ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2023 р. Справа №914/3670/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів О.І. Матущака

Б.Д. Плотніцького,

секретар судового засідання В.Б. Лагутін,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазис Комфорт" б/н від 06.07.2023 (вх. № 01-05/2227/23 від 11.07.2023)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.06.2023 (повний текст ухвали складено 26.06.2023, м. Львів, суддя О.І. Щигельська)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазис Комфорт" (вх. № 2663/23 від 16.06.2023)

про забезпечення позову

у справі № 914/3670/21

за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазис Комфорт", м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячний Лан", м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Про Тек Вікна Україна", м. Львів

про стягнення 1 111 817,80 грн штрафних санкцій за договором підряду № 25/08/20 від 25.08.2020

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячний Лан", м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазис Комфорт", м. Львів

про стягнення 575 239,10 грн заборгованості за договором підряду № 25/08/20 від 25.08.2020.

за участю представників:

від позивача: Галайський О.В.;

від відповідача: Шимін О.П.;

від третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Господарського суду Львівської області перебуває справа за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Оазис Комфорт" до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячний Лан" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Про Тек Вікна Україна" про стягнення 1 111 817,80 грн штрафних санкцій за договором підряду № 25/08/20 від 25.08.2020 та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячний Лан" до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Оазис Комфорт" про стягнення 575 239,10 грн заборгованості за договором підряду № 25/08/20 від 25.08.2020.

На адресу місцевого господарського суду 16.06.2023 від позивача за первісним позовом надійшла заява про забезпечення позову (вх.№2663/23), в якій заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони реєстраторам прав на рухоме майно, в тому числі сервісним центрам Міністерства внутрішніх справ України, нотаріусам, державним і приватним виконавцям, проводити будь-які реєстраційні дії щодо транспортного засобу марки VOLKSWAGEN CADDY, рік виробництва ТЗ: 2014, категорія ТЗ: вантажний, колір ТЗ: білий, номер кузова: № НОМЕР_1 , номерний знак: НОМЕР_2 .

Подана заява про забезпечення позову мотивована тим, що на переконання позивача за первісним позовом, відповідач - ТОВ «Сонячний Лан» при виконанні рішення суду від 17.08.2022, яке скасовано Постановою Верховного Суду від 27.04.2023, було вжито активних умисних дій щодо введення в оману іншої сторони та ухилення від виконання рішення шляхом приховання (виводу) грошових коштів з банківського рахунку з метою штучного блокування можливості виконання судового рішення в повному обсязі, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави необхідності застосування заходу забезпечення позову при розгляді даної справи.

Ухвалою від 22.06.2023 суд в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Оазис Комфорт" про забезпечення позову (вх.№2663/23 від 16.06.2023) відмовив.

Суд першої інстанції при прийняті оскаржуваної ухвали дійшов висновку про те, що позивачем не обґрунтовано тієї обставини, що відповідачем вчинено або вчиняються дії з метою ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, зокрема, що ним вчиняються дії, спрямовані на стійке зменшення обігових коштів, зменшення ліквідності основних засобів, припинення основної господарської діяльності, тощо.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Львівської області від 22.06.2023 товариство з обмеженою відповідальністю "Оазис Комфорт" подало апеляційну скаргу б/н від 06.07.2023 (вх. № 01-05/2227/23 від 11.07.2023) , в якій просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.06.2023 у справі № 914/3670/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву позивача про забезпечення позову задоволити в повному обсязі.

Апелянт вважає ухвалу суду від 22.06.2023 необгрунтованою та прийнятою з невірним та неповним встановленням обставин справи, оскільки з матеріалів справи та з огляду на викладені в заяві обставини наявне обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення. Суд першої інстанції помилково вважав, що припущення позивача є недостатньо обгрунтованими.

Відповідач за первісним позовом подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Чернівецької області без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.

У судове засідання 25.09.2023 з`явився представник позивача за первісним позовом, надав пояснення, доводи апеляційної скарги підтримав.

У судове засідання 25.09.2023 з`явився представник відповідача за первісним позовом, надав пояснення, проти задоволення апеляційної скарги заперечив.

У судове засідання 25.09.2023 представник третьої особи не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

На розгляді в Господарському суді Львівської області перебувала судова справа №914/3670/21. Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.08.2022 первісний позов було задоволено частково, а зустрічний позов було задоволено повністю. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 15.02.2023 у справі №914/3670/21 рішення залишено без змін.

На примусове виконання судових рішень у справі №914/3670/21 від 06.04.2023 були видані накази.

На виконання наказу №914/3670/21 від 06.04.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білим А.М. 07.04.2023 винесено постанову про арешт коштів товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячний Лан".

Відповідно до платіжної інструкції №1553 від 07.04.2023 товариство з обмеженою відповідальністю "Сонячний Лан" здійснило платіж в розмірі 74 000, 00 грн з призначенням платежу: повернення фінансової допомоги згідно договору №20/04/22 від 20.04.2022. Відповідний платіж був здійснений до накладення арешту.

