РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.10.2023Справа №910/8946/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

За позовом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського»

до Фізичної особи - підприємця Котенко Алли Євгенівни

про стягнення 1108,57 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Котенко Алли Євгенівни про стягнення 1108,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та ФОП Котенко Аллою Євгенівною Договору оренди №6485 нерухомого майна, що належить до державної власності від 31.05.2013 в частині повної та своєчасної оплати орендних платежів, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 974,92 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Окрім того, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 95,02 грн, штраф у розмірі 20,89 грн, інфляційні втрати у розмірі 12,04 грн та 3% річних у розмірі 5,70 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 22.06.2023, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 03.07.2023 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 13.07.2023. Визначено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 10.07.2023.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 12.06.2023 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дійсну станом на дату винесення ухвали про відкриття провадження у справі, а саме: 01135, м. Київ, вул. В`ячеслава Чорновола, 30, кв. 84.

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення ФОП Котенко Аллі Євгенівні у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Крім того, відповідач мав право та можливість ознайомитись з ухвалою суду 12.06.2023 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

ФОП Котенко Алла Євгенівна в установлений судом строк відзиву на позовну заяву не подала, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направила.

Положеннями ч.9 ст.165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.05.2013 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (далі - Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Котенко Аллою Євгеніївною (далі - Орендар) укладено Договір оренди №6485 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - Договір), відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частина нежилого приміщення, загальною площею - 2,00 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Політехнічна, 14-а (на першому поверсі навчального корпусу №15) (далі - майно), що перебуває на балансі Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.04.2018 і становить 45236 грн без ПДВ. (п.1.1. Договору в редакції Договору №6485/01 від 07.09.2018)

Відповідно до п.1.2. Договору майно передається в оренду з метою розміщення торговельного автомата, що відпускає продовольчі товари.

Згідно з п.2.1 Договору Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у Договору, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та акту приймання-передавання майна.

Пунктом 3.1. Договору в редакції Договору №6485/01 від 07.09.2018 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) та становить без ПДВ за базовий місяць оренди: квітень 2018 - 339,27 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п.3.2 Договору).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.3.3 Договору).

Пунктом 5.3 Договору встановлено обов`язок відповідача своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу.

Відповідно до п.3.6 Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та позивачу у співвідношенні 50 % на 50 % щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Як вбачається з Акту приймання-передавання орендованого майна від 31.05.2013 Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме визначене майно.

Судом встановлено, що за період з жовтня 2022 по березень 2023 відповідачу була нарахована орендна плата у розмірі 974,92 грн.

Проте, доказів сплати вказаної орендної плати матеріали справи не містять, так само як відсутні докази звернення однієї із сторін про припинення цього Договору у визначений Договором строк та докази повернення відповідачем орендованого приміщення за актом приймання-передачі, що свідчить про неналежне виконання відповідачем господарських зобов`язань.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 974,92 грн.

Щодо заявлених позивачем вимог стосовно стягнення з відповідача пені у розмірі 95,02 грн, штрафу у розмірі 20,89 грн, інфляційних втрат у розмірі 12,04 грн та 3% річних у розмірі 5,70 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (частина 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з п.3.7 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному п.3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до пункту 3.8. Договору, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, відповідач сплачує штраф у розмірі 3 % від суми заборгованості.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних, судом встановлено, що надані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства та є арифметично вірними, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин чи погашення заборгованості за Договором оренди.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Котенко Алли Євгенівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (03056, м. Київ, пр. Берестейський, буд. 37; ідентифікаційний код 02070921) заборгованість у розмірі 974 (дев`ятсот сімдесят чотири) грн 92 коп., пеню у розмірі 95 (дев`яносто п`ять) грн 02 коп., штраф у розмірі 20 (двадцять) грн 89 коп., інфляційні втрати у розмірі 12 (дванадцять) грн 04 коп. та 3% річних у розмірі 5 (п`ять) грн 70 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 05.10.2023

Суддя Я.В. Маринченко