ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2023 р. Справа№ 910/14577/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Зорі В.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Логістик" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2023 справі № 910/14577/22 (суддя - Удалова О.Г.)

за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Логістик"

про стягнення 49 664,77 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Державна служба України з безпеки на транспорті звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Логістик" про стягнення 49 664,77 грн плати за проїзд автомобільними дорогами з перевищенням затверджених нормативно габаритних параметрів.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що за результатами проведення 02.12.2020 габаритно-вагового контролю автомобіля, що належить відповідачу, посадовими особами позивача встановлено перевищення транспортним засобом осьових навантажень, внаслідок чого відповідачу нараховано плату за проїзд у розмірі 1 451,52 Євро, що станом на 02.12.2020 за офіційним курсом Національного банку України становить 49 664,77 грн., яка не була сплачена добровільно відповідачем.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.04.2023 у справі № 910/14577/22 позов задоволено повністю. Cтягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Логістик" на користь Державного бюджету України 49 664,77 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Логістик" на користь Державної служби України з безпеки на транспорті витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем обстави щодо виявлених позивачем порушень. Оскільки відповідач у встановленому порядку не сплатив нараховану йому плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, вагові або габаритні параметри якого перевищують нормативні, суд першої інстанції дійшов висновку, що така плата є заборгованістю перед Державним бюджетом України і підлягає примусовому стягненню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з висновками та мотивами, якими суд першої інстанції при прийнятті ним рішення, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 у справі № 910/14577/22 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Також у тексті апеляційної скарги містилося клопотання про визнання поважними причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2023 у справі № 910/14577/22 та клопотання про витребування у позивача додаткових доказів.

За доводами апеляційної скарги, судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, а висновки суду - не відповідали фактичним обставинам справи.

Відповідач зазначав, що не був належним чином повідомлений про розгляд судом справи № 910/14577/22, чим позбавлено відповідача можливості викласти свої заперечення у процесуальних документах.

При цьому апелянт спирався на те, що за текстом рекомендованого повідомлення ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі була направлена судом першої інстанції на адресу м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд 212, тоді як дійсною адресою відповідача є вул. Січових Стрільців буд.21.

Апелянт в що позивачем належними та допустимими доказами не доведено порушення відповідачем затверджених нормативно габаритних параметрів під час здійснення проїзду автомобільними дорогами, адже матеріали справи не містять талона про зважування, який є первинним документом за фактом зважування та підтверджує перевищення відповідачем нормативних вагових параметрів транспортного засобу.

Відповідач також заперечив отримання ним довідки від 02.12.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акту про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів від 02.12.2020 № 024370 та розрахунку за № 024370 від 02.12.2020 нарахованої плати за проїзд у розмірі 1451,52 Євро. На думку відповідача не отримання ним вказаних документів ставить під сумнів їх достовірність, оскільки в постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу № 230233 від 29.12.2020 та акті про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів від 02.12.2020 № 024370 відсутнє будь-яке посилання на складання працівниками Північного міжрегіонального управління Уктрансбезпеки довідки від 02.12.2020 та розрахунку № 024370 від 02.12.2020, що свідчить про їх фальсифікацію.

За твердженням відповідача, позивачем не доведено, що 02.12.2020 габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки МАН, д.р.н НОМЕР_1 , з напівпричепом Schmitz, д.р.н. НОМЕР_2 , проводився у пункті габаритного-вагового контролю.

Крім того, транспортний засіб відповідача не був затриманий працівниками позивача як це передбачено вимогами п. 21, 22 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007. Ця обставина, на переконання відповідача, свідчить про внесення водієм транспортного засобу плати за перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів у день вчинення проступку.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

25.08.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому позивач просить апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва - без змін, оскільки матеріали справи містять належні та допустимі докази порушення відповідачем вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; порушення було виявлено під час перевірки 02.12.2020 належного відповідачу транспортного засобу, який використовувався при здійсненні проїзду автомобільними дорогами загального користування, відповідач добровільно належного платежу не сплатив, відтак, наявні правові підстави для покладення на відповідача відповідальності з її сплати .

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

На підставі службової записки головуючої судді Кропивної Л.В. розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2128/23 від 16.06.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку із перебуванням судді Барсук М.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2023 для апеляційного розгляду справи № 910/14577/22 визначено колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 прийнято справу до провадження у визначеному складі суду; апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Логістик" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2023 у справі № 910/14577/22 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Логістик" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2023 справі № 910/14577/22 та призначено апеляційний розгляд справи № 910/14577/22 в судовому засіданні на 06.09.2023 о 13 год. 30 хв.

Відносно клопотання апелянта про витребування у Державної служби України з безпеки на транспорті оригіналів документів, колегія суддів зазначає таке.

В силу діючого процесуального законодавства, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч. 4 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст. 81 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в ч.ч. 2, 3 ст. 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Згідно з приписами ст. 81 ГПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Разом з тим, звертаючись до суду з відповідним клопотанням, в порушення положень ст. 81 ГПК України відповідачем не надано доказів на підтвердження вжиття ним заходів щодо самостійного отримання документів у Державної служби України з безпеки на транспорті, про витребування яких заявлено у клопотанні, як і не надано підтверджень неможливості отримання вищезазначених доказів особисто представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Логістик".

За викладених обставин у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про витребування доказів, про які він просить.

Аргументи апелянта про направлення ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі не на адресу відповідача колегія суддів вважає неспроможними і такими, що спростовуються, зокрема, долученим до рекомендованим повідомленням 312, з якого вбачається, що процесуальний документ суду був отриманий 06.01.2023 уповноваженим представником ТОВ «Юг-Логістик» - Гур`євою. До того ж за цією ж адресою відповідач в особі цієї ж уповноваженої особи отримав повний текст судового рішення 10 квітня 2023 на підставі рекомендованого повідомлення № 556.

Враховуючи наведене суд відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи відносно нього судом першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій у даній справі

02.12.2020 посадовими особами Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку від 26.11.2020 № 000244 на вул. Будіндустрії, 7 у м. Києві проводилась перевірка щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Під час перевірки 02.12.2020 було зупинено транспортний засіб марки МАН, д.р.н НОМЕР_1 , з напівпричепом Schmitz, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Власником за таким транспортним засобом є ТОВ «Юг-Логістик», що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів. Під час здійснення перевірки відповідач також здійснював перевезення вантажу, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 018512 від 02.12.2020.

За результатами проведеної перевірки працівниками Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено акт № 024370 від 02.12.2020, в якому зафіксовано, що при нормативно-допустимій масі для вантажних автомобілів у 40 тонн, фактична маса транспортного засобу відповідача (автомобіля з напівпричепом) становила 53,085 тонн (талон № 731 від 02.12.2020, т.1 а.с. 17)

Таким чином факт здійснення перевезення вантажу (АМ СЕУ) з перевищенням вагових обмежень, встановлених п. 22.5 Правил дорожнього руху України, є доведеним.

За результатами перевірки складено довідку від 02.12.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю; розрахунок № 024370 від 02.12.2020, в якому на підставі формули, визначеної Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007, нараховано плату за проїзд у розмірі 1 451,52 Євро, що станом на 02.12.2020 за офіційним курсом Національного банку України становить 49 664,77 грн.

Копію вказаного акту та розрахунок від 02.12.2020 були отримані водієм відповідача, що доводиться власноручним підписом водія транспортного засобу на вказаних документах.

Таким чином, доводи апелянта про допущену позивачем фальсифікацією документів, відсутність їх складення у момент здійснення вагового контролю та перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт спростовуються безпосередньо оціненими у ході судового засідання документами.

08.12.2022 позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату коштів у розмірі 1451,52 Євро.

Спір у справі виник у зв`язку з несплатою відповідачем плати за проїзд автомобільним дорогами транспортним засобом у розмірі 49 664,77 грн, яка нарахована позивачем внаслідок перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, встановлених п. 22.5 Правил дорожнього руху України, і залишенням без задоволення вимоги позивача від 08.12.2022 про сплату коштів.

Заслухавши доводи представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволені апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 4 Положення передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському, електричному, залізничному транспорті.

Згідно пп. 15, 27 п. 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно- вагового контролю.

У відповідності до абзацу першого п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Частиною 7 статті 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», абз. 2 п. 12 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1074 від 20.10.2011, визначено, що орган виконавчої влади, щодо якого набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про його припинення, продовжує виконувати повноваження та виконувати функції з формування і реалізації Державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері до набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення утвореним органом виконавчої влади його повноважень та виконання функцій.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1378-р від 16.12.2015 «Питання Державної служби з безпеки на транспорті» здійснення функцій і повноважень, покладених на Укртрансінспекцію, припинено та забезпечено можливість їх виконання Укртрансбезпекою.

Відповідно до п. 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006р., органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

З огляду на викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, а також є органом, наділеним спеціальною компетенцією, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Законом України «Про автомобільний транспорт», а саме статтею 6, передбачено повноваження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, яким, як зазначалося вище, є Укртрансбезпека.

Пунктом 5 Положення передбачено, Укртрансбезпека здійснює стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Так, зокрема, Укртрансбезпека з поміж іншого наділена повноваженням не лише здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування та нарахування, у разі виявлення порушень, плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, але й вживати заходів щодо стягнення такої плати за проїзд.

Процедуру здійснення державного контролю визначено постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» (далі - Порядок №1567).

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (далі - Порядок №879).

Частиною 7 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів у та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, зараховується до державного дорожнього фонду.

Пунктом 26 Порядку №879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

За визначенням, наведеним у пп. 4 п. 2 Порядку №879, габаритно-ваговим контролем є контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку №879 наведене визначення поняття «документальний габаритно-ваговий контроль» - визначення загальної маси транспортного засобу , шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Відповідно до п. 4 Порядку №1567, державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За результатами здійснення габаритно- вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. (п. 20 Порядку №879)

Судом встановлено, що позивач здійснює функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та вправі нараховувати плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

З аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

Матеріали справи містять усі передбачені Порядком № 879 документи, зокрема, довідку від 02.12.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю; акт № 024370 від 02.12.2020 та розрахунок № 024370 від 02.12.2020 плати за проїзд до цього акта, які були складені посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті, у зв`язку з виявленням 02.12.2020 під час габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам і правилам перевезення вантажу відповідачем.

Відповідачем, своєю чергою, вказаних обставин належним чином не спростовано і не надано доказів оплати нарахованої внаслідок перевищення нормативних параметрів навантаження плати за проїзд з перевищенням нормативних параметрів навантаження в розмірі 1451,52 Євро, яка на дату проведення розрахунку за офіційним курсом, встановленим Національним банком України становила 49 664,77 грн.

За таких обставин справи нарахована сума плати за проїзд правомірно задоволена судом першої інстанції в повному обсязі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. (ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Наведені скаржником доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції .

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Висновок суду

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Логістик" є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Логістик" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2023 справі № 910/14577/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2023 справі № 910/14577/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/14577/22 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 03.10.2023.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко