СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

02 жовтня 2023 року м. Харків Справа №922/854/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,

за участю представників:

ініціюючого кредитора не з`явився;

боржника Виноградов В.О. (адвокат), ордер серія АХ №1128246 від 28.04.2023 року, свідоцтво №3766 від 23.03.2021 року;

розпорядника майна не з`явився;

апелянта (Товариства з обмеженою відповідальністю «Ареддітум-Інвест», в режимі відеоконференції) Карасір А.І. (адвокат), свідоцтво ДП№4120 від 28.01.2019 року, довіреність №01/23 від 31.12.2022 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ареддітум-Інвест» (вх.№1847Х/1) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.08.2023 року у справі №922/854/23,

за заявою Фізичної особи-підприємця Шевцова Олега Станіславовича ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ),

до Комунального підприємства «Міськелектротранссервіс» (61001, м.Харків, вул. Актюбінська, 24 ),

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.03.2023 року відкрито провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства «Міськелектротранссервіс» (); введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Артюха Юрія Володимировича (свідоцтво №444 від 21.03.2013 року) та призначено попереднє засідання.

На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 24.03.2023 року оприлюднено повідомлення про порушення справи про банкрутство. Визначено граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника. Зазначено відомості про розпорядника майна.

29.06.2023 року до Господарського суду Харківської області від ТОВ «Ареддітум-Інвест» надійшло клопотання, в якому заявник просив суд витребувати у Комунального підприємства «Міськелектротранссервіс» належним чином засвідчені копії документів, а саме:

- фінансову звітність КП «Міськелектротранссервіс» (з відповідними додатками та примітками до неї) за 2020, 2021 та 2022 роки;

- час виникнення загрози неплатоспроможності КП «Міськелектротранссервіс», що призвела до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед ТОВ «Енерго Х»;

- рішення виконавчого органу КП «Міськелектротранссервіс», та/або його власника про передачу майна підприємства іншому підприємству, а також актів, договорів тощо, складених на виконання прийнятих рішень про передачу майна КП «Міськелектротранссервіс» іншому підприємству.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.08.2023 року у справі №922/854/23 (повний текст складено 18.08.2023 року, суддя Лавренюк Т.А.) у задоволенні клопотання ТОВ «Ареддітум-Інвест» про витребування документів відмовлено.

ТОВ «Ареддітум-Інвест» з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилося та звернулося до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:

- ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.08.2023 року скасувати;

- прийняти нове судове рішення, яким клопотання ТОВ «Ареддітум-Інвест» про витребування документів задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що ТОВ «Ареддітум-Інвест» є учасником справи №922/854/23 про банкрутство Комунального підприємства «Міськелектротранссервіс» та має ряд процесуальних прав і обов`язків передбачених ст.42 Господарського процесуального кодексу, зокрема, на участь у справі, подані клопотань, доказів та пояснень. Для володіння своїми правами як учасника у справі, використання та виконання ст.42 Господарського процесуального кодексу статус кредитора, про який зазначив суд в оскаржуваній ухвалі, не є обов`язковим.

Оскаржувана ухвала Господарського суду Харківської області від 17.08.2023 року обґрунтована тим, що ТОВ «Ареддітум-Інвест» звернувся до суду з витребуванням документів як кредитор у відповідності до ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства, що не відповідає дійсності, адже як і клопотання так і в подальшому подані письмові пояснення до нього мають обґрунтування подання такого клопотання в межах ст. 42 Господарського процесуального кодексу України.

Апелянт вказує, що ним було визначило ряд документів та доказів, які потрібні як учаснику справи №922/854/23 про банкрутство КП «Міськелектротранссервіс» для захисту своїх прав та інтересів під час участі у судовому процесі та на даний час, як боржник так і арбітражний керуючий намагаються перешкоджати та обмежувати права і обов`язки передбачені ст.42 Господарського процесуального кодексу ТОВ «Ареддітум-Інвест» як учасника у справі.

