ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року м. Черкаси Справа № 925/752/23

Господарський суд Черкаської області у складі судді Зарічанської З.В., за участю секретаря судового засідання Філіпової І.С. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Заступника керівника Черкаської окружної прокуратури, в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає

позивач: Черкаська міська рада,

до відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дакордд",

до відповідача 2 - Приватного підприємства "Хотей-Торг",

до відповідача 3 - Фізичної особи-підприємця Дарія Максима Євгенійовича,

про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, знесення самочинно збудованого нерухомого майна,

за участю представників сторін:

від прокуратури: Куліш А.А., прокурор, службове посвідчення від 01.03.2023 № 074887,

від позивача: Чехівський Я.О., довіреність від 02.01.2023 № 17-01-21, розпорядження від 15.12.2022 № 662-р/кр, посадова інструкція головного спеціаліста-юрисконсульта відділу представництва в судах управління юридичного забезпечення департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, в порядку самопредставництва,

від відповідача 1: Чорноус Л.В., адвокат, ордер від 27.07.2023 серія АІ № 1432422 (в режимі відеоконференцзв`язку),

від відповідача 2: Стойко А.Ю., адвокат, ордер від 11.09.2023 серія СА № 1063951, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 01.10.2019 серія ЧК № 001209 (в судовому засіданні 11.09.2023; у судовому засіданні 25.09.2023 - участі не брав);

від відповідача 3: Стойко А.Ю., адвокат, ордер від 17.08.2023 серія СА № 1062341, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 01.10.2019 серія ЧК № 001209 (в судовому засіданні 11.09.2023; у судовому засіданні 25.09.2023 - участі не брав).

05.06.2023 до Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Черкаська міська рада з вимогами:

- усунути перешкоди територіальній громаді міста Черкаси в особі Черкаської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, площею 51,5 кв.м., розташований за адресою: Черкаська область, місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 490/4, за товариством з обмеженою відповідальністю "Дакордд" () реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, номер запису про право власності - 35286609;

- усунути перешкоди територіальній громаді міста Черкаси в особі Черкаської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасувавши рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, площею 51,5 кв.м., розташований за адресою: Черкаська область, місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 490/4, за приватним підприємством "Хотей-Торг" () реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, номер запису про право власності - 26168037, 26213542;

- усунути перешкоди територіальній громаді міста Черкаси в особі Черкаської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасувавши рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, площею 51,5 кв.м., розташований за адресою: Черкаська область, місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 490/4, за Дарій Максимом Євгенійовичем (РНОКПП НОМЕР_1 ) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, номер запису про право власності - 23940813;

- усунути перешкоди територіальній громаді міста Черкаси в особі Черкаської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю "Дакордд" () знести самочинно збудоване нерухоме майно - нежитлову будівлю площею 51,5 кв.м., який знаходиться на бульварі Шевченка, будинок 490/4, місто Черкаси (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, номер запису про право власності - 35286609).

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що підставою для виникнення права власності на нежитлову будівлю площею 51,5 кв.м. за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 490/4 та внесення відомостей до Державного реєстру прав на нерухоме майно стали технічний паспорт і договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою. Прокурор зазначає, що подані для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості та внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності не можуть слугувати правовою підставою для набуття права власності на об`єкт нерухомого майна та підтверджувати відповідність заявлених прав поданим документам, а також державної реєстрації такого права, а тому, на його думку, вбачається незаконне розміщення нежитлової будівлі та незаконність реєстрації права приватної власності.

Ухвалою від 12.06.2023 господарський суд відкрив провадження у справі №925/752/23 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 07.07.2023 об 11:30. Встановив сторонам строк для подання заяв по суті.

Ухвалою від 04.07.2023 господарський суд підготовче засідання у справі призначив на 17.07.2023 об 11:00.

Господарський суд враховує, що копії ухвал про відкриття провадження у справі, направлені на адресу відповідачів повернулись до суду з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою". Дата на поштовому штемпелі відповідача 1 - 21.06.2023, відповідача 2 - 20.06.2023, відповідача 3 - 28.06.2023.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, копії ухвал, направлені на адреси відповідачів вважаються врученими: відповідачу 1 - 21.06.2023, відповідачу 2 - 20.06.2023, відповідачу 3 - 28.06.2023.

Відповідно до ч. 8 ст. 165 ГПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

В ухвалі про відкриття провадження у справі для відповідачів встановлено строк - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

З викладеного випливає, що строк для подання відзиву на позов відповідачем 1 сплив 06.07.2023, відповідачем 2 - 05.07.2023, відповідачем 3 - 13.07.2023.

14.07.2023 від заступника керівника Черкаської окружної прокуратури надійшли пояснення, в яких прокурор зазначає, що відповідачами у цій справі визначено ТОВ "Дакордд", ОСОБА_1 , ПП "Хотей-Торг"; з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 07.10.2010 внесено відомості за номером 0011751 про те, що Дарій М.Є. зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому дана справа підсудна господарському суду. Крім того, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою реєстрації права власності на споруду, що є предметом оскарження у цій справі, вказано договір пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою від 29.09.2016, укладений між Черкаською міською радою та ФОП Дарієм М.Є. З огляду на викладене, оскільки окружною прокуратурою даний позов пред`явлено саме до юридичної особи - ФОП Дарія М.Є. прокурор вважає, що він підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвалою від 17.07.2023 господарський суд прийняв пояснення Заступника керівника Черкаської окружної прокуратури та постановив подальший розгляд справи здійснювати за позовом Заступника керівника Черкаської окружної прокуратури, в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Черкаська міська рада, до відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дакордд", до відповідача 2 - Приватного підприємства "Хотей-Торг", до відповідача 3 - Фізичної особи-підприємця Дарія Максима Євгенійовича. Відклав підготовче засідання до 03.08.2023 о 10:00.

03.08.2023 за допомогою системи "Електронний суд" від ТОВ "Дакордд" надійшов відзив на позовну заяву, в якому заявлено клопотання про поновлення строку для подання відзиву.

По суті позовних вимог ТОВ "Дакордд" зазначає, що Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі з розстроченням платежу серія та номер: 163, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алєксеевим М.Ю., укладений між ТОВ "Дакордд" та ПП "Хотей-Торг" є чинним та в судовому порядку недійсним не визнавався. При посвідченні вказаного правочину приватним нотаріусом проведено перевірку правовстановлюючого документу продавця, реєстрацію за ним права власності та відсутність обмежень/обтяжень нерухомого майна.

ТОВ "Дакордд" стверджує, що продавцю приміщення, яке було предметом договору, належало на підставі договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. від 16.05.2018 за № 2416, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав від 16.05.2018 та на підставі договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. від 18.05.2018 за № 2499, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав від 18.05.2018.

Відповідач 1 наголошує на тому, що позивачем не надано жодного доказу, який міг би свідчити про незаконність набуття у власність ТОВ "Дакордд" нерухомого майна, він є добросовісним набувачем. Відповідач 1. вважає, що позивачем вимога щодо знесення самочинно збудованого нерухомого майна заявлена передчасно та до неналежного відповідача. Крім того, ТОВ "Дакордд" заявляє про пропуск позивачем строків позовної давності звернення до суду.

Протокольною ухвалою від 03.08.2023 господарський суд на підставі ч. 1 ст. 119 ГПК України, поновив ТОВ "Дакордд" пропущений процесуальний строк для подання відзиву.

Також протокольною ухвалою від 03.08.2023 господарський суд на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України за власною ініціативою продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України відклав підготовче засідання до 15:00 17.08.2023.

09.08.2023 від відповідача 3. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, шляхом направлення електронних копій документів на його електронну адресу.

Відповідно до списку розсилки поштової кореспонденції (електронної пошти), копії матеріалів направлено відповідачу 3. 09.08.2023.

16.08.2023 від прокурора надійшла відповідь на відзив ТОВ "Дакордд".

У відповіді на відзив прокурор зазначає, що для того, щоб новостворене майно стало об`єктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов: 1) завершення будівництва; 2) прийняття до експлуатації; 3) державна реєстрація. Доки ці умови не виконано, особа вважається лише власником матеріалів, обладнання тощо, яке було використано у процесі цього будівництва (створення майна). Також прокурор покликається на положення ч. 1 ст. 376 ЦК України, відповідно до якої, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, прокурор вважає, що наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним та стверджує, що у даній справі нежитлова будівля загальною площею 51,5 кв.м, за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 490/4, збудована на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети. Також спірну будівлю збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, і ніщо не свідчить про те, що такі будинки приймались в експлуатацію. Тому, на думку прокурора, нежитлова будівля є самочинним будівництвом і реєстрація права власності на неї за відповідачами не змінює її статусу.

17.08.2023 від відповідача 3. надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до фізичної особи-підприємця Дарія М.С.

Протокольною ухвалою від 17.08.2023 господарський суд оголосив перерву в судовому засіданні до 13:45 23.08.2023.

22.08.2023 від Черкаської міської ради надійшли заперечення на клопотання про закриття провадження у справі.

22.08.2023 від прокуратури надійшли пояснення, в яких прокурор обґрунтовує, що ним надано докази, які підтверджують обґрунтованість судового розгляду саме судом господарської юрисдикції.

23.08.2023 за допомогою системи "Електронний суд" від ТОВ "Дакордд" надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У запереченнях на відповідь на відзив ТОВ "Дакордд" покликається на позиції Верховного Суду та, підсумовуючи, зазначає, що позовні вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна заявлені передчасно, без дотримання відповідних процедур (визначення можливості здійснення перебудови або відмова особи від такого здійснення, внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку). ТОВ "Дакордд" наполягає на тому, що не є належним відповідачем за вимогою про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, так як він не здійснював будівництва, а придбав збудовану нежитлову будівлю на підставі договору купівлі-продажу через більш як 2 роки після такого будівництва (технічний паспорт на будівлю виготовлено 01.12.2017). ТОВ "Дакордд" вважає, що належним відповідачем є особа, яка здійснила будівництво, а позивачем не використано усі передбачені заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Щодо позовних вимог про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, відповідач 1. зазначає, що відповідно до правових позицій, викладених у постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 509/11/17 зазначено, що "визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів та визнання недійсними договорів купівлі-продажу не є ефективним способом захисту та не забезпечує усунення порушень, спричинених самочинним будівництвом".

Відтак, відповідач 1. вважає, що вимога про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна не є ефективним способом захисту.

Ухвалою від 23.08.2023 господарський суд відмовив у задоволенні клопотання представника ФОП Дарія М.Є. про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до фізичної особи-підприємця Дарія Максима Євгенійовича.

Також ухвалою від 23.08.2023 господарський суд закрив підготовче провадження по справі № 925/752/23 та призначив справу до судового розгляду по суті на 11.09.2023 о 15:30. Визначив наступну дату судового засідання 25.09.2023 об 11:00.

11.09.2023 від представника ПП "Хотей-Торг" та ФОП Дарія М.Є. надійшла заява про застосування позовної давності до позовних вимог. В обґрунтування поданої заяви відповідачі 2. та 3. зазначають, що прокурор, з урахуванням наданих йому законом повноважень, мав можливість і був зобов`язаний отримати повну та достовірну інформацію про незаконне, на його думку, будівництво у межах встановленого законом строку позовної давності. Відтак, в органів прокуратури, були усі правові підстави та можливості з`ясувати всі обставини та звернутися з відповідним позовом в порядку господарського судочинства в межах строку позовної давності, що прокурором з невідомих причин зроблено не було.

Протокольною ухвалою від 11.09.2023 господарський суд оголосив перерву в судовому засіданні до заздалегідь визначеної дати - 25.09.2023.

У судовому засіданні 25.09.2023 представник відповідачів 2, 3 участі не брав. Про дату та час судового засідання належно повідомлений, про що свідчить підпис останнього на розписці про призначення справи до судового розгляду по суті.

Присутні у судовому засіданні прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, представниця відповідача 1. позов заперечила.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, господарський суд встановив таке.

29.09.2016 Фізична особа-підприємець Дарій Максим Євгенійович (Замовник) та Черкаська міська рада (Виконавець) підписали Договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою, відповідно до п. 1.1. якого, Замовник зобов`язується оплатити пайову участь в утриманні об`єкта благоустрою по бул. Шевченка, біля будинку № 490, площею 42 кв.м. (далі - Об`єкт благоустрою) на території якого розташовано торговий павільйон № 1 площею 30 кв.м. (далі - Тимчасова споруда) та № 2, площею 49 кв.м. (далі - Об`єкт благоустрою) власником якого є Замовник, а Виконавець зобов`язується забезпечити належне утримання прилеглої до зазначеної споруди території.

01.12.2017 Фізичною особою-підприємцем Гуглею С.В. виготовлено Технічний паспорт на нежитлову будівлю: бульвар Шевченка № 490/4 місто Черкаси. Замовник технічної інвентаризації або уповноважена ним особа (прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи або найменування юридичної особи) - Дарій Максим Євгенійович. Щодо характеристики будинку, господарських будівель та споруд у Технічному паспорті зазначено: фундамент - стрічковий бетонний, стіни - металевий каркас, плити ОСВ утеплені, обшито металопрофілем. Загальна площе приміщень - 51,5 кв.м.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101 - нежитлова будівля загальною площею 51,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 - 13.12.2017 державним реєстратором Цьопою Б.А. виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області зареєстровано право власності Дарія Максима Євгенійовича. Документи, подані для державної реєстрації: Технічний паспорт на нежитлову будівлю, серія та номер: 641-17, виданий 01.12.2017, видавник: Фізична особа-підприємець Гугля С.В.; Договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою, серія та номер: 741, виданий 26.09.2016, видавник: Посвідчено сторонами.

16.05.2018 ОСОБА_1 (Продавець) та Приватне підприємство "Хотей-Торг" (Покупець) підписали Договір купівлі-продажу частки нежитлової будівлі, відповідно до п. 1 якого, Продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає у власність 1/2 (одну другу) частку нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок № 490/4 (чотириста дев`яносто дріб чотири), (далі - "частка нежитлової будівлі"), і сплачує її вартість відповідно до умов, що визначені в цьому договорі.

18.05.2018 ОСОБА_1 (Продавець) та Приватне підприємство "Хотей-Торг" (Покупець) підписали Договір купівлі-продажу частки нежитлової будівлі, відповідно до п. 1 якого, Продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає у власність 1/2 (одну другу) частку нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок № 490/4 (чотириста дев`яносто дріб чотири), (далі - "частка нежитлової будівлі"), і сплачує її вартість відповідно до умов, що визначені в цьому договорі.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101 - нежитлова будівля загальною площею 51,5 кв.м., за адресою: Черкаська обл., м. Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 490/4, 16.05.2018 зареєстровано право власності (вид спільної власності - спільна часткова) за Приватним підприємством "Хотей-Торг". Документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, частки нежитлової будівлі, серія та номер: р. № 2416, виданий 16.05.2018, видавник: С.О. Фіщук приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу; 18.05.2018 зареєстровано право власності (вид спільної власності - спільна часткова) за Приватним підприємством "Хотей-Торг". Документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, частки нежитлової будівлі, серія та номер: р. № 2499, виданий 18.05.2018, видавник: С.О. Фіщук приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу.

30.07.2018 Управління інспектування Черкаської міської ради звернулось із Листом № 298-22-30 до прокурора Черкаської області - старшого радника юстиції Овчаренка С.А., в якому зазначило, що у ході проведення перевірки щодо законності розміщення тимчасових споруд на території міста Черкаси, спеціалістами Управління було зобов`язано суб`єктів господарювання, які ведуть діяльність у вказаних спорудах надати відповідні дозвільні документи на їх розміщення, а саме паспорти прив`язки видані департаментом архітектури та містобудування Черкаської міської ради. Однак, на дану вимогу працівників Управління, деякі підприємці почали надавати документи щодо державної реєстрації права власності на нежитлові будівлі. В ході вивчення вказаних документів, було встановлено, що державним реєстратором виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області Цьопою Б.А., всупереч Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244 було зареєстровано право власності на 13 тимчасових споруд розміщених на території міста Черкаси, серед яких тимчасова споруда розташована за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 409/4. Власник - ПП "Хотей-Торг".

26.11.2018 Черкаський відділ поліції звернувся із запитом № 15792/46-2018 до Департаменту архітектури та містобудування, в якому просив, у зв`язку зі здійсненням досудового розслідування кримінального провадження № 0007090 від 11.10.2018, надати належним чином завірені копії паспортів прив`язки, виданих департаментом архітектури та містобудування Черкаської міської ради, зокрема, на тимчасову споруду, яка розташована за адресою м. Черкаси, бул. Шевченка, 490/4.

У відповідь на запит Черкаського відділу поліції, 17.12.2018 Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради повідомив, що Управлінням планування та архітектури департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради висновки щодо відповідності намірів розміщення тимчасових споруд на зазначених у зверненні місцях не надавалися та паспорти прив`язки на розміщення тимчасових споруд не оформлювались.

18.11.2019 Слідче управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області звернулось із листом № 17421/24/16-19/2 до Управління земельних ресурсів та землеустрою Виконавчого комітету Черкаської міської ради, в якому просило у зв`язку з проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0007090, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.10.2018, надати завірені належним чином копії документів чинних станом на 2017-2019 роки щодо здачі в оренду чи інше користування земельних ділянок, розташованих, серед інших, за адресою м. Черкаси, бул. Шевченка, 490/4.

У відповідь, листом від 16.12.2019 № 25/45-01-21, Департамент архітектури та містобудування зазначив, що за наявними в управлінні земельних ресурсів та землеустрою департаменту архітектури та містобудування даними, відомості щодо надання у користування земельної ділянки за адресою бул. Шевченка, 490/4 відсутні.

18.11.2019 Слідче управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області звернулось із листом № 17421/24/16-19/3 до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, в якому просило повідомити, яким об`єктам нерухомості присвоєно адресу: м. Черкаси, бул. Шевченка, 490/4 та чи надходили на адресу Департаменту протягом 2016-2018 років заявки щодо присвоєння зазначеної адреси об`єктам нежитлової нерухомості.

У відповідь, листом від 02.12.2019 № 25/44-01-21 Департамент архітектури та містобудування зазначив, що в останнього відсутня інформація про надання адреси об`єктам нерухомого майна за адресою бульв. Шевченка, 490/4.

31.01.2020 ПП "Хотей-Торг" (Продавець) та ТОВ "Дакордд" (Покупець) підписали Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі з розстроченням платежу, відповідно до п. 1 якого, Приватне підприємство "Хотей-Торг" продало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Дакордд" купило нежитлову будівлю, яка знаходиться за адресою: місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 490/4 (чотириста дев`яносто дріб чотири).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101 - нежитлова будівля загальною площею 51,5 кв.м., за адресою: Черкаська обл., м. Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 490/4 зазначено: 31.01.2020 зареєстровано право власності за ТОВ "Дакордд" на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50918911 від 31.01.2020, приватний нотаріус Алексєєв Максим Юрійович, Черкаський міський нотаріальний округ, Черкаська обл. Документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 163, виданий 31.01.2020, видавник: ПН Алексєєв М.Ю.

29.11.2022 Черкаська окружна прокуратура звернулась із запитом до Черкаської міської ради, в якому просила повідомити:

- чи приймалися рішення щодо передачі в оренду/власність ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (в разі прийняття такого рішення необхідно надати його копію та копію документів, які стали підставою його прийняття);

- чи надавалися дозвільні документи щодо розміщення об`єкту нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 51,5 м2, ОСОБА_1 або іншій фізичній/юридичній особі (необхідно надати його копію та копію документів, які стали підставою його прийняття).

У відповідь на викладений запит Черкаська міська рада зазначила, що Управлінням планування та архітектури не надавалися будь-які дозвільні документи щодо розміщення об`єктів нерухомості, зокрема по бульв. Шевченка, 490/4, загальною площею 51,5 кв.м ( ОСОБА_1 ).

Відтак, прокурор стверджує, що підставою для виникнення права власності на вищевказану нежитлову будівлю та внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стали технічний паспорт і договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою, подані для державної реєстрації права приватної власності на об`єкт нерухомості та внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності не можуть слугувати правовою підставою для набуття права власності на об`єкт нерухомого майна та підтверджувати відповідність заявлених прав поданим документам, а також державної реєстрації такого права, а тому є незаконне розміщення нежитлової будівлі та незаконність реєстрації права приватної власності. Викладене стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Розглядаючи спір, суд враховує такі положення чинного законодавства.

У ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, наведена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п. а) ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Спірна земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту - міста Черкаси.

З урахуванням приписів ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п. 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", ст. 80, 83 Земельного кодексу України, земельні ділянки, розміщені в межах м. Черкаси, за деяким виключенням, є землями комунальної форми власності і належать на праві власності територіальній громаді, при цьому відсутність державної реєстрації речового права на земельну ділянку після 01.01.2013 не впливає на наявність права комунальної власності на відповідну земельну ділянку, оскільки за загальним правилом, правом власності на земельну ділянку, розташовану в межах відповідного населеного пункту, орган місцевого самоврядування наділений в силу закону, зокрема, з уведенням 01.01.2002 у дію нового Земельного кодексу України. Державна реєстрація не є підставою для виникнення права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

Відтак позивач є власником земельної ділянки, на якій розташований спірний об`єкт, на який за відповідачами по черзі було зареєстровано право власності як на об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Оскільки предметом спору у даній справі є приватний інтерес Черкаської міської ради, що стосується насамперед захисту її прав як власника земельної ділянки від порушень, вчинених державними реєстраторами, господарський суд доходить висновку про приватноправовий характер спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (ч. 1 ст. 321 ЦК України)

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових права на нерухоме майно.

Крім того, згідно з цим Законом, об`єкти нерухомого майна мають бути капітального типу, а не тимчасовими, що є притаманним для малих архітектурних форм і тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з ч. 2 ст. 181 ЦК України рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей або не мати такого приміщення.

У Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 17.08.2000 №507, міститься визначення терміну "будівля", їх перелік та класифікація, однак тимчасова споруда до будівель не належить і не є нерухомістю.

Отже, тимчасова споруда є рухомою річчю, оскільки виготовляється з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без закладення фундаменту, а тому вільне переміщення тимчасових споруд у просторі можливе без зміни їх призначення.

З матеріалів справи випливає, що спірне майно знаходиться на земельній ділянці, яка передана у користування на підставі договору пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою від 29.09.2016, підписаного між Черкаською міською радою та Дарієм М.Є., відповідно до п. 1.1. якого, Замовник зобов`язується оплатити пайову участь в утриманні об`єкта благоустрою по бул. Шевченка, біля будинку № 490, площею 42 кв.м. (далі - Об`єкт благоустрою) на території якого розташовано торговий павільйон № 1 площею 30 кв.м. (далі - Тимчасова споруда) та № 2, площею 49 кв.м. (далі - Об`єкт благоустрою) власником якого є Замовник, а Виконавець зобов`язується забезпечити належне утримання прилеглої до зазначеної споруди території.

Жодних доказів того, що такі тимчасові споруди є нерухомим майном матеріали справи не містять.

Відповідно до Наказу Мінекономіки, Наказ "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо базових моделей ринків з продажу продовольчих та непродовольчих товарів" від 28.07.2004 N 281), "Терміни та визначення понять ДБН В.2.2-23:2009" Торговельний павільйон - торговельний об`єкт у роздрібній торгівлі, призначений для організації продажу товарів кінцевим споживачам, розміщений в окремій споруді полегшеної конструкції та має торговельну залу для покупців.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції на час прийняття першого оскаржуваного рішення від 05.01.2018), записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Статтею 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 1-2 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції на час прийняття першого оскаржуваного рішення від 13.12.2017) у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Водночас згідно з ч. 4 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення від 13.12.2017) не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії.

Положеннями ч. 4 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення від 13.12.2017) обумовлено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення від 13.12.2017) перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Умови, підстави та процедура проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення від 13.12.2017) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (далі - Порядок).

Згідно з п. 6, 7 Порядку державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Частиною 2 ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення від 13.12.2017) передбачено, що відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Відповідальність за відповідність електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, оригіналам таких документів у паперовій формі у разі подання заяви в електронній формі несе особа, яка виготовила електронні копії документів.

Відповідно до п. 40 Порядку, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення від 13.12.2017) державна реєстрація права власності та інших речових прав, проводиться на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно, як-от: договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості; свідоцтва про право власності; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, тощо.

Пунктом 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Таким чином, Порядком визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені.

При цьому, з огляду на закріплені у ст. 9, 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення від 13.12.2017) положення, порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, останній приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Як встановлено судом вище, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101 - нежитлова будівля загальною площею 51,5 кв.м., за адресою: Черкаська обл., м. Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 490/4 - 13.12.2017 державним реєстратором Цьопою Б.А. виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області зареєстровано право власності Дарія Максима Євгенійовича. Документи, подані для державної реєстрації: Технічний паспорт на нежитлову будівлю, серія та номер: 641-17, виданий 01.12.2017, видавник: Фізична особа-підприємець Гугля С.В.; Договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою, серія та номер: 741, виданий 26.09.2016, видавник: Посвідчено сторонами.

Такі документи (договір щодо пайової участі та технічний паспорт) не є достатніми для реєстрації права власності на новозбудоване нерухоме майно. Відсутній документ, що, відповідно до вимог законодавства, засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Так, як встановлено судом, для реєстрації об`єкта в якості нерухомого майна необхідні конкретні документи, які Дарій М.Є. при поданні заяви про державну реєстрацію майна, як об`єкта нерухомого майна, не подав. Відтак, подані документи не є достатньою підставою для реєстрації спірного об`єкта в якості нерухомого майна, за відсутності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Як встановлено вище, Управління планування та архітектури департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради повідомило про відсутність інформації щодо присвоєння будь-яким об`єктам нерухомого майна у м. Черкаси адреси: бульв. Шевченка, 490/4 та про те, що протягом 2016-2018 років не надходили заяви про присвоєння (зміну) адреси об`єкта нерухомого майна за зазначеною адресою.

Зі змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101, Дарій М.Є. не подавав при зверненні до державного реєстратора Цьопи Б.А. документ про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна.

Відповідачами не надано суду доказів присвоєння спірному об`єкту адреси та доказів прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта і на час розгляду справи.

В силу приписів ст. 1, 29, 37, 39-3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вимоги щодо прийняття в експлуатацію нового будівництва ставляться і до робіт з реконструкції.

Відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461) датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Як встановлено судом, на час проведення всіх оспорюваних реєстраційних дій не надавались згадані декларація чи сертифікат на підтвердження прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва (його реконструкцію).

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували виконання відповідачами визначених наведеними нормами закону процедур оформлення дозвільних документів на будівництво спірного об`єкта та в подальшому прийняття його в експлуатацію як об`єкту нерухомості.

Також судом встановлено, що, як на час проведення оскаржуваних рішень, так і на час розгляду справи, спірне майно не мало адреси, що у свою чергу також виключає можливість для реєстрації. (ч. 3 п. 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень)

З наведеного в сукупності суд констатує, що документи, які вказані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як підстава здійснення державної реєстрації права приватної власності на об`єкт нерухомості та, відповідно, внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису за № 23940813 про право власності, не можуть слугувати правовою підставою для набуття відповідачем 3. права власності на даний об`єкт та підтверджувати відповідність заявлених прав поданим документам, а також державної реєстрації такого права.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення від 13.12.2017) державний реєстратор

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Судом встановлено, що відповідачем 3. для проведення державної реєстрації права власності не було надано державному реєстратору документів, перелік яких визначений у законі і які б свідчили про виникнення права власності на дане нерухоме майно та надавали б реєстратору законні підстави для здійснення державної реєстрації відповідного речового права на об`єкт за відповідачем 3.

Зазначені обставини свідчать, що державна реєстрація права власності, у конкретному випадку, проведена реєстратором за відсутності обов`язкових і необхідних документів. Відтак, спірний об`єкт не міг бути зареєстрований державним реєстратором, як об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення від 13.12.2017), у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. (ч. 2 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення від 13.12.2017))

Як наслідок, суд дійшов висновку, що державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності за відповідачем 3. на нежитлову будівлю загальною площею 51,5 кв.м. за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 490/4, як на об`єкт нерухомого майна, прийнято із порушенням законодавчих вимог. Адже надані відповідачем 3. документи для проведення державної реєстрації, не підтверджують набуття ним права власності на такий об`єкт, як об`єкт нерухомого майна та не відповідають переліку, зазначеному у п. 41 Порядку.

Незважаючи на це, державна реєстрація права власності державним реєстратором проведена за відсутності, зокрема: документів, що підтверджують присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; дозвільних документів на будівництво, документів на підтвердження прийняття об`єкта в експлуатацію.

Оскаржувані рішення - № 26168037 від 16.05.2018, № 26213542 від 18.05.2018 приватного нотаріуса Фіщука С.О. та № 35286609 від 31.01.2020 приватного нотаріуса Алексєєва М.Ю. про зміну власника спірного об`єкта нерухомого майна з Дарія М.Є. на ПП "Хотей-Торг" та у подальшому з ПП "Хотей-Торг" на ТОВ "Дакордд" є наслідком попереднього незаконного рішення державного реєстратора виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області Цьопи Б.А.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Наявність зареєстрованого права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 51,5 кв. м, що знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, порушує права Черкаської міської ради як власника землі, котрий наділений повноваженнями вільно розпоряджатися своєю власністю, та свідчить про наявність правових підстав для скасування рішень державних реєстраторів.

Згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено у новій редакції, до якої згодом було внесено зміни відповідно до Закону України № 2255-IX від 12.05.2022.

Так, відповідно до абзаців 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній на час ухвалення рішення у справі) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. (абз. 1)

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. (абз. 2)

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. (абз. 3)

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 цього ж Закону у редакції, чинній до 16.01.2020, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 925/910/20).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Враховуючи вищенаведені приписи абз. 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції на день ухвалення рішення) суд дійшов висновку, що у разі скасування рішення державного реєстратора лише про державну реєстрацію права власності за ТОВ "Дакордд" буде проведена попередня державна реєстрація набуття права, що було припинено у зв`язку з проведенням державної реєстрації № 35286609, а саме права власності на об`єкт нерухомого майна за ПП "Хотей-Торг", в разі скасування лише рішень про державну реєстрацію прав власності за ТОВ "Дакордд" та ПП "Хотей-Торг", буде проведена попередня державна реєстрація набуття права, а саме права власності на об`єкт нерухомого майна за Дарієм М.Є., тоді як судом вище встановлено неправомірність всіх цих реєстрацій, внаслідок неправомірної реєстрації спірного об`єкта за Дарієм М.Є.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що рішення державних реєстраторів підлягають скасуванню.

Господарський суд наголошує, враховуючи те, що даним судовим рішенням не визнаються речові права на таке нерухоме майно у зв`язку із неіснуванням майна саме в якості об`єкта нерухомого майна, то при виконанні даного рішення не проводиться державна реєстрація набуття попереднього права власності на такий неіснуючий об`єкт нерухомого майна.

Щодо вимоги прокурора про усунення перешкод територіальній громаді міста Черкаси в особі Черкаської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом зобов`язання ТОВ "Дакордд" знести самочинно збудоване нерухоме майно - нежитлову будівлю площею 51,5 кв.м., який знаходиться на бульварі Шевченка, будинок 490/4, місто Черкаси, господарський суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Порядок набуття права власності на новозбудовану річ (нерухоме майно) регулюється законодавством про містобудівну діяльність та відповідними державними будівельними нормами.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. (ч. 2 ст. 331 ЦК України).

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. (ч. 1 ст. 182 ЦК України).

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц)

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі ст. 116, 118, 123, 124 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. (ст. 125 ЗК України)

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". (ст. 126 ЗК України)

Пп. 6 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. (ч. 1 ст. 210 ЦК України)

Як уже встановлено судом, документи на підтвердження реєстрації права власності чи оренди за ФОП Дарієм М.Є., ПП "Хотей-Торг" та ТОВ "Дакордд" на вказану земельну ділянку відсутні. Також відсутні документи на підтвердження надання Черкаською міською радою дозволу щодо використання спірної земельної ділянки, будь-які угоди щодо такого використання не укладалися. Таким чином, законні правові підстави зайняття зазначеної земельної ділянки відсутні.

Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. (ч. 1-3 ст. 152 ЗК України)

Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. (ч. 1, 2 ст. 212 ЗК України)

Відповідно до положень статті 377 ЦК України, статті 120 ЗК України діє принцип слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована. У разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти, оскільки право власності на будівлі з усіма притаманними для власності складовими - володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, у власності або користуванні.

Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, як у статті 120 ЗК України та статті 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 921/158/18)

Водночас, з огляду на принцип слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована, а також фактичні обставини створення об`єкту нерухомості на бульварі Шевченка, 490/4 у м. Черкаси, правовий режим зазначеного об`єкта будівництва як самочинного не створює підстав для виникнення прав на земельну ділянку.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. (ч. 1 ст. 317 ЦК України)

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. (ч. 1 ст. 16 ЦК України)

З викладеного випливає, що, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпорядженні власністю.

У свою чергу, негаторний позов подається у випадках, коли власник або титульний володілець (в тому числі орендар) має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є його спрямованість на захист права від порушень, не пов`язаних з позбавленням володіння майном, а саме у разі протиправного вчинення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. (постанова Верховного Суду від 14.06.2021 у справі № 925/188/18)

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов). (постанова Верховного Суду від 24.02.2020 у справі № 458/1046/15-ц)

Отже, з огляду на викладене, беручи до уваги те, що спірний об`єкт збудований за відсутності дозвільних документів та не підлягає перебудові, земельна ділянка для його будівництва не виділялась, за змістом наведених положень чинного законодавства єдиним способом захисту передбачено саме знесення самочинно збудованого майна, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Доводи відповідача 1. про те, що позовна вимога щодо знесення самочинно збудованого об`єкта заявлена передчасно та до неналежного відповідача, адже ТОВ "Дакордд" не здійснювало будівництво, а придбало збудовану нежитлову будівлю на підставі договору купівлі-продажу є безпідставними.

Так особа, набувши у власність нерухоме майно, отримує усі права та обов`язки щодо придбаного майна, які мав первісний його власник. Тобто у разі державної реєстрації речового права на нерухоме майно, спір щодо нього необхідно розглядати як пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на зазначене майно іншою особою, а саме за якою було зареєстроване речове право. Отже, ТОВ "Дакордд" є належним відповідачем щодо вимоги позивача про знесення самочинного будівництва.

Вказана правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 05.11.2020 у справі № 910/29383/14, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.07.2020 у справі № 755/3782/17, Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц.

Твердження відповідача 1. з посиланням на правову позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 28.05.2021 у справі № 320/5528/18, що позовні вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна заявлені передчасно, без дотримання відповідних процедур (визначення можливості здійснення перебудови або відмова особи від такого здійснення, внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку) є помилковим. Так у наведеній відповідачем 1. справі зведення будівництва здійснювалося відповідачем на належній йому земельній ділянці, проте без дотримання норм будівництва без реєстрації в якості об`єкта нерухомого майна, тоді як у справі, що розглядається торговий павільйон, як досліджено вище, не є нерухомим майном, а лише незаконно зареєстрований як об`єкт нерухомого майна, розміщений на земельній ділянці, яка не передавалася жодному з відповідачів ні у власність ні в оренду, відтак не вибувала із розпорядження власника - Черкаської міської ради.

Так, як зазначено вище, 30.07.2018 Управління інспектування Черкаської міської ради звернулось із Листом № 298-22-30 до прокурора Черкаської області - старшого радника юстиції Овчаренка С.А., в якому зазначило, що у ході проведення перевірки щодо законності розміщення тимчасових споруд на території міста Черкаси, спеціалістами Управління було зобов`язано суб`єктів господарювання, які ведуть діяльність у вказаних спорудах надати відповідні дозвільні документи на їх розміщення, а саме паспорти прив`язки видані департаментом архітектури та містобудування Черкаської міської ради. Проте, на дану вимогу працівників Управління, деякі підприємці почали надавати документи щодо державної реєстрації права власності на нежитлові будівлі. В ході вивчення вказаних документів, було встановлено, що державним реєстратором виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області Цьопою Б.А., всупереч Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244 було зареєстровано право власності на 13 тимчасових споруд розміщених на території міста Черкаси, серед яких тимчасова споруда розташована за адресою: м. Черкаси, бульв. Шевченка, 409/4. Власник - ПП "Хотей-Торг".

Отже, розміщення торгового павільйону, яке в подальшому незаконно зареєстроване як об`єкт нерухомого майна здійснено на земельній ділянці Черкаської міської ради, а не ФОП Дарія М.Є., тому зазначена відповідачем 1. правова позиція Верховного Суду не регулює правовідносини у даній справі.

Водночас розглядаючи подібні спори Верховний Суд не вказує на необхідність здійснення таких попередній дій, зазначених відповідачем 1. при розміщенні на земельній ділянці позивача об`єкта, який в подальшому зареєстрований як об`єкт нерухомого майна всупереч чинному законодавству (постанови від 01.07.2020 у справі № 755/3782/17, від 20.09.2018 у справі № 910/19726/17, від 04.07.2023 у справі № 910/16848/21 та ін.).

З приводу зазначення відповідача 1. у відзиві про втручання у право на мирне володіння майном, господарський суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три правила:

1) у першому реченні першого абзацу - загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном; 2) у другому реченні того ж абзацу - охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями; 3) у другому абзаці - визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів.

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, слід застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку сторін спору, а не лише органів державної влади та місцевого самоврядування. (постанова Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 755/3782/17)

Надаючи оцінку правомірності втручання держави у право на мирне володіння майном, господарський суд враховує доведення належними та допустимими доказами незаконності і безпідставності перебування спірного об`єкта нерухомого майна на земельній ділянці, що належить територіальній громаді міста Черкаси та обставини щодо відсутності підстав для визнання права власності на спірну нежитлову будівлю за відповідачами.

Відтак, право органу місцевого самоврядування усунути перешкоди у користуванні самовільно зайнятої земельної ділянки, з огляду на встановлені у даній справі обставини, гарантоване чинним законодавством України (ст. 212 ЗК України). Відповідні приписи стосовно охорони земель і регламентування підстав для повернення самовільно зайнятої земельної ділянки є доступними, чіткими та передбачуваними. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі № 347/1276/17.

Що стосується заявлення відповідачами про сплив позовної давності, то, оскільки негаторний позов може бути заявлений упродовж всього часу тривання відповідного порушення, а вимоги про визнання незаконним та скасування рішення є елементами єдиного юридичного механізму захисту, спрямованого на досягнення реального результату у вигляді усунення законному власнику усіх перешкод щодо належного користування та розпорядження спірною земельною ділянкою, то заявлена відповідачами заява про сплив позовної давності є необґрунтованою, оскільки це триваюче правопорушення і строк щодо подання негаторного позову не є обмежений.

Так Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 січня 2016 року у справі № 6-2913цс15, та відповідно вказала на те, що негаторний позов може бути пред`явлений упродовж усього часу тривання відповідного правопорушення.

Крім того, відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Проте Законом № 540-IX від 30.03.2020 доповнено пунктом 12 Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Щодо наявності підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді у спірних правовідносинах, господарський суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Формами цього представництва є, зокрема, звернення до суду з позовом (заявою, поданням), та участь у розгляді судами справ.

У даному випадку порушення законних інтересів держави полягає у порушенні у зв`язку із оформленням права власності на нежитлову будівлю, як на нерухоме майно, за ОСОБА_1 , а в подальшому відчуженим Приватному підприємству "Хотей-Торг" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Дакордд", за яким на теперішній час зареєстроване таке право власності, оскільки факт незаконної державної реєстрації права власності на нерухоме майно, безпосередньо впливає на обсяг прав та обов`язків та зачіпає інтереси Черкаської міської ради, як власника земельної ділянки, на якій це майно розташоване.

Відповідно до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Оскільки, наявність у прокурора підстав для представництва є оціночним поняттям і у кожному конкретному випадку визначається виходячи із наявних матеріалів та дійсних обставин справи, вважаю, що для здійснення прокурором представницьких функції, в даному випадку, достатньо самого факту передачі в користування неуповноваженою на те особою із власності держави земельної ділянки, що містить в своєму складі землі водного фонду.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Статтями 13, 14 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право вибувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Вказана правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Встановлено, що Черкаська міська рада є власником земельної ділянки, на якій знаходиться спірний об`єкт. Водночас, державними реєстраторами за Дарієм М.Є., ПП "Хотей-Торг" та ТОВ "Дакордд" реєструвалося право власності на нежитлову будівлю. Таким чином, ОСОБА_1 , а в подальшому ПП "Хотей-Торг" та ТОВ "Дакордд" набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, користувалися земельною ділянкою, на якій розміщується об`єкт нерухомості, що у подальшому може бути загрозою для інтересів держави, оскільки Черкаською міською радою земельна ділянка за вказаною адресою не виділялась, відповідне рішення радою не приймалось.

Оцінюючи вказані обставини, суд доходить висновку, що втручання прокурора у спірні правовідносини за для захисту порушеного інтересу держави та територіальної громади м. Черкаси шляхом подачі позовної заяви в особі Черкаської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, знесення самочинно збудованого нерухомого майна є обґрунтованим, оскільки заходи реагування Черкаською міською радою упродовж розумного строку не вжито та вживатись не будуть, що підтверджується листом від 06.01.2023, в якому Черкаська міська рада зазначила, що наразі департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради позбавлений можливості скеровувати до суду позовні заяви, оскільки на сьогодні відсутні кошторисні призначення. Водночас Черкаська міська рада не заперечує стосовно судового захисту інтересів територіальної громади міста Черкаси.

Крім того, 26.04.2023 (більш як за місяць до подання позову) Черкаська обласна прокуратура на виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" звернулась до Черкаської міської ради з листом, в якому повідомила про підготовку позовної заяви в інтересах держави в особі Черкаської міської ради до ТОВ "Дакордд", ОСОБА_1 , ПП "Хотей-Торг" про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, знесення самочинно збудованого нерухомого майна.

Фактично звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про належне розпорядження землями комунальної форми власності.

При цьому спір, що виник, порушує інтереси територіальної громади м. Черкаси, як законного власника вказаної земельної ділянки, а відсутність належного владного контролю на вказаному напрямі створює сприятливі умови для незаконного використання земель.

Отже, позов Заступника керівника Черкаської окружної прокуратури, в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Черкаська міська рада є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідачів, а саме: за дві немайнові вимоги, що стосувалися ТОВ "Дакордд" на нього, за одну немайнову вимогу, що стосувалася ПП "Хотей-Торг" на таке підприємство та за одну немайнову вимогу, що стосувалася ФОП Дарія М.Є - на нього.

Керуючись ст. 74, 76-77, 123, 129, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Усунути перешкоди територіальній громаді міста Черкаси в особі Черкаської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою - визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, площею 51,5 кв.м., розташований за адресою: Черкаська область, місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 490/4, за товариством з обмеженою відповідальністю "Дакордд" (ідентифікаційний код 42763481, вул. Парково-Сирецька, 15-А, м. Київ, 04112) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, номер запису про право власності - 35286609;

Усунути перешкоди територіальній громаді міста Черкаси в особі Черкаської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою - визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, площею 51,5 кв.м., розташований за адресою: Черкаська область, місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 490/4, за приватним підприємством "Хотей-Торг" (ідентифікаційний код 37478593, вул. Різдвяна, 172 Д, м. Черкаси, 18003) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, номер запису про право власності - 26168037, 26213542;

Усунути перешкоди територіальній громаді міста Черкаси в особі Черкаської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою - визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, площею 51,5 кв.м., розташований за адресою: Черкаська область, місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 490/4, за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, номер запису про право власності - 23940813;

Усунути перешкоди територіальній громаді міста Черкаси в особі Черкаської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою - зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Дакордд" (ідентифікаційний код 42763481, вул. Парково-Сирецька, 15-А, м. Київ, 04112) знести самочинно збудоване нерухоме майно - нежитлову будівлю площею 51,5 кв.м., який знаходиться на бульварі Шевченка, будинок 490/4, місто Черкаси (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, номер запису про право власності - 35286609).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дакордд" (ідентифікаційний код 42763481, вул. Парково-Сирецька, 15-А, м. Київ, 04112) на користь Черкаської обласної прокуратури (ідентифікаційний код 02911119, бульвар Шевченка, 286, м. Черкаси, 18000, р/р: UA 0003751 в Державній казначейській службі України в м. Київ) 5 368 грн судового збору.

Стягнути з Приватного підприємства "Хотей-Торг" (ідентифікаційний код 37478593, вул. Різдвяна, 172 Д, м. Черкаси, 18003) на користь Черкаської обласної прокуратури (ідентифікаційний код 02911119, бульвар Шевченка, 286, м. Черкаси, 18000, р/р: UA 0003751 в Державній казначейській службі України в м. Київ) 2 684 грн судового збору.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Дарія Максима Євгенійовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Черкаської обласної прокуратури (ідентифікаційний код 02911119, бульвар Шевченка, 286, м. Черкаси, 18000, р/р: UA 0003751 в Державній казначейській службі України в м. Київ) 2 684 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити сторонам.

Повне рішення складено та підписано 03.10.2023.

Суддя Зоя ЗАРІЧАНСЬКА