Відповідачем долучено до матеріалів справи копію Договору №20/04/22 від 20.04.2022 та копії платіжних доручень за вказаним Договором.

Відповідно до платіжної інструкції №1554 від 10.04.2023 товариство з обмеженою відповідальністю "Сонячний Лан" здійснило платіж в розмірі 100 000, 00 грн з призначенням платежу: поповнення рахунку за квітень 2023.

Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білим А.М. 25.04.2023 винесено постанову про опис та арешт майна боржника відповідно до якої, приватний виконавець наклав арешт на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN CADDY, рік виробництва ТЗ: 2014, категорія ТЗ: вантажний, колір ТЗ: білий, номер кузова: № НОМЕР_1 , номерний знак: НОМЕР_2 .

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.04.2023 року касаційні скарги ТОВ «Оазис Комфорт» та ТОВ «Сонячний Лан» задоволено частково. Рішення господарського суду Львівської області від 17.08.2022, додаткове рішення господарського суду Львівської області від 13.09.2022, постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.02.2023 та додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.03.2023 у справі № 914/3670/21 скасовано. Справу № 914/3670/21 направлено на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

У зв`язку з прийняттям Верховним Судом 27.04.2023 Постанови про скасування попередніх судових рішень та направлення судової справи № 914/3670/21 на новий розгляд в суд першої інстанції, виконавче провадження було закінчено.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 136 ГПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, заходи забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме: якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень ст. 137 ГПК України, позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Зі змісту ст. 137 ГПК України вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) або повернення майна чи про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмета спору (схожий за змістом висновок сформульовано у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі N 915/870/18, від 05.09.2019 у справі N 911/527/19, від 23.07.2021 у справі N 915/1429/20).

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Отже, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19.10.2021 у справі N 903/533/21.

Позивач за первісним позовом в обгрунтування поданої заяви про забезпечення позову посилається на те, що відповідачем за первісним позовом після пред`явлення виконавчих документів до виконання здійснено переказ грошових коштів в сумі 74 000, 00 грн та 100 000 грн.

Як встановлено судом, платіж в розмірі 74 000, 00 грн про який зазначає позивач був здійснений до накладення арешту на кошти, такий був здійснений на виконання умов Договору №20/04/22 безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі від 20.04.2022 року. Платіж в розмірі 100 000,00 грн здійснений після накладення арешту на кошти, однак це поповнення рахунку ПДВ, що допускається відповідно до норм закону.

Відповідачем за первісним позовом долучено до матеріалів справи копію Договору №20/04/22 від 20.04.2022 та копії платіжних доручень за вказаним Договором.

Відтак, колегія суддів такі аргументи позивача за первісним позовом оцінює критично, та разом з тим вказує, що сам факт здійснення перерахунку грошових коштів відповідачем, який є суб`єктом господарської діяльності не є достатніми підставами для вжиття судом заходів до забезпечення позову.

Із поданої заяви про забезпечення позову та долучених до неї документів не вбачається, що відповідачем за первісним позовом вчинялись дії спрямовані на ухилення від виконання рішення суду шляхом приховання (виводу) грошових коштів з банківського рахунку, також не доведено, що наявні зараз чи отримані у майбутньому грошові кошти будуть безповоротно вилучені відповідачем із його господарської діяльності.

Суд також звертає увагу, що позов стосується стягнення з боржника грошових коштів, а не належного йому майна, а тому визнати наведені заявником заходи забезпечення позову щодо накладення арешту на рухоме майно співмірними та пов`язаними із предметом спору суд не може.

Поряд з викладеним колегія судів також зазначає, що в будь-якому разі жодних доказів на підтвердження обставин того, що майно, яке є у боржника на момент пред`явлення заяви до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю, до заяви не приєднано. Заявником взагалі не надано доказів на підтвердження того, що товариство з обмеженою відповідальністю "Сонячний Лан" здійснив, здійснює чи має намір здійснити будь-які дії, спрямовані на відчуження свого майна з метою ухилення від виконання зобов`язання.

Отже, лише посилання заявника на потенційну можливість ухилення відповідача за первісним позовом від сплати заборгованості без відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до частини третьої статті 13, частини першої статті 76, статті 78, статті 79 Господарського процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із статтею 86 названого Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, слід вважати, що апелянт висновків суду першої інстанції не спростував. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належно виконав свій обов`язок щодо мотивації прийнятої ним ухвали у даній справі та дійшов вірного висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Оазис Комфорт" про забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального Кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 Господарського процесуального Кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала господарського суду Господарського суду Львівської області від 22.06.2023 у справі № 914/3670/21 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 255, 269, 270, 271, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазис Комфорт" б/н від 06.07.2023 (вх. № 01-05/2227/23 від 11.07.2023) залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.06.2023 у справі № 914/3670/21 залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 03.10.2023.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя О.І. Матущак

Суддя Б.Д. Плотніцький