РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.10.2023Справа № 910/10304/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Галичфарм"

до Торгівельного приватного унітарного підприємства "МедФармИнвест"

про стягнення 70 000,00 доларів США, що еквівалентно 2 559 802,00 грн.,

Представники учасників справи:

від позивача: Чумак К.І. за довіреністю від 28.12.2022 року;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Галичфарм" (далі - позивач, Товариство) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Торгівельного приватного унітарного підприємства "МедФармИнвест" (далі - відповідач, Підприємство) 70 000,00 доларів США, що еквівалентно 2 559 802,00 грн.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами 09.11.2020 року контрактом № EXP-033/20 (далі - Контракт) в частині повної та своєчасної оплати поставленого Товариством товару, внаслідок чого за Підприємством утворилась заборгованість у вищевказаному розмірі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.10.2022 року відкрито провадження у справі № 910/10304/22, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.04.2023 року.

Означеною ухвалою суд також зобов`язав Товариство протягом 10 днів з моменту одержання цієї ухвали надати суду копії позовної заяви та ухвали господарського суду міста Києва від 12.10.2022 року в справі № 910/10304/22 з нотаріально завіреним перекладом на російську мову в трьох примірниках, а також вирішив звернутися до Центрального органу республіки білорусь - Ministry of Foreign Affairs of the Republic of Belarus Legal and Treaties Department, з Проханням про вручення за кордоном судових або позасудових документів, відповідно до Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року, відповідачу: Підприємству ухвали господарського суду міста Києва від 12.10.2022 року в справі № 910/10304/22 та позовної заяви Товариства з додатками.

Водночас цією ухвалою суд зупинив провадження у справі № 910/10304/22 до надходження відповіді від вищенаведеного компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів виконання судового доручення про вручення судових документів відповідачу - Підприємству.

03.11.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача від 03.11.2022 року про виконання вимог ухвали суду від 12.10.2022 року та долучення до матеріалів справи копії позовної заяви та ухвали господарського суду міста Києва від 12.10.2022 року в справі № 910/10304/22 з нотаріально завіреним перекладом на російську мову в трьох примірниках.

Після надходження від позивача означених документів, 04.11.2022 року господарський суд міста Києва направив до уповноваженого органу прохання про вручення вищенаведених судових документів відповідачу.

04.04.2023 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача від 03.04.2023 року № 185, в якій останній вказав, що Підприємство не укладало, а його керівник не підписував додаткову угоду від 13.12.2021 року № 2 до Контракту, тоді як наявна в матеріалах справи копія цього документу є підробленою. Крім того, відповідач просив суд виключити з числа доказів у справі копію додаткової угоди від 13.12.2021 року № 2 до Контракту (у зв`язку з її фальсифікацією), а також копію угоди від 07.05.2019 року № 1 до Контракту № EXP-003/17, копію CMR № 1157120, копію "ГТД № UA100380/2021/044681" та лист банку від 24.08.2022 року № 52-1/1303 (у зв`язку з тим, що ці документи не мають відношення до справи). Разом із тим, у наведеній заяві Підприємство також просило суд направити справу № 910/10304/22 на розгляд господарському суду відповідно до правил територіальної підсудності, а також підсудності справ за участю іноземних осіб, встановлених Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами і міжнародними договорами.

Крім того, на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача від 10.04.2023 року № 198 про участь його представника у підготовчому засіданні, призначеному на 12.04.2023 року, в режимі відеоконференції, а також заява про направлення процесуальних документів у справі за допомогою електронних засобів зв`язку на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1

Враховуючи призначення підготовчого засідання на 12.04.2023 року, а також зважаючи на подання відповідачем документів, зміст яких свідчить про обізнаність останнього про розгляд справи № 910/10304/22 та призначене підготовче засідання, ухвалою господарського суду міста Києва від 12.04.2023 року провадження у даній справі поновлено.

Разом із тим, ухвалою від 12.04.2023 року господарський суд міста Києва відмовив у задоволенні клопотання відповідача від 10.04.2023 року № 198 про участь його представника у підготовчому засіданні, призначеному на 12.04.2023 року, в режимі відеоконференції, з огляду на недотримання Підприємством приписів частини 2 статті 197 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 12.04.2023 року господарський суд міста Києва на підставі пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України залишив позов Товариства до Підприємства про стягнення 70 000,00 доларів США, що еквівалентно 2 559 802,00 грн., без розгляду.

