Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2023Справа № 910/5187/23

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Інтер-Поліс"

про стягнення 22 666, 41 грн.

без повідомлення учасників справи

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (далі - ТДВ "Експрес Страхування", позивач) до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Інтер-Поліс " (далі - ПрАТ "СК "Інтер-Поліс", відповідач) про стягнення страхового відшкодування в сумі 22 666, 41 грн. в порядку суброгації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 15.03.2022 у місті Києві, застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений, у зв`язку з чим позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на суму 22 666,64 грн. Посилаючись на ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", ТДВ "Експрес Страхування" вказує, що йому перейшло право вимоги до відповідача на відшкодований потерпілому матеріальний збиток, завданий страхувальником відповідача, визнаним винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, якого ПрАТ "СК "Інтер-Поліс" не сплатило.

У позові ТДВ "Експрес Страхування" просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у сумі 22 666,41 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.04.2023 за вказаним позовом було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам надано строк для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк надав суду відзив, у якому позов не визнав, зазначив, що позивачем не надано належних доказів вини водія ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, просив відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши заяви учасників справи по суті позову та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Установлено, що відповідно до договору добровільного страхування наземного транспортних засобів, які є предметом застави № 202.20.2571359 від 01.12.2020, укладеного ТДВ "Експрес Страхування" із ОСОБА_2 , були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом "Кіа", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

15.03.2022 у місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача вищевказаного транспортного засобу та автомобіля «Хюндай», під керуванням ОСОБА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого вказаним транспортним засобам були завдані механічні пошкодження.

За фактом вказаної ДТП водієм ОСОБА_2 та водієм ОСОБА_1 було складене повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 15.03.2022.

Згідно з рахунком-фактурою СТО № від 04.04.2022 та актом виконаних робіт СТО № ЗНС-013149 від 06.05.2022, наданими позивачем, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля марки "Кіа", реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 25 385,64 грн.

У подальшому, на підставі вказаних рахунку СТО та акту виконаних робіт, страхового акту № 3.22.01203-1 від 06.04.2022, позивач сплатив на рахунок СТО вартість відновлювального ремонту автомобіля "Кіа" у сумі 22 666,64 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЦО2073 від 07.04.2022.

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_2 , за участю якого сталась ДТП, була застрахована у ПрАТ "СК "Інтер-Поліс" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/208089364.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вважає, що ПрАТ "СК "Інтер-Поліс" є відповідальною особою за шкоду, спричинену дорожньо-транспортною пригодою з вини водія ОСОБА_1 , а тому згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" ПрАТ "СК "Інтер-Поліс" відповідає за вимогами позивача, як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі, в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Перевіряючи такі доводи позивача, суд врахував наступне.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України ?визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За змістом ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Отже, виходячи з наведених норм чинного законодавства, відшкодувати спричинений у ДТП збиток (компенсувати сплачене страхове відшкодування позивачу) має саме винна особа (особа, відповідальна за збиток).

Позивач вважає, що винною у ДТП особою є водій ОСОБА_1 , на підтвердження чого ТДВ "Експрес Страхування" надало повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 15.03.2022. Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Європротокол - це спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді на спеціальному бланку, так і в електронній формі з використанням системи "Електронний Європротокол".

Отже європротоколом можна скористатися при умовах, коли:

- у ДТП немає фізично постраждалих людей чи людей, які загинули;

- обидва учасники не мають претензій щодо вживання наркотичних, алкогольних або лікарських засобів;

- обидва учасники згодні з обставинами події;

- одна із сторін визнала свою провину;

- обидва учасники мають бути забезпечені полісами ОСАЦВ (автоцивілки);

- сума матеріального збитку не повинна перевищувати 50000 гривень.

У разі невиконання хоча б однієї з зазначених умов, виклик відповідного підрозділу Національної поліції для оформлення ДТП є обов`язковим.

Як вже встановлено судом, за фактом настання ДТП 15.03.2022 учасники події скористались своїм правом скласти повідомлення про ДТП (європротокол). Цей європротокол був заповнений як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_1 у частинах, що стосуються страхувальників, водіїв, інформації про транспортний засіб А (автомобіль "Хюндай") та транспортний засіб Б (автомобіль "Кіа"), у його відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, протокол не містить виправлень, наявна схема ДТП.

У той же час в європротоколі наявні зауваження з боку водія автомобіля "Хюндай" ОСОБА_1 , а саме - «уехали с места ДТП, за кермом був другой водитель КВІ 459807 (№ посвідчення водія)».

Отже зі змісту європротоколу вбачається, що він не містить відомостей, що водій автомобіля «Хюндай" ОСОБА_1 визнав свою провину у скоєнні ДТП, а тому учасники події мали викликати відповідний підрозділ Національної поліції, яким у такому випадку складається протокол про адміністративне правопорушення.

Про вказані обставини вказував і сам позивач у відповіді на відзив, відтак, наданий позивачем європротокол не містять відомостей про те, що одна із сторін визнала свою провину, як це передбачено ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Отже, за висновком суду, позивачем не надано належних, допустимих та вірогідних доказів вини водія автомобіля "Кіа", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, а тому відсутні підстави для застосування відповідальності до страховика цього водія (ПрАТ "СК "Інтер-Поліс") за спричинену шкоду.

Згідно зі ст. 73, 74, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Указані норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У даному випадку суд, оцінивши надані сторонами докази у сукупності із встановленими у справі обставинами, дійшов висновку, що позивач не довів належними, допустимими та вірогідними доказами провини застрахованого у відповідача водія ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, відтак, у ПрАТ "СК "Інтер-Поліс" не виникло обов`язку зі сплати страхового відшкодування позивачу.

Отже у задоволенні позову ТДВ "Експрес Страхування" суд відмовляє.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, сплачених позивачем у вигляді судового збору та заявлених відповідачем витрат за надану правничу допомогу на суму 2 500,00 грн, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У даному випадку на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у сумі 2 500,00 грн. відповідач надав копії: свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю, виданого адвокату Гусєву П. В. (серія КС № 11030/10); договору про надання правничої допомоги № 10/01/22-АП від 10.01.2022, укладеного між ПрАТ "СК "Інтер-Поліс" та АО «ІНС. ЛОУ Груп»; додаткової угоди № 46 від 20.04.2023 до вказаного договору, у якій сторони визначили вартість послуг адвоката у сумі 2 500,00 грн за представництво інтересів відповідача у цій справі; платіжного доручення № 2928 від 09.05.2023 про оплату послуг правничої допомоги на суму 2 500,00 грн.

Дослідивши надані відповідачем докази, суд вважає їх достатніми для підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу та такими, що відповідають критерію розумності та адекватності, враховуючи ціну позову, яка не перевищує 100 прожиткових мінімумів; обсяг часу та знань, необхідних для підготовки відзиву та заперечень до відповіді на відзив кваліфікованому юристу; розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а також виходячи з принципу співмірності та розумності у визначенні вартості адвокатських послуг, суд вважає, що вимога про стягнення судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу в сумі 2 500,00 грн., є обґрунтованою.

За таких обставин, відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір, сплачений позивачем у сумі 2 684,00 грн. та витрати відповідача на правничу допомогу у сумі 2 500,00 грн., покладаються на позивача у зв`язку з відмовою у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Інтер-Поліс" про стягнення 22 666, 41 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (04073, місто Київ, проспект Бандери Степана, будинок 22, ідентифікаційний код 36086124) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Інтер-Поліс" (01033, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 69, ідентифікаційний код 19350062) витрати на правничу допомогу у сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складене 4 жовтня 2023 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? Головіна К. І.