Помилковими вважає скаржник посилання суду першої інстанції на правові висновки викладені у постанові СП КГС ВС від 15.03.2023 року у справі №904/10560/17, оскільки відповідний висновок сформовано за результатом оскарження правочинів, що витікає з прав кредитора у справі, тобто за інших правових обставин.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.09.2023 року з урахуванням ухвали від 12.09.2023 року відкрито апеляційне провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ареддітум-Інвест» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.08.2023 року у справі №922/854/23. Встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду відзив на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі. Справу за апеляційною скаргою ТОВ «Ареддітум-Інвест» призначено до розгляду в судове засідання на 02.10.2023 року і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали оскарження ухвали №922/854/23.

Вказані ухвали суду були направлені на адреси учасників справи засобами поштового зв`язку та на електронну пошту, які зазначені у документах, що надані до суду і отримані апелянтом, боржником та арбітражним керуючим, що підтверджується зворотними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

12.09.2023 року матеріали оскарження ухвали №922/854/23 надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

26.09.2023 року від боржника надійшло клопотання (вх.№11685), в якому просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Ареддітум-Інвест», посилаючись на те, що має місце оскарження ухвали, яка не підлягає оскарженню за приписами Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, у вказаному клопотанні представник боржника вказав, що ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства визначено процедурні аспекти набуття кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство, і лише після набуття такого статусу кредитор отримує весь обсяг процесуальних прав. З огляду на те, що як станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали, так і станом на момент апеляційного оскарження, Господарським судом Харківської області не затверджено кредиторські вимоги ТОВ «Ареддітум-Інвест». Тобто, скаржник не набув статусу учасника у справі про банкрутство, а отже прав та обов`язків у відповідній справі.

У судовому засіданні 02.10.2023 року представник боржника оголосив зміст клопотання про закриття апеляційного провадження. Представник апелянта проти клопотання заперечував.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та докази, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі та клопотанні, дійшла висновку про його задоволення та закриття апеляційного провадження з наступних підстав.

У статті 1 Конституції України, зокрема, закріплено, що Україна є правовою державою. Як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини і громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 статті 55 Конституції України).

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15.02.2000 року зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (див., наприклад, Monnel and Morris v. the United Kingdom, рішення від 02.03.1987, серія A, N 115, с. 22, п. 56, а також Helmers v. Sweden, рішення від 29.10.1996, серія A, N 212-A, с. 15, п. 31).

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).

Обмеженням права на доступ до суду, в даному випадку, є визначений нормами Господарського процесуального кодексу України перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути предметом апеляційного оскарження окремо від рішення суду.

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

Після втрати чинності Законом про банкрутство з введенням в дію з 21.10.2019 року Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), при застосуванні норм Господарського процесуального кодексу України, які містять посилання на вказаний Закон про банкрутство, з урахуванням частини третьої статті 3 ГПК України та пункту 3 Рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 року №4-зп, за відповідним посиланням застосовуються саме норми КУзПБ.

Згідно з частиною шостою статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

За приписами частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №2971-IX від 20.03.2023 року частину першу статті 2 КУзПБ доповнено абзацом другим, за яким застосування положень ГПК України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Отже, загальні норми ГПК України застосовуються при розгляді справ про банкрутство настільки, наскільки це узгоджується із логікою законодавчого регулювання відносин банкрутства (неплатоспроможності), зокрема ті норми ГПК України, що мають універсальний характер, тобто застосовні до вирішення однакових, переважно суто процедурних, питань руху справи у позовному провадженні, так само і у процедурі банкрутства (неплатоспроможності) за умови, що інше не встановлено КУзПБ.

Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал (частина перша статті 232 ГПК України).

Отже, за загальним правилом господарського процесу, ознакою ухвали як судового рішення є те, що вона постановляється з питань застосування норм процесуального права у випадках, коли це прямо визначено в ГПК України і таким судовим актом спір по суті не вирішується, а забезпечується створення необхідних умов для його вирішення.

Значення ухвал, як судових рішень першої інстанції в процедурі банкрутства, має свої відмінності, оскільки в деяких випадках вони за змістом максимально наближені до рішення (ухвали про визнання грошових вимог кредитора, розірвання мирової угоди чи визнання її недійсною та інші).

