісті вісімдесят шість цілих дев`ять десятих) кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Городецькою Архітектора, будинок 11 (одинадцять). Заставна вартість майна за згодою сторін Іпотечного договору складає 2 768 935,00 доларів СШ А 00 центів; Іпотечний договір від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 543 з усіма договорами про внесення змін, укладений між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ТОВ «Кавицький», посвідчений 13.05.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., відповідно до якого в забезпечення зобов`язань ТОВ «Кавицький» перед іпотекодержателем за кредитним договором № 599 від 30. 11.2007 року іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: нежилі приміщення з № 1 (один) по № 9 (групи приміщень № 42) - офіс, загальною площею 125,2 (сто двадцять п`ять цілих дві десятих) кв. м, що розташовані за адресою: м. Київ, вулиця Хрещатик, № 15/4 (літера А). Заставна вартість майна за згодою сторін Іпотечного договору складає 754 225 доларів США 83 центів; Іпотечний договір від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 545 з усіма договорами про внесення змін, укладений між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ТОВ «Кавицький», посвідчений 13.05.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., відповідно до якого в забезпечення зобов`язань ТОВ «Кавицький» перед іпотекодержателем за кредитним договором № 599 від 30. 11.2007 року іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: нежилі приміщення з № 1 (один) по № 9 (дев`ять), № 9а (девя гь "а"), з № 10 (десять) по № 24 (двадцять чотири) (групи приміщень) № 51 (п`ятдесят один) (в літ "Г"), загальною площею 273,8 (двісті сімдесят три цілих вісім десятих) кв. м, яке знаходяться за адресою: м. Київ, вулиця Петра Сагайдачного, будинок 16 (шістнадцять). Заставна вартість майна за згодою сторін Іпотечного договору складає 939 274,00 доларів США 00 центів; іпотечний договір від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 547 з усіма договорами про внесення змін, укладений між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ТОВ «Кавицький», посвідчений 13.05.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., відповідно до якого в забезпечення зобов`язань ТОВ «Кавицький» перед іпотекодержателем за кредитним договором № 599 від 30.11.2007 року іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: нежитлові приміщення корпусу № 1 (один) літ. А, загальною площею 571,0 (п`ятсот сімдесят одна ціла нуль десятих) кв. м, в тому числі приміщення підвалу з № 27-1 (двадцять сім тире один) по № 27-27 (двадцять сім тире двадцять сім), приміщення антресолі № 27-28 (двадцять сім тире двадцять вісім), приміщення 1-го поверху з № 27-29 (двадцять сім тире двадцять дев`ять) по № 27-35(двадцять сім тире тридцять п`ять), що розташовані за адресою: Автономна Республіка Крим, місто Ялта, набережна імені Леніна, будинок 21 (двадцять один вулиця Морська, будинок 1 (один); нежитлові приміщення адміністративного корпусу літ Д, загальною площею 68,4 (шістдесят вісім цілих чотири десятих) кв. м, в тому числі приміщення 1-го поверху № 2-16 (два тире шістнадцять) пл. 17,6 (сімнадцять цілих шість десятих) кв. м, № 2-17 (два тире сімнадцять) пл. 6,6 (шість цілих шість десятих) кв. м, № 2-18 (два тире вісімнадцять) пл. 3,1 (три цілих одна десята) кв. м, № 2-19 (два тире дев`ятнадцять) пл. 3,2 (три цілих дві десятих) кв. м, № 2-20 (два тире двадцять) пл. 4,0 (чотири цілих нуль десятих) кв. м, № 2-21 (два тире двадцять один) пл.1,8 (одна ціла вісім десятих) кв. м, № 2-22 (два тире двадцять два) пл. 1,9 (одна ціла дев`ять десятих) кв. м, № 2-23 (два тире двадцять три) пл. 30,2 (тридцять цілих дві десятих) кв. м, що розташовані за адресою: Автономна Республіка Крим, місто Ялта, набережна імені Леніна, будинок 21 (двадцять один), вулиця Морська, будинок 1 (один). Заставна вартість майна за згодою сторін Іпотечного договору складає 1 580 000 доларів США 00 центів; Іпотечний договір від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 550 з усіма договорами про внесення змін, укладений між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ТОВ «Кавицький», посвідчений 13.05.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., відповідно до якого в забезпечення зобов`язань ТОВ «Кавицький» перед іпотекодержателем за кредитним договором №599 від 30.11.2007 року іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: нежилі приміщення з № 1 (один) по № 49 (сорок дев`ять) (групи приміщень № 187 (сто вісімдесят сім) (в літ. А) Магазин з продажу непродовольчих товарів, загальною площею 846,90 (вісімсот сорок шість цілих дев`яносто сотих) кв. м, які знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 15/4 (п`ятнадцять дріб чотири). Заставна вартість майна за згодою сторін Іпотечного договору складає 11 168 600 доларів США 00 центів; Іпотечний договір від 13 травня 2010 року за реєстровим номером 552 з усіма договорами про внесення змін, укладений між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ТОВ «Кавицький», посвідчений 13.05.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., відповідно до якого в забезпечення зобов`язань ТОВ «Кавицький» перед іпотекодержателем за кредитним договором № 599 від 30.11.2007 року іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: нежилі приміщення в літері Б заклад торгівлі, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Володимирська, будинок № 20/1 (двадцять дріб один) та складаються з: нежилого приміщення № 8 вісім) (підвал), площею 80,8 (вісімдесят цілих вісім десятих) кв. м, нежилого приміщення 10 (десять) (перший поверх), площею 126,4 (сто двадцять шість цілих чотири Десятих) кв. м, вітрини, площею 4,0 (чотири цілих нуль десятих) кв. м; загальною площею 211,2 (двісті дванадцять цілих дві десятих) кв. м. Заставна вартість майна за згодою сторін Іпотечного договору складає 1 550 021 Доларів США 00 центів; Іпотечний договір від 13 травин 2010 року за реєстровим номером 554 з усіма договорами про внесення змін, укладений між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ТОВ «Кавицький», посвідчений 13.05.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., відповідно до якого в забезпечення зобов`язань ТОВ «Кавицький» перед іпотекодержателем за кредитним договором № 599 від 30.11.2007 року іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: нежилі приміщення з № 1 (один) по № 17 (сімнадцять) (групи приміщень № 181 (сто вісімдесят один)), з № 1 (один) по № 14 (чотирнадцять) (групи приміщень № 181а (сто вісімдесят один "а")) (в літ. А) - магазин промислових товарів загальною площею 521, 70 (п`ятсот двадцять одна ціла сімдесят сотих) кв. м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок № 15/4 (п`ятнадцять дріб чотири). Заставна вартість майна за згодою сторін Іпотечного договору складає 6 228 000 доларів США 00 центів (надалі по тексту - «Предмети іпотеки»).

Крім того, заявником зазначено, що судом у межах справи про банкрутство ТОВ «Кавицький» було встановлено, що рішенням господарського суду міста Києва від 16.09.2020 року у справі №910/14604/18 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Кавицький» про стягнення 221 279 361,62 грн за кредитним договором № 599 від 30.11.2007 року позов задоволено частково: стягнуто з ТОВ «Кавицький» на користь ПАТ «Дельта Банк» 3 % річних у розмірі 326 508 грн 58 коп. та судовий збір у розмірі 909 грн 97 коп, у іншій частині позову суд відмовив у позові ПАТ «Дельту Банк» в частині стягнення з ТОВ «Кавицький» заборгованості за тілом кредиту 3 656 250,00 дол. СШ А та 27 975 500,00 грн за кредитним договором № 599 від 30.11.2007 року, а також процентів за користування кредитними коштами. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 року рішення господарського суду м. Києва від 16.09.2020 року у справі №910/14604/18 залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 12.10.2021 року касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення господарського суду міста Києва від 16.09.2020 року і постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 року у справі №910/14604/18 закрито.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.06.2022 року було відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у визнані кредитором боржника на суму 328 597 712,98 грн. Вказана ухвала була залишена без змін, а апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» без задоволення постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2022.

Отже, станом на сьогодні, ПАТ «Дельта Банк» було відмовлено у визнанні його кредиторських вимог, а отже останнє не є ні забезпеченим, ні конкурсним кредитором у справі про банкрутство ТОВ «Кавицький».

Разом із тим, як вбачається із відкритих джерел, незважаючи на наявність судових рішень, якими було відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні вимог, наявності численних судових спорів, у яких ставиться під сумнів правомірність та наявність заборгованості ТОВ «Кавицький» перед ПАТ «Дельта Банк», останнє неодноразово вчиняло дії, спрямовані на відчуження майна ТОВ «Кавицький» та дії, спрямовані на відчуження права вимоги до Боржника, а також внесення змін щодо нерухомості останнього у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з відкритих відомостей, що містяться на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 08.12.2022 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб від імені ПАТ «Дельта Банк» було прийнято рішення № 994 про затвердження умов продажу активів, а саме «Право вимоги за кредитним договором, що укладеним з юридичною особою та майнові права за кредитними договорами, що укладені з фізичними особами, які перебувають в заставі Національного банку України, а саме: № 599 від 30.11.2007; № 377-Ф від 27.07.2005; № 378-Ф від 27.07.2005; № 379-Ф від 27.07.2005; № 601-Ф від 31.05.2006; № 340-Ф від 08.06.2005; № 380 від 27.07.2005; № 602-Ф від 31.05.2006; № 1054-Ф від 24.12.2007 (надалі - «Рішення про затвердження умов продажу активів»). Згідно Рішення про затвердження умов продажу активів організатором відкритих торгів (аукціону) щодо продажу права вимоги за кредитними договорами (лот № С ІЛ 6І/021661) визначено дату проведення відкритих торгів електронних торгів, яка була призначена на 03 січня 2023 року. Як вбачається із тексту оголошення про продаж прав вимоги, ПАТ «Дельта Банк» реалізуються, в тому числі, права вимоги за кредитним договором № 599 (укладеним із ТОВ «Кавицький»). При цьому, в Публічному паспорті активу, який міститься в оголошенні про продаж прав вимоги, міститься вказівка, що заборгованість за тілом кредиту складає 133 703 944,00 грн, а за процентами за користування кредитом - 104 883 259,00 грн.

Вказана інформація не відповідає дійсності, оскільки як вище вже було вказано рішенням господарського суду міста Києва від 16.09.2020 року у справі № 910/14604/18 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Кавицький» ПАТ «Дельта Банк» було відмовлено в частині стягнення з ТОВ «Кавицький» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 656 250,00 дол. США та 27 975 500,00 грн за Кредитним договором № 599 від 30.11.2007 року, а також в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами. Так, судом було встановлено наступне: «оскільки відповідач (позичальник) не погодився з запропонованими банком змінами щодо розміру процентної ставки, беручи до уваги умови п. 5.2 Кредитного договору № 599 від 30.11.2007 року, де зазначено, що при незгоді з запропонованим кредитором новим розміром процентної ставки строк користування кредитом вважається таким, що закінчився та, відповідно, позичальник зобов`язаний погасити наявну заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії та штрафні санкції, суд дійшов висновку, що строк користування кредитом за кредитним договором № 599 від 30.11.2007 року є таким, що закінчився достроково, а саме 11.11.2014 року. Враховуючи викладені обставини та беручи до уваги правові позиції Верховного Суду, викладені, зокрема, у постанові від 04.02.2020 року у справі №912/1120/16, суд дійшов висновку, що у зв`язку з закінченням строку кредитування (11.11.2014 року) за кредитним договором №599 від 30.11.2007 року, у банку відсутні підстави з 11.11.2014 року нараховувати проценти за користування кредитом, які передбачені договором, а права та інтереси позивача в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.». Такі ж обставини та факти було встановлено в рамках справи про банкрутство Боржника в ухвалі господарського суду міста Києва від 29.06.2022 року у справі №910/17778/21 та постанові Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2022 року у справі №910/17778/21.

Отже, ПАТ «Дельта Банк» по суті заперечуючи існування рішення судів, якими встановлено відсутність заборгованості по процентах за користування кредитними коштами, а також відмовлено у стягнення заборгованості за тілом кредиту у судовому порядку, вчиняє дії щодо відчуження неіснуючого боргу до боржника за кредитним договором № 599 від 30.11.2007 року, а також права за іпотечними договорами з метою забезпечення подальшого звернення стягнення на предмети іпотеки. Організація вказаних торгів свідчить, що АТ «Дельта Банк» вже вчиняє активні дії, спрямовані на відчуження прав вимоги за договором, що свідчить про наявність високої вірогідності у здійсненні відчуження АТ «Дельта Банк» майнових прав за кредитним договором та Іпотечних договорах на користь третьої особи з метою подальшого звернення стягнення на предмети іпотеки поза процедурою банкрутства, що є грубим порушенням Кодексу з процедур банкрутство України.

Заявник наголошує, що ПАТ «Дельта Банк» намагається здійснити продаж не тільки прав вимог за кредитним договором № 599 від 30.11.2007 року, а й майнових прав за кредитними договорами № 377-Ф від 27.07.2005; № 378-Ф від 27.07.2005; № 379-Ф від 27.07.2005; № 601 -Ф від 31.05.2006; № 340-Ф від 08.06.2005; № 380 від 27.07.2005; № 602- Ф від 31.05.2006; № 1054-Ф від 24.12.2007, які були укладені з фізичними особами. При цьому, в Рішенні про затвердження умов продажу активів, а також у оголошенні про продаж вказаних активів вказується, що ці кредити також забезпечені предметами іпотеки на підставі Іпотечних договорів. Тобто, вказані дії ПАТ «Дельта Банк» свідчать та підтверджують їх намір здійснити відчуження також майнових прав за цими кредитними договорами та договорами іпотеки з метою подальшого відчуження майна Боржника на користь третіх осіб. Проте, вказані дії є очевидно протиправними, оскільки будь-яких майнових прав, які забезпечені Предметами іпотеки за Кредитними договорами № 377-Ф від 27.07.2005; № 378-Ф від 27.07.2005; № 379-Ф від 27.07.2005; № 601-Ф від 31.05.2006; № 340-Ф від 08.06.2005; № 380 від 27.07.2005; № 602-Ф від 31.05.2006; № 1054-Ф від 24.12.2007 не існує. Вказані кредитні договори визнані недійсними у судовому порядку Постановою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 757/61632/16-ц, а саме: визнано недійсними Кредитні договори № 340-Ф від 08.06.2005, № 380-Ф від 27.07.2005, № 379-Ф від 27.07.2005, № 377-Ф від 27.07.2005, № 378-Ф від 08.06.2005, № 602-Ф від 31.05.06, № 601-Ф від 31.05.2006, № 1054 від 24.12.2007.

Отже, заявник вважає, що ПАТ «Дельта Банк», діючи абсолютно протиправно, з грубим порушенням норм законодавства намагається здійснити дії, які у подальшому можуть призвести до звернення стягнення на Предмети іпотеки на підставі недійсних кредитних договорів. На додаток до вказаних порушень такі можуть бути здійснені поза процедурою банкрутства, оскільки ПАТ «Дельта Банк» не є кредитором в справі про банкрутство ТОВ «Кавицький».

Обґрунтовуючи свою заяву про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів, ТОВ «Галєрон фінанси» посилається на положення ч. 14 ст. 39, ч.1 сб. 40, ч.1 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 137 Господарського процесуального кодексу України та стверджує, що застосування вказаних заходів забезпечення вимог кредиторів жодним чином не позбавляє, не перешкоджає та не порушує права боржника на користування майном, та спрямовані виключно на забезпечення можливості реального виконання судового рішення з метою оздоровлення фінансово-господарського становища боржника (відновлення його платоспроможності) та задоволення вимог кредиторів, які є основною метою судових процедур, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства; вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів жодним чином не обмежують права будь-яких інших осіб на вказане майно, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки та/або інше відчуження вказаного майна має відбуватись лише в межах справи про банкрутство та згідно положень Кодексу України з процедур банкрутства.

На підтвердження викладених в заяві обставин, заявником було надано наступні документи: роздруківку з сайту Фонду гарантування вкладів інформації щодо Паспорту відкритих торгів (аукціону) з продажу активів (майна) ПАТ «Дельта Банк»; роздруківку Публічних паспортів активів; роздруківку постанови Київського апеляційного суду від 17.02.2021 у справі № 757/61632/16-ц; роздруківку рішення Господарського суду м. Києва від 16.09.2020 у справі № 910/14604/18; роздруківку постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 у справі № 910/14604/18; роздруківку ухвали Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 910/14604/18; роздруківку Ухвали Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі № 910/17778/21; роздруківку постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2022 у справі № 910/17778/21; витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно щодо ТОВ «Кавицький»; роздруківку ухвали господарського суду Луганської області від 19.11.2018 року у справі № 913/658/16; роздруківку Ухвали Господарського суду м. Києва від 06.03.2019 у справі № 910/1067/19; роздруківку Постанови Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 у справі № 910/2902/18.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.12.2022 року по справі №910/17778/21 заяву ТОВ «Галєрон фінанси» про забезпечення вимог кредиторів задоволено.

Місцевим судом враховано доводи та докази подані кредитором на підтвердження його заяви. При цьому, обґрунтовуючи прийняту ухвалу місцевий суд зазначив, що накладення арешту на нерухоме майно ТОВ «Кавицький», а також заборона органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в тому числі, але не виключно, Міністерству юстиції України та його структурним підрозділам та територіальним органам, державним реєстраторам, нотаріусам, іншим акредитованим та посадовим особам на вчинення реєстраційних дій, вносити будь-які зміни в Державному реєстрі прав на нерухоме майно щодо належних на праві приватної власності ТОВ «Кавицький» об`єктів нерухомості, є співмірним та адекватним способом захисту майнових прав кредиторів у справі щодо якнайповнішого задоволення їх грошових вимог до боржника.

Судом враховано, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, суд бере до уваги інтереси не тільки заявника, а й осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Судом наголошено, що накладення арешту на нерухоме майно, а також заборона органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в тому числі, але не виключно, Міністерству юстиції України та його структурним підрозділам та територіальним органам, державним реєстраторам, нотаріусам, іншим акредитованим та посадовим особам на вчинення реєстраційних дій, вносити будь-які зміни в Державному реєстрі прав на нерухоме майно щодо належних на праві приватної власності ТОВ «Кавицький» об`єктів нерухомості, як захід забезпечення вимог кредиторів, не перешкоджає господарській діяльності боржника, а також не порушує права інших осіб, а лише запроваджує тимчасові обмеження, існування яких дозволяє створити належні умови для виконання завдань процедури банкрутства боржника, яка полягає у найбільш повному задоволенні вимог кредиторів та відновленні його платоспроможності.

Зазначена ухвала і переглядається апеляційним судом.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення учасників провадження, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» слід відмовити, а ухвалу господарського суду міста Києва від 26.12.2022 року у справі №910/17778/21 - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

При цьому слід зазначити, що з моменту порушення справи про банкрутство стосовно боржника/відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі №918/420/16 та низці постанов Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах про банкрутство).

Поряд з іншими принципами правового регулювання відносин неплатоспроможності (галузевих принципів), суттєве значення має й принцип узгодженості нормативних приписів права із суміжними інститутами права, що має гарантувати інтеграцію законодавства у сфері неплатоспроможності/банкрутства до національної системи права.

Так, Кодекс України з процедур банкрутства, як спеціальний нормативно-правовий акт має пріоритет перед іншими законодавчими актами України у регулюванні відносин, пов`язаних з банкрутством юридичних осіб та неплатоспроможністю фізичних осіб, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Кодексом України з процедур банкрутства зокрема ст. 7, передбачено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення

Тобто, законодавець визначив загальний принцип концентрації окремої частини справ позовного провадження, що підлягають розгляду господарськими судами України в межах справи про банкрутство боржника з дотриманням приписів Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки, в даному випадку вказані справи позовного провадження відрізняються від інших аналогічних справ лише тільки концентрацією їх в межах справи про банкрутство, то відповідно на них розповсюджуються і положення ст.ст. 136 -137 Господарського процесуального кодексу України щодо вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, поряд з заходами забезпечення кожного окремого позову, що розглядається в межах справи про банкрутство законодавець запровадив такий інститут, як інститут забезпечення вимог кредиторів, що застосовується судом не в позовному провадженні, а саме в справі про банкрутство боржника.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів.

Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику вчиняти без згоди розпорядника майна правочини, а також зобов`язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника та забезпечення вимог кредиторів (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його майном або цінними паперами без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме чи нерухоме майно боржника), про що виноситься ухвала ( редакція статті визначена з урахуванням внесених змін 13.07.2023 року).

Тобто, право господарського суду щодо накладення арешту на майно боржника в рамках вжиття заходів для забезпечення вимог кредиторів прямо передбачено вказаними положеннями Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна (ч. 2 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства). Приписами ч. 3 цієї статті передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється, зокрема, стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах.

Відповідно до ч. 8 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.

Щодо задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, дія мораторію припиняється автоматично після спливу 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном, якщо господарським судом протягом цього часу не було винесено постанову про визнання боржника банкрутом або ухвалу про введення процедури санації

Вирішуючи питання про задоволення заяви про забезпечення вимог кредиторів, суд також враховує те, що у ч. 6 т. 41 Кодексу України з процедур банкрутства закріплено, що задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, здійснюється лише в межах провадження у справі про банкрутство. Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (ч. 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства).

Вказана правова позиція також міститься в Постанові Об`єднаної судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 року у справі № 905/1923/15, в якій зазначено: колегія суддів Верховного Суду зауважує, що провадження у справах про банкрутство є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного. З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника. На переконання суду, з огляду на положення процесуального закону, у справах позовного провадження господарський суд, здійснюючи правосуддя, зв`язаний принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас у справах про банкрутство поряд з іншими принципами правового регулювання відносин неплатоспроможності суттєве значення має принцип судового контролю у відносинах неплатоспроможності та банкрутства. Цей принцип полягає, серед іншого, у судовому контролі за дотриманням інтересів кредиторів стосовно збереження об`єктів конкурсної маси та інтересів боржника щодо обґрунтованості грошових претензій кредиторів, а також за збереженням балансу інтересів сторін, у тому числі під час продажу майна банкрута з метою реалізації за найвищу ціну та відповідно до встановленої Кодексом України з процедур банкрутства процедури.

Отже, після спливу 170-ти днів з дня введення процедури розпорядження майном боржника, якщо господарським судом протягом цього часу не було винесено постанову про визнання боржника банкрутом або ухвалу про введення процедури санації, задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, має здійснюватися за ухвалою суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, постановленою господарським судом за результатом розгляду заяви кредитора, вимоги якого є забезпеченими. Це означає, що відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства звернення стягнення на предмети іпотеки, можливе виключно для задоволення вимог забезпечених кредиторів та за попередньою згодою суду, який розглядає справу про банкрутство боржника.

Судом у межах справи про банкрутство ТОВ «Кавицький» було встановлено, що рішенням господарського суду м. Києва від 16.09.2020 року у справі № 910/14604/18 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Кавицький» про стягнення 221 279 361,62 грн. за Кредитним договором №599 від 30.11.2007 року позов задоволено частково: стягнуто з ТОВ «Кавицький» на користь ПАТ «Дельта Банк» 3 % річних у розмірі 326 508 грн 58 коп. та судовий збір у розмірі 909 грн 97 коп, у іншій частині позову суд відмовив у позові ПАТ «Дельту Банк» в частині стягнення з ТОВ «Кавицький» заборгованості за тілом кредиту 3 656 250,00 дол. СШ А та 27 975 500,00 грн за Кредитним договором № 599 від 30.11.2007 року, а також процентів за користування кредитними коштами. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 року рішення господарського суду міста Києва від 16.09.2020 року у справі № 910/14604/18 залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 12.10.2021 року касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення господарського суду міста Києва від 16.09.2020 року і постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 року у справі №910/14604/18 закрито.

Зважаючи на встановлені судом обставини, ухвалою господарського суду міста Києва від 29.06.2022 року було відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у визнані кредитором боржника на суму 328 597 712,98 грн. Вказана ухвала була залишена без змін, а апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» без задоволення постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2022 року.

Отже, станом на сьогодні, ПАТ «Дельта Банк» було відмовлено у визнанні його кредиторських вимог до боржника, а отже останнє не є ні забезпеченим, ні конкурсним кредитором у справі про банкрутство ТОВ «Кавицький».

Судом першої інстанції також встановлено, та не заперечувалось представником апелянта, що незважаючи на наявність судових рішень, якими було відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні вимог, останнє вчиняє дії, спрямовані на відчуження майна ТОВ «Кавицький» та дії, спрямовані на відчуження права вимоги до боржника.

Вказане підтверджується тим, що відповідно до відомостей, що містяться на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 08.12.2022 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб від імені ПАТ «Дельта Банк» було прийнято рішення №994 про затвердження умов продажу активів, а саме «Право вимоги за кредитним договором, що укладеним з юридичною особою та майнові права за кредитними договорами, що укладені з фізичними особами, які перебувають в заставі Національного банку України, а саме: № 599 від 30.11.2007; № 377-Ф від 27.07.2005; № 378-Ф від 27.07.2005; № 379-Ф від 27.07.2005; № 601-Ф від 31.05.2006; № 340-Ф від 08.06.2005; № 380 від 27.07.2005; № 602-Ф від 31.05.2006; № 1054-Ф від 24.12.2007 (надалі - "Рішення про затвердження умов продажу активів»).

Згідно Рішення про затвердження умов продажу активів організатором відкритих торгів (аукціону) щодо продажу права вимоги за кредитними договорами (лот № С ІЛ 6І/021661) визначено дату проведення відкритих торгів електронних торгів, яка була призначена на 03.01.2023 року.

Як вбачається із тексту оголошення про продаж прав вимоги, ПАТ «Дельта Банк» реалізуються, в тому числі, права вимоги за кредитним договором № 599 (укладеним із ТОВ «Кавицький»). При цьому, в Публічному паспорті активу, який міститься в оголошенні про продаж прав вимоги, міститься вказівка, що заборгованість за тілом кредиту складає 133 703 944,00 грн, а за процентами за користування кредитом - 104 883 259,00 грн.

Натомість, як вище вже було вказано, рішенням господарського суду міста Києва від 16.09.2020 у справі № 910/14604/18 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Кавицький» ПАТ «Дельта Банк» було відмовлено в частині стягнення з ТОВ «Кавицький» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 656 250,00 дол. США та 27 975 500,00 грн за кредитним договором № 599 від 30.11.2007 року, а також в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами. Зазначеним рішення суду було встановлено, що оскільки відповідач (позичальник) не погодився з запропонованими банком змінами щодо розміру процентної ставки, беручи до уваги умови п. 5.2 Кредитного договору № 599 від 30.11.2007 року, де зазначено, що при незгоді з запропонованим кредитором новим розміром процентної ставки строк користування кредитом вважається таким, що закінчився та, відповідно, позичальник зобов`язаний погасити наявну заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії та штрафні санкції, суд дійшов висновку, що строк користування кредитом за Кредитним договором № 599 від 30.11.2007 року є таким, що закінчився достроково, а саме 11.11.2014 року. Враховуючи викладені обставини та беручи до уваги правові позиції Верховного Суду, викладені, зокрема, у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, суд дійшов висновку, що у зв`язку з закінченням строку кредитування (11.11.2014 року) за кредитним договором № 599 від 30.11.2007 року, у банку відсутні підстави з 11.11.2014 року нараховувати проценти за користування кредитом, які передбачені договором, а права та інтереси позивача в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Такі ж обставини та факти було встановлено в рамках справи про банкрутство боржника в ухвалі господарського суду міста Києва від 29.06.2022 року у справі №910/17778/21 та постанові Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2022 року у справі №910/17778/21.

Отже, ПАТ «Дельта Банк» по суті заперечуючи існування рішення судів, якими встановлено відсутність заборгованості по процентах за користування кредитними коштами, а також відмовлено у стягнення заборгованості за тілом кредиту у судовому порядку, вчиняє дії щодо відчуження спірних та непідтверджених боргових зобов`язань до Боржника за Кредитним договором № 599 від 30.11.2007 року, а також права за іпотечними договорами з метою забезпечення подальшого звернення стягнення на предмети іпотеки. Організація вказаних торгів свідчить, що ПАТ «Дельта Банк» вже вчиняє активні дії, спрямовані на відчуження прав вимоги за договором, що свідчить про наявність високої вірогідності у здійсненні відчуження АТ «Дельта Банк» майнових прав за кредитним договором та Іпотечними договорами на користь третьої особи з метою подальшого звернення стягнення на предмети іпотеки поза процедурою банкрутства.

При цьому, матеріалами справи підтверджено та апелянтом не спростовано, що вказані дії вчиняються поза межами провадження по справі про банкрутство боржника.

Розглядаючи апеляційну скаргу колегія суддів враховує посилання банку на приписи п. 7 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України та вважає за необхідне зазначити, що по-перше, судом першої інстанції не вжито жодних заборонених Господарським процесуальним кодексом України заходів, оспорюваною ухвалою накладено арешт саме на нерухоме майно боржника та в рамках забезпечення вимог його кредиторів в справі про банкрутство, по -друге, у банка відсутні підтверджені судом кредиторські вимоги до боржника (в визнанні кредитором банку відмовлено).

Крім того, на думку колегії суддів, законодавець запроваджуючи обмеження щодо вжиття заходів забезпечення позову, зокрема встановлюючи певні заборони щодо втручання в діяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб презюмує таку діяльність як правомірну.

В даному випадку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб достеменно відомо і про наявні спори стосовно майнових активів, яке він намагається реалізувати і про факт невизнання АТ «Дельта Банк» кредитором боржника в справі про банкрутство з підстав непідтвердженості його вимог, і також про те, що боржник перебуває в процедурі банкрутства і відносно його майна діє особливий порядок щодо його відчуження.

Однак, не зважаючи на всі вказані обставини Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вчиняє дії направлені на реалізацію майнових активів боржника, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, зважаючи на встановлені судом обставини, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду, що накладення арешту на нерухоме майно ТОВ «Кавицький», а також заборона органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в тому числі, але не виключно, Міністерству юстиції України та його структурним підрозділам та територіальним органам, державним реєстраторам, нотаріусам, іншим акредитованим та посадовим особам на вчинення реєстраційних дій, вносити будь-які зміни в Державному реєстрі прав на нерухоме майно щодо належних на праві приватної власності ТОВ «Кавицький» об`єктів нерухомості, є співмірним та адекватним способом захисту майнових прав кредиторів у справі.

Такі заходи забезпечення вимог кредиторів, не перешкоджають господарській діяльності боржника, а також не порушують права інших осіб, а лише запроваджують тимчасові обмеження, існування яких дозволяє створити належні умови для виконання завдань процедури банкрутства боржника, яка полягає у найбільш повному задоволенні вимог кредиторів та відновленні його платоспроможності.

Крім того, в разі зміни обставин, що зумовили необхідність вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів, суд за заявою учасників справи може скасувати вжиті ним заходи в установленому законом порядку.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім «право на суд», яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини").

Отже, заходи забезпечення вимог кредиторів, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь кредиторів боржника вже не призведе до захисту їх прав або інтересів, за яким вони звернулися до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

У рішенні ЄСПЛ «Кузнєцов та інші проти Росії» від 11.01.2007 року, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

Згідно зі статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстав для її задоволення та скасування ухвали суду не вбачається.

При цьому, апеляційним судом приймаються до уваги посилання апелянта на Постанову Верховного Суду по справі № 910/17778/21 (910/13793/22), однак у вказаній справі в рамках позовного провадження було вжито заходів забепечення позову щодо заборони АТ «Дельта Банк» вчиняти будь-які дії щодо продажу, відчуження (відступлення) в будь-який спосіб права вимоги (їх будь-яку частину), майнових прав або будь-яких інших прав за Кредитними договорами, а також прав вимоги (або будь-якої їх частини) та будь-які інших прав за забезпечувальними договорами за цими договорами; - про заборону АТ «Дельта Банк» вчиняти будь-які дії з проведення та оформлення результатів торгів, у тому числі електронних, в тому числі, але не виключно, електронних торгів (номер аукціону № GFD001-UA-222, лот № GL16N021661), або будь-яких інших торгів з продажу активів АТ «Дельта Банк» а саме: права вимоги та/або майнові права та/або будь-які інші права за Кредитними договорами, права вимоги та/або майнових прав та/або будь-яких інших прав за забезпечувальними договорами по вказаних кредитних договорах.

Оспорюваною ухвалою жодних забороняючих дій для АТ «Дельта банк» або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не встановлено, а накладено арешт на майно боржника в рамках забезпечення вимог кредиторів в справі про банкрутство.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу господарського суду міста Києва від 26.12.2022 року у справі №910/17778/21 - залишити без задоволення.

2.Ухвалу господарського суду міста Києва від 26.12.2022 року у справі №910/17778/21 залишити без змін.

3.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4.Матеріали справи №910/17778/21 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано 05.10.2023 року

Головуючий суддя О.С. Копитова

Судді О.М. Остапенко

С.В. Сотніков