УХВАЛА

м. Київ

04.10.2023Справа № 910/5269/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України про ухвалення додаткового рішення у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 15916,30 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 1548,90 грн. пені, 3734,56 грн. трьох процентів річних та 10632,84 грн. інфляційних втрат за договором страхування № АЕ/4253594.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2023 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" про поновлення провадження, залишення позовної заяви без розгляду та повернення судового збору задоволено частково. Поновлено провадження у справі № 910/5269/23. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 15916,30 грн. залишено без розгляду. В іншій частині клопотання відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2023 прийнято заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/5269/23 до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з частиною 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 123 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У статті 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, зокрема, у разі залишення позову без розгляду.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Системний аналіз норм Господарського процесуального кодексу України, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, дає підстави для висновку, що у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вказана норма є спеціальною.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17.

Отже, в разі залишення позову у справі без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Тобто, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача, що і зумовили відповідні витрати відповідача під час розгляду справи та пов`язані з цим розглядом.

Водночас Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача. Разом із тим, під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Тобто, частина п`ята статті 130 Господарського процесуального кодексу України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

За приписами частини 5 статті 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача тощо.

Близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20, від 07.07.2021 у справі № 127/19422/19.

У той же час, судом не встановлено та відповідачем не наведено, які саме необґрунтовані дії позивача здійснені останнім у ході розгляду справи, в чому вони полягали, та чим це підтверджується.

Так, саме лише подання позову не може бути розцінене судом як необґрунтовані дії позивача, оскільки останній має безумовне право на звернення до суду. Одночасно, не може розцінюватися як необґрунтованість позовних вимог позивача зміна правової позиції суду касаційної інстанції щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Як слідує з ухвали Господарського суду міста Києва від 16.08.2023 про залишення позову без розгляду, судом не встановлено необґрунтованих дій позивача. При цьому, відповідачем також не надавалися жодні заперечення на подану позивачем заяву про залишення позову без розгляду та не зазначалося про вчинення позивачем необґрунтованих дій.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України про ухвалення додаткового рішення у справі, виходячи зі встановлених частиною 5 статті 130 ГПК України приписів.

Керуючись статтями 130, 233-235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/5269/23 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання: 04.10.2023 року.

Суддя К.В. Полякова