Для цілей з`ясування принципів правового регулювання постановлення та оскарження таких ухвал їх можна поділити за ознаками спеціалізації та спрямованості на два типи:

1. спеціальні - ухвали, які суд постановляє виключно з питань, що вирішуються у справах про банкрутство згідно з нормами КУзПБ;

2. універсальні - ухвали, які суд постановляє із загальних питань, що можуть вирішуватися як у справах про банкрутство, так і у справах позовного, інших форм провадження, та не врегульовані КУзПБ.

Так, суд першої інстанції постановляє універсальні ухвали у справі про банкрутство коли здійснює процесуальні дії чи вирішує процедурні питання, розглядає і вирішує клопотання, заяви, скарги за правилами та на підставі приписів ГПК України, зокрема, але не виключно за норми інститутів відводу (самовідводу) судді, процесуальних строків, судових викликів і повідомлень, судових витрат, заходів процесуального примусу, забезпечення судом повного і всебічного з`ясування обставин справи та дослідження доказів, фіксування судового процесу, тощо.

Частиною другою статті 9 КУзПБ, яка стосується саме апеляційного оскарження, визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури/процедури погашення боргів, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Кодексом.

Порядок та строки апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції регулюється розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Випадками (виключеннями) із загального правила апеляційного оскарження всіх ухвал є, зокрема, встановлені частиною другої статті 254, частиною першою статті 255 Господарського процесуального кодексу України обмеження щодо оскарження ухвал першої інстанції окремо від рішення суду, які поширюються на універсальні ухвали, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також окремі застереження за текстом КУзПБ.

Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається (ч.2 статті 254 ГПК України).

Частиною першою статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Отже, перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 255 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним.

Системне тлумачення статті 255 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення зі справи.

Навпаки, відповідне обмеження має на меті забезпечити розгляд справи упродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, до Господарського суду Харківської області ТОВ «Ареддітум-Інвест» звернулося з клопотанням, керуючись приписами ст.81 Господарського процесуального кодексу України, в якому заявник просив суд витребувати у Комунального підприємства «Міськелектротранссервіс» належним чином засвідчені копії документів, а саме:

- фінансову звітність КП «Міськелектротранссервіс» (з відповідними додатками та примітками до неї) за 2020, 2021 та 2022 роки;

- час виникнення загрози неплатоспроможності КП «Міськелектротранссервіс», що призвела до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед ТОВ «Енерго Х»;

- рішення виконавчого органу КП «Міськелектротранссервіс», та/або його власника про передачу майна підприємства іншому підприємству, а також актів, договорів тощо, складених на виконання прийнятих рішень про передачу майна КП «Міськелектротранссервіс» іншому підприємству.

За результатом розгляду вказаного клопотання винесено ухвалу, якою відмовлено у задоволені такого клопотання (оскаржувана ухвала), яка за своїм змістом є універсальною ухвалою у справі про банкрутство.

Ухвала про відмову у витребуванні доказів до переліку ухвал, зазначених у ст. 255 Господарського процесуального кодексу України, не відноситься.

Статтею 264 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави для закриття апеляційного провадження.

Колегія суддів вважає, що апеляційне провадження у даній справі було відкрито помилково.

Хоча стаття 264 Господарського процесуального кодексу України не містить такої підстави для закриття провадження, як помилково відкрите провадження, однак в цьому випадку процесуально правильними є дії суду апеляційної інстанції щодо закриття апеляційного провадження, оскільки апеляційне провадження у цій справі було відкрите з перегляду судового рішення, що не підлягало апеляційному оскарженню, і в разі апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суд апеляційної інстанції буде діяти не як «суд встановлений законом» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи, що апеляційним господарським судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ареддітум-Інвест» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.08.2023 року у справі №922/854/23, яка не підлягає оскарженню в порядку апеляційного провадження, з огляду на наявність обмежень, передбачених законом підстав оскарження ухвал господарського суду, колегія суддів вважає, що таке провадження підлягає закриттю, як помилково відкрите.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 254, 255, 264 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ареддітум-Інвест» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.08.2023 року у справі №922/854/23.

Дана ухвала набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 05 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук