СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Харків Справа № 922/2161/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Радіонова О.О.

за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.,

представників сторін:

від позивача Прохоров Є.І. (у режимі відеоконференції);

від відповідача Слупицький В.С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача(вх.№1612Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 13.07.2023 (суддя Шатерніков М.І., повний текст складено 20.07.2023) у справі №922/2161/23

за позовом Антимонопольного комітету України, м. Київ,

до Приватного підприємства "Автоентерпрайз", м. Харків,

про стягнення 629 290,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Антимонопольний комітет України (далі АМКУ; Комітет) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача, Приватного підприємства "Автоентерпрайз" (далі ПП "Автоентерпрайз") про стягнення штрафу в розмірі 314 645,00 грн. та пені в розмірі 314645,00грн. Позовні вимоги обґрунтовані несплатою відповідачем своєчасно штрафу в сумі 314645,00 грн., який було накладено на нього згідно з рішенням АМКУ №104-р/тк від 12.08.2021 по справі №128-26.13/134-20 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", внаслідок чого на суму штрафу відповідачу булла нарахована пеня.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.07.2023 у справі №922/2161/23 позов задоволено повністю. В основу рішення покладено висновки суду про те, що рішення Тимчасової адміністративної колегії АМКУ №104-р/тк від 12.08.2021 є таким, що набрало чинності, та є обов`язковим до виконання і відповідач при цьому не надав суду доказів сплати штрафу згідно із зазначеним рішенням та пені, нарахованої у зв`язку із простроченням оплати штрафу,у добровільному порядку.

Не погодившись із означеним рішенням, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

На переконання апелянта, оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим та повинно бути скасоване з наступних підстав:

- суд порушив норми матеріального права, не надавши відповідну оцінку належності, допустимості, достовірності рішення тимчасової адміністративної колегії №104-р/тк від 12.08.2021. Рішення суду першої інстанції не містить жодних доказів на підтвердження відомостей про наявність кворуму при розгляді питання про накладення штрафу відповідно до означеного рішення тимчасової адміністративної колегії. У рішенні відсутні будь-які відомості щодо того, хто входить до тимчасової колегії, а також, хто саме із повноважних членів колегії ухвалював конкретне рішення. В описовій частині рішення №104-р/тк від 12.08.2021 міститься інформація про те, що тимчасова адміністративна колегія АМКУ створена відповідно до наказу голови АМКУ №80ОД від 10.08.2021, однак матеріали справи не містять відповідного наказу;

- протиправним є нарахування позивачем пені за несплату відповідачем штрафу у період строку на оскарження відповідного рішення тимчасової адміністративної колегії в судах, доки рішення суду не буде оскаржене та не набере законної сили;

- строк нарахування пені з 24.02.2022 по 29.08.2022 та з 16.11.2022 по 17.03.2023 є несправедливим та не обґрунтованим стосовно відповідача, виходячи із загальновідомих обставин непереборної сили (повномасштабна збройна агресія Російської Федерації щодо України). Суд першої інстанції не надав оцінки тому, що підприємство відповідача розташоване в прифронтовій зоні та з 24.02.2022 по 17.03.2023 знаходилось у зоні ризику постійних обстрілів.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2023 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Радіонова О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2023, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП "Автоентерпрайз" на рішення Господарського суду Харківської області від 13.07.2023 у справі №922/2161/23 та призначено розгляд означеної апеляційної скарги на 26.09.2023.

Через підсистему «Електронний суд» 06.09.2023 від ПП "Автоентерпрайз" надійшла заява (вх.№10709), за змістом якої відповідач з посиланням на ч.4 ст.266 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) просить прийняти відмову від апеляційної скарги, закрити апеляційне провадження та вирішити питання щодо повернення судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір".

На поштову адресу суду 12.09.2023 від АМКУ отримано відзив на апеляційну скаргу (у межах визначеного судом строку), за змістом якого позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін. При цьому за коротким змістом відзиву позивач звертає увагу на наступне:

- тривалість зупинення нарахування пені визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався розгляд чи перегляд справи про визнання недійсним рішення органу Комітету про накладення штрафу, у цей період не включається час знаходження матеріалів справи в суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснюються;

- накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нараховано пеня способом забезпечення сплати цього штрафу. Нарахування, застосовані на підставі Закону України «Про захист економічної конкуренції», не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошових зобов`язань. Таким чином введення в Україні воєнного стану не звільняє порушника від відповідальності;

- питання щодо законності рішення Комітету №104-р/тк від 12.08.2021 не є предметом розгляду у даній справі. Законність означеного рішення Комітету підтверджено остаточними рішеннями судів у справі №910/17567/21, які набрали законної сили та є обов`язковими для виконання.