24.04.2023 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшла копія ухвали Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2023 року, відповідно до якої матеріали справи № 910/10304/22 витребовуються для апеляційного перегляду ухвали господарського суду міста Києва від 12.04.2023 року в справі № 910/10304/22.

01.05.2023 року матеріали справи № 910/10304/22 були скеровані до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2023 року апеляційну скаргу Товариства на ухвалу господарського суду міста Києва від 12.04.2023 року в справі № 910/10304/22 задоволено, означену ухвалу місцевого господарського суду скасовано, матеріали справи № 910/10304/22 передано на розгляд до господарського суду міста Києва.

20.06.2023 року матеріали справи № 910/10304/22 надійшли до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.06.2023 року підготовче засідання у справі № 910/10304/22 призначено на 18.07.2023 року.

30.06.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов лист Міністерства юстиції України від 14.06.2023 року № 76437/85378-28-23/12.1.3 з долученням документів, отриманих від Посольства України в республіці білорусь за результатами виконання доручення господарського суду міста Києва про вручення Підприємству судових документів.

У підготовчому засіданні 18.07.2023 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали про продовження строку проведення підготовчого провадження у справі № 910/10304/22 на 30 днів, а також про відкладення підготовчого засідання на 30.08.2023 року.

31.07.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли заперечення позивача від 31.07.2023 року на заяву Підприємства про вилучення доказів та передачу справи на розгляд до іншого суду, в яких Товариство просило суд залишити наведену заяву відповідача без розгляду.

У підготовчому засіданні 30.08.2023 року суд відмовив відповідачу в задоволенні заяви від 03.04.2023 року № 185 в частині виключення з числа доказів у справі копії додаткової угоди від 13.12.2021 року № 2 до Контракту (у зв`язку з її фальсифікацією), а також у задоволенні похідного клопотання про направлення справи № 910/10304/22 на розгляд господарському суду відповідно до правил територіальної підсудності, зважаючи на недоведеність Підприємством тих обставин, на які воно посилалося у вищенаведеній заяві. Разом із тим, судом враховано, що відповідачем у поданій заяві від 03.04.2023 року № 185 чи у іншій окремій заяві з процесуальних питань не було заявлено клопотання про призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи для встановлення дійcних обставин підписання/не підписання представником Підприємства вищевказаної додаткової угоди від 13.12.2021 року № 2 до Контракту, тоді як за умовами частини 11 статті 80 Господарського процесуального кодексу України клопотання про виключення певного документа з числа доказів може бути заявлено особою, яка подала цей документ. Крім того, у прохальній частині заяви від 03.04.2023 року № 185 відповідачем не зазначено й конкретного суду, якому, на думку Підприємства, слід направити справу № 910/10304/22 для розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.08.2023 року закрито підготовче провадження у справі № 910/1304/22 та призначено її до судового розгляду по суті на 04.10.2023 року.

Представник позивача у судовому засіданні 04.10.2023 року підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач про дату час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання 04.10.2023 року не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Частиною 1 статті 367 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно, зокрема, вручити документи на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами (частина 2 статті 367 Господарського процесуального кодексу України).

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території держави відповідача на час звернення позивача до суду з даним позовом регулювався Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, до якої Україна приєдналася 19.12.1992 року, прийнявши відповідний нормативний акт - постанову Верховної Ради України "Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності" від 19.12.1992 року.

Разом із тим, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась та триває на час ухвалення рішення суду в даній справі.

Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" обумовлено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

За зверненням Мін`юсту Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресію росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

Згідно з листом Міністерства юстиції України "Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану" від 21.03.2022 року з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами юстиції білорусії на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

У зв`язку з агресією з боку росії та введенням воєнного стану АТ "Укрпошта" з 25.02.2022 року припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами, зокрема, з білорусією.

Крім того, відповідно до Закону України "Про вихід з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності" від 12.01.2023 року № 2855-IX (дата набрання чинності - 05.02.2023 року) Україна вийшла з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, вчиненої в м. Києві 20 березня 1992 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року № 2889-XII.

За наведених обставин, є неможливим направлення судового доручення про вручення документів, а також направлення ухвал господарського суду міста Києва у справі № 910/10304/22 безпосередньо на поштову адресу відповідача.

Проте, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Крім того, копія ухвали господарського суду міста Києва від 30.08.2023 року про закриття підготовчого провадження у справі № 910/10304/22 та призначення її до судового розгляду по суті на 04.10.2023 року була направлена судом на електронну адресу Торгівельного приватного унітарного підприємства "МедФармИнвест": , вказану самим відповідачем у заяві від 12.04.2023 року № 203.

За таких обставин, суд констатує, що відповідач був повідомлений про розгляд справи № 910/10304/22, проте наданим йому правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Зокрема, згідно із частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25.01.2006 року № 1-5/45 в цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Усі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 04.10.2023 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.11.2020 року між Підприємством (покупець) та Товариством (продавець) укладено Контракт, за умовами якого позивач зобов`язався поставити покупцю на умовах, в обсягах та в порядку, передбаченими даним Контрактом, медикаменти, зокрема, але не виключно, з нанесеним на упаковку знаком для товарів і послуг "АРТЕРИУМ"/"ARTERIUM" (далі - Товар), відповідно до Генеральної специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Контракту.

Відповідно до пункту 1.2 Контракту поставка Товару здійснюється окремими партіями згідно з уточненими і узгодженими Сторонами разовими Специфікаціями, які є невід`ємною частиною Контракту, при цьому, об`єм Товару, зазначеного в них, не повинен перевищувати кількості Товару, зазначеного в Основній специфікації до цього Контракту. Покупець зобов`язується оплатити Товари згідно з разовими Специфікаціями до цього Контракту.

Кількість, ціни, асортимент і термін оплати зазначаються в разових Специфікаціях на кожну партію Товару окремо (пункт 1.3 Контракту).

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Контракту його загальна вартість складає 3 246 260,00 доларів США. Валюта платежу - долари США.

Пунктом 3.1 Контракту передбачено, що Товар поставляється на умовах (СІР)-Мінськ, станція призначення - республіка білорусь, ПМО "Белкультторг" (Озерце), 06611 або 06542 ПМО 06542 "Кунцевщина", ТОВ, республіка білорусь, м. Мінськ, вул. Брикета, 25 або ПМО № 06529 "Колядичи-Авто", республіка білорусь, м. Мінськ, промвузол Колядичи, вул. Бабушкіна, 39.

Згідно з пунктом 3.2 Контракту при тлумаченні цього Контракту діють Міжнародні правила тлумачення торгових термінів в редакції, яка діє на момент підписання цього Контракту (ІНКОТЕРМС 2010).

Відповідно до пункту 4.3 наведеного правочину Товар поставляється покупцеві шляхом передачі Товару перевізникові не пізніше терміну і на умовах поставки, обумовлених в цьому Контракті і разовій Специфікації. Поставка вважається здійсненою з дати передачі Товару перевізникові.

За умовами пункту 4.4 Контракту Товар поставляється покупцю шляхом передачі перевізникові Товару, вказаного в разовій Специфікації, не пізніше терміну, зазначеного в цій Специфікації, на умовах відтермінування платежу (п. 5.1. Контракту).

Згідно з пунктом 16.1 Контракту останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023 року. У випадку, якщо сторони не завершили взаємний розрахунок в межах цього терміну, контракт зберігає чинність до повного завершення взаєморозрахунків.

З матеріалів справи вбачається, що у Генеральній специфікації сторони Контракту погодили поставку позивачем лікарських засобів на загальну суму 3 246 260,00 доларів США.

Разом із тим, у разовій Специфікації № 7 від 05.07.2021 року означені контрагенти погодили поставку товару (лікарських засобів) на загальну суму 358 700,00 доларів США; фінансова знижка: 107 620,00 доларів США. Разом до оплати: 251 080,00 грн. доларів США. Умови оплати: 1 відтермінування платежу 150 календарних днів з дати складання міжнародної накладної (CMR) в м. Київ.

05.07.2021 року на підставі вищенаведеної Специфікації № 7 позивачем виставлено Інвойс № ЕХР-033/20-07 на суму 251 080,00 грн. доларів США.

Судом встановлено, що на виконання умов Контракту Товариство згідно із Специфікацією № 7 від 05.07.2021 року та Інвойсом № ЕХР-033/20-07 передало перевізнику погоджений сторонами Товар на суму 251 080,00 грн. доларів США, що відповідає умовам СІР та підтверджується міжнародною транспортною накладною (CMR) № 1225466, складеною 15.07.2021 року. Товар пройшов митну процедуру в Україні, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія електронної декларації № UA100380/2021/044076.

Про належне виконання Товариством своїх зобов`язань з поставки Товару за Специфікацією № 7 до Контракту свідчить також відсутність з боку покупця претензій та повідомлень про порушення постачальником умов цієї угоди. Докази, які свідчать про невідповідність поставленого позивачем Товару вимогам Контракту, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до пункту 5.1 Контракту, з урахуванням додаткової угоди від 07.05.2019 року № 1 до нього, оплата за Товар, який постачається, здійснюється в доларах США за реквізитами продавця в наступному порядку: банківський переказ на рахунок продавця з відстрочкою платежу до 150 календарних днів від дати складання Міжнародної транспортної накладної (CMR) в м. Києві.

Проте, в порушення вищевказаних положень Контракту відповідач вартість отриманого від позивача Товару оплатив лише частково, перерахувавши Товариству протягом січня-лютого 2022 року 181 080,00 доларів США та заборгувавши таким чином останньому 70 000,00 доларів США.

Згідно з пунктами 14.2, 14.3 Контракту, з урахуванням додаткової угоди від 13.12.2021 року № 2 до нього, у разі, якщо сторони не дійдуть згоди шляхом переговорів, то спір, який виникає за цим Контрактом або у зв`язку з ним, підлягає передачі на розгляд та остаточне вирішення у господарському суді міста Києва. Сторони погоджуються з тим, що в процесі розгляду та вирішення спору, а також з усіх питань, не передбачених цим Контрактом, сторони керуватимуться нормами міжнародного права, зокрема Віденською конвенцією ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів та нормами права місця укладення Контракту, Україна.

Слід зазначити, що відповідно до статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Згідно з частиною 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Зважаючи на вказані положення Контракту та додаткових угод до нього (які в силу передбаченої статтею 204 Цивільного кодексу України презумпції визнаються судом правомірними), а також враховуючи порушення відповідачем умов Контракту в частині повної оплати поставленого позивачем товару, Товариство звернулося до господарського суду міста Києва з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на правову природу Контракту, який у розумінні статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, спірні правовідносини регламентуються положеннями глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Враховуючи, що загальна сума основного боргу відповідача за Контрактом, яка складає 70 000,00 доларів США (що станом на 29.08.2022 року згідно з офіційним курсом НБУ становить 2 559 802,00 грн.), підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, строк оплати якої настав, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства до Підприємства про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов підлягає задоволенню.

Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження виконання грошових зобов`язань за Контрактом та відсутності боргу перед позивачем.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки щодо оплати вартості поставленого його позивачем товару, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд враховує висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року в справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Поряд з цим, за змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для задоволення позову не спростовує.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Торгівельного приватного унітарного підприємства "МедФармИнвест" (223043, республіка білорусь, Мінська область, Мінський район, Папернянська сільрада, 50/1-1, район д. Дубовляни; ідентифікаційний код ОКПО 00) на користь Акціонерного товариства "Галичфарм" (79024, Львівська область, місто Львів, вулиця Опришківська, будинок 6/8; ) 70 000 (сімдесят тисяч) доларів США 00 центів основного боргу, що станом на 29.08.2022 року згідно з офіційним курсом НБУ еквівалентно сумі 2 559 802 (два мільйони п`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот дві) грн. 00 коп., а також 38 397 (тридцять вісім тисяч триста дев`яносто сім) грн. 03 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 10.10.2023 року.

Суддя В.С. Ломака