Від відповідача через підсистему «Електронний суд» 21.09.2023 надійшла заява (вх.№11425), згідно з якою заявник просить: прийняти заяву про визнання позовної заяви АМКУ до ПП "Автоентерпрайз" про стягнення штрафу в розмірі 314 645,00 грн. та пені в розмірі 314 645,00 грн.; закрити провадження у справі №922/2161/23; повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ПП "Автоентерпрайз" за подання відповідної апеляційної скарги.

У судовому засіданні 26.09.2023 представник відповідача відмовився від заяви про відмову від апеляційної скарги (не підтримав означену заяву) та наголосив на визнанні позову відповідачем. Просив прийняти визнання відповідачем позову та повернути 50% судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Представник позивача у судовому засіданні наголосив на обґрунтованості заявлених позовних вимог та на тому, що не вбачає правових підстав для закриття провадження.

У силу положень п.1 ч.2 ст.46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст.191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (ч.1). До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення (ч.2). У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (ч.3). У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4). Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (ч.5).

Оскільки представник відповідача - Слупицький В.С. не обмежений у повноваженнях на визнання позову (про відсутність обмежень безпосередньо зазначено в ордері на надання правничої (правової) допомоги серія АН №1100824 від 09.08.2023), а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, Східний апеляційний господарський суд прийняв визнання відповідачем позову.

При цьому судова колегія звертає увагу, що відповідач в апеляційному суді має диспозитивне право на визнання позову, проте його наслідком не буде безумовне ухвалення рішення про задоволення позову, таке визнання оцінюється разом із іншими доказами на загальних підставах.

Східний апеляційний господарський суд, разом з іншим, відхилив посилання відповідача на необхідність закриття провадження у справі, з огляду на відсутність визначених ГПК України підстав.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

За результатами розгляду справи №128-26.13/134-20 про порушення ПП "Автоентерпрайз" законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу тимчасовою адміністративною колегією АМКУ прийнято рішення №104-р/тк від 12.08.2021.

Означеним рішенням визнано, що відповідач вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене п.14 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді подання інформації в неповному обсязі Комітету на вимогу державного уповноваженого Комітету №128-29/07-14584 від 27.10.2020 у встановлений ним строк, за що на останнього накладено штраф у розмірі 314 645,00 грн.

У рішенні також зазначено, що штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення. Відповідно до ч.8 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до АМКУ документи, що підтверджують сплату штрафу.

Рішення №104-р/тк від 12.08.2021 тимчасової адміністративної колегії АМКУ було оскаржене відповідачем шляхом звернення з відповідним позовом до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/17567/21 позовну заяву ПП "Автоентерпрайз" до АМКУ про визнання недійсним та скасування рішення АМКУ №104-р/тк від 12.08.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №910/17567/21.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у задоволенні позову ПП "Автоентерпрайз" до АМКУ відмовлено повністю.

Зазначене рішення Господарського суду міста Києва було оскаржено в апеляційному порядку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2022 у справі №910/17567/21 відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ПП "Автоентерпрайз" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/17567/21 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 23.09.2022 у справі №910/17567/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП "Автоентерпрайз" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/17567/21.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2022 апеляційну скаргу ПП "Автоентерпрайз" залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/17567/21 залишено без змін.

Інформація щодо подальшого оскарження ПП "Автоентерпрайз" означеної постанови суду апеляційної інстанції від 15.11.2022 у справі №910/17567/21 у касаційному порядку в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня. За змістом апеляційної скарги відповідач про таке оскарження також не зазначає.

З огляду на вищевикладене правомірним є висновок Господарського суду Харківської області про те, що рішення тимчасової адміністративної колегії АМКУ №104-р/тк від 12.08.2021 є таким, що в передбаченому законом порядку набрало чинності, та підлягає виконанню відповідачем.

Як убачається з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №080, уповноваженим представником відповідача 25.08.2021 отримано копію рішення №104-р/тк від 12.08.2021 по справі №128-26.13/134-20.

З огляду на положення ч.3 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" відповідач був зобов`язаний сплатити штраф до 24.10.2021 включно. Проте рішення тимчасової адміністративної колегії АМКУ №104-р/тк від 12.08.2021 про стягнення штрафу в сумі 314645,00 грн. ПП "Автоентерпрайз" не виконано, доказів протилежного до матеріалів справи не додано. За змістом апеляційної скарги відповідач на обставини виконання означеного рішення АМКУ не посилається.

З посиланням на ч.5 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та на факт прострочення відповідачем виконання зобов`язань зі сплати штрафу в передбачений законом строк, АМКУ додатково нарахував ПП "Автоентерпрайз" до сплати 314 645,00 грн. пені за наступні періоди прострочення:

- з 26.10.2021 (наступний день після двомісячного строку для сплати штрафу, накладеного рішенням №104-р/тк) по 01.11.2021 включно (день, який передував винесенню ухвали судом першої інстанції про відкриття провадження у справі №910/17567/21);

- з 11.02.2022 (наступний день після прийняття судом першої інстанції рішення у справі №910/17567/21) по 29.08.2022 включно (день, який передував винесенню ухвали судом апеляційної інстанції від 30.08.2022 у справі №910/17567/21);

- з 16.11.2022 (наступний день після прийняття судом апеляційної інстанції постанови у справі №910/17567/21) по 17.03.2023 включно (день, до якого розраховано пеню).

За розрахунками позивача, загальна кількість днів прострочення сплати штрафу становить 329 днів,за 329 днів прострочення сплати штрафу сума пені становить 1 552 773,08 грн. Враховуючи обмеження розміру пені,визначені ч.5 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", позивачем пред`явлено до стягнення з відповідача 314 645,00 грн. пені.

Вищевказані обставини стали підставою звернення АМКУ до суду з розглядуваним позовом.

Судова колегія враховує наступне.

У контексті положень ст.6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" адміністративні колегії Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Отже, як вірно зазначено Господарським судом Харківської області, рішення тимчасової адміністративної колегії АМКУ №104-р/тк від 12.08.2021 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу`у силу приписів ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" є обов`язковим до виконання.

За змістом апеляційної скарги ПП "Автоентерпрайз" фактично оспорює правомірність рішення тимчасової адміністративної колегії АМКУ №104-р/тк від 12.08.2021.Разом з тим, як вірно зазначено позивачем за змістом відзиву на апеляційну скаргу, законність означеного рішення Комітету підтверджена рішеннями судів у справі №910/17567/21, які набрали законної сили та є обов`язковими для виконання.

Більше того, відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Вирішуючи спір про стягнення коштів (штрафу, пені) на підставі рішення АМКУ, господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення, з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених ч.1 ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», оскільки перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу АМКУ. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/14222/17 (на яку обґрунтовано посилається позивач за змістом відзиву на апеляційну скаргу) та від 30.09.2021 у справі №910/13817/20.

Частиною 1 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" унормовано, що рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України

інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Як убачається з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ПП "Автоентерпрайз" з 25.08.2021 було обізнане про прийняття рішення №104-р/тк від 12.08.2021. Більше того, як зазначено вище за текстом постанови, відповідач звертався до суду з позовом про визнання означеного рішення недійсним та скасування (справа №910/17567/21), що додатково свідчить про обізнаність відповідача із рішенням АМКУ.

Згідно з ч.ч.3, 8 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Протягом п`яти днів з дня сплати штрафу, суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Відповідачем до матеріалів справи доказів сплати штрафу не додано, за змістом апеляційної скарги про наявність обставин сплати штрафу не зазначено.

Відповідно до ч.5 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

За змістом апеляційної скарги ПП "Автоентерпрайз" наголошує на тому, що протиправним є нарахування позивачем пені за несплату відповідачем штрафу у період строку на оскарження відповідного рішення тимчасової адміністративної колегії в судах, доки рішення суду не буде оскаржене та не набере законної сили.

З цього приводу судова колегія зазначає наступне. Абзацами 3-5 частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.Тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.06.2022 у справі №917/530/21.

Відповідно до ч.5 ст.240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Отже, нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням №104-р/тк від 12.08.2021, зупинялось з 02.11.2021 до 10.02.2022 (розгляд справи №910/17567/21 судом першої інстанції) та з 30.08.2022 до 15.11.2022 (розгляд справи №910/17567/21 судом апеляційної інстанції).

Обставини справи свідчать про наявність правових підстав у позивача для нарахування відповідачу пені за весь час прострочення зобов`язання щодо сплати штрафу за виключенням часу, коли здійснювався розгляд справи №910/17567/21 про визнання недійсним та скасування рішення №104-р/тк від 12.08.2021 Господарським судом міста Києва та Північним апеляційним господарським судом.

За розрахунками позивача, розмір пені за загальний період прострочення з 26.10.2021 по 17.03.2023 (за виключенням періодів розгляду справи №910/17567/21) становить 1 552 773,08 грн.

У свою чергу, у контексті приписів ч.5 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

За висновками судової колегії, позивачем правомірно, відповідно до норм чинного законодавства про захист економічної конкуренції нарахована та пред`явлена до стягнення з відповідача пеня у розмірі 314 645,00 грн.

Отже, з огляду на наведені законодавчі приписи, з`ясувавши, що рішення АМКУ №104-р/тк від 12.08.2021 недійсним у встановленому законом порядку не визнавалося, не скасовувалося та є чинним, а, отже, обов`язковим до виконання, Східний апеляційний господарський суд вважає таким, що заснований на законі, висновок Господарського суду Харківської області про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог АМКУ.

За змістом апеляційної скарги ПП "Автоентерпрайз", разом з іншим, посилається на те, що введений в Україні воєнний стан є обставиною непереборної сили (форс-мажорною обставиною), яка звільняє відповідача від відповідальності у вигляді пені за несвоєчасну сплату штрафу, накладеного позивачем.

Спростовуючи означені доводи апелянта Східний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

З аналізу положень Закону України "Про торгово-промислові палати України" та Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України №44(5) від 18.12.2014, вбачається, що єдиним документом, що засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної Торгово-промислової палати.

При цьому форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного зобов`язання та його сторін.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, на яку обґрунтовано послався місцевий господарський суд у оскаржуваному рішенні, ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності. Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, у тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

При цьому судова колегія звертає увагу, що скаржником не надано жодних належних та допустимих у контексті норм ГПК України доказів, які б підтвердили наявність саме уПП "Автоентерпрайз" форс-мажорних обставин, що стали причиною несплати штрафу в розмірі 314 645,00 грн., який було накладено на нього згідно з рішенням АМКУ №104-р/тк від 12.08.2021, як і не надано обґрунтування причинно-наслідкового зв`язку між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю оплати штрафу з огляду на такі обставини.

Східний апеляційний господарський суд, разом з іншим, зауважує, що зобов`язання відповідача зі сплати штрафу на підставі рішенням АМКУ №104-р/тк від 12.08.2021 виникло у 2021 році, тобто до введення воєнного стану в Україні.

Судова колегія відхиляє посилання скаржника на те, що місцевий господарський суд порушив процесуальні права відповідача, розглянувши справу 13.07.2023 без участі представника відповідача, не давши останньому можливості виступити в судових дебатах, висловити думку з приводу позовних вимог та фактів, які йому стали відомі напередодні останнього судового засідання. Так, судом першої інстанції проведено чотири судових засідання у справі №922/2161/23, а саме: 15.06.2023 (відповідач відсутній); 29.06.2023 (за участі представника відповідача); 06.07.2023 (за участі представника відповідача); 13.07.2023 (відповідач відсутній). Тобто, у двох судових засіданнях місцевого господарського суду відповідач приймав участь. Крім того матеріали справи містять відзив ПП "Автоентерпрайз" на позовну заяву. Отже, відповідач не був позбавлений права та можливості висловити свої заперечення по суті позовних вимог. У контексті приписів ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За таких обставин судова колегія не вбачає порушень процесуальних прав відповідача з боку Господарського суду Харківської області.

Слід зазначити, що аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У цій справі апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків Господарського суду Харківської області. Більше того судова колегія звертає увагу на визнання відповідачем позовних вимог на стадії апеляційного розгляду справи.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, а також заяву відповідача про визнання ним позовних вимог Антимонопольного комітету, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 13.07.2023 у справі №922/2161/23 - без змін.

З урахуванням приписів ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.130 ГПК України, яка кореспондуються з положеннями ч.4 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку, суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним під час подання відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого під час подання відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

З огляду на визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному порядку та прийняття такої відмови судом апеляційної інстанції, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення Приватному підприємству "Автоентерпрайз" з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги згідно з платіжною інструкцією №17138 від 23.08.2023, у сумі 5 663,61грн.

Керуючись ст.ст.46, 129, 130,191, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 13.07.2023 у справі №922/2161/23 залишити без змін.

Повернути Приватному підприємству "Автоентерпрайз" (61070, Харківська обл., м.Харків, вул. Рудика, буд.6; ) з державного бюджету 50% сплаченого судового збору при поданні апеляційної скарги у сумі 5 663,61 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст.ст.287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.10.2023.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.О. Радіонова