РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.10.2023Справа № 910/11581/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Головко Ольги Петрівни, м. Київ

про стягнення 136 247,16 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТзОВ «Бізнес Позика»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Головко Ольги Петрівни (далі - ФОП Головко О.П./відповідач) про стягнення 136 247,16 грн, у тому числі: 73 672,20 грн - прострочених платежів по тілу кредиту та 62 574,96 грн - прострочених платежів по відсотках, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором про надання кредиту №135848-КВ1-003 від 06.09.2021.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 24.07.2023 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення: №889.

Приписами статті 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - кредитодавець) та Фізичною особою-підприємцем Головко Ольгою Петрівною (далі - позичальник) укладено кредитний договір №135848-КВ1-003 шляхом обміну електронними повідомленнями.

Зокрема, 06.09.2021 ТзОВ «Бізнес Позика» направило, а ФОП Головко О.П. прийняла пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту №135848-КВ1-003, в якій сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 35 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Згідно з умовами договору, кредит надається строком на 24 тижні; процентна ставка за кожен день користування кредитом є фіксованою та становить 0,86670555.

Відповідно до п. 2 кредитного договору, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

В п. 3 кредитного договору сторони погодили графік платежів.

Крім того, 10.09.2021 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду 1 до договору про надання кредиту №135848-КВ1-003, в якій сторони погодили, що кредит збільшується на 17 000,00 грн та кредитодавець, на умовах викладених у договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути кредит збільшений на 17 000,00 грн у строки та на умовах, викладених у договорі.

Пунктом 1 додаткової угоди 1 визначено, що кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 10.09.2021 сума неповернутого позичальником кредиту становить 35 000,00 грн; сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить 1 516,75 грн; сума нарахованої та несплаченої комісії становить 5 250,00 грн.

Згідно п. 2.2. додаткової угоди 1, після збільшення суми кредиту, загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту складатиме 52 000,00 грн.

У відповідності до п. 3 додаткової угоди 1, на дату укладання додаткової угоди несплачені проценти, а також несплачена комісія вноситься до графіку платежів та підлягають сплаті відповідно до графіку платежів.

В п. 6 додаткової угоди сторони погодили графік платежів з урахуванням цієї додаткової угоди.

13.12.2021 між сторонами укладено додаткову угоду 2 до договору про надання кредиту №135848-КВ1-003, в якій сторони погодили, що кредит збільшується на 58 000,00 грн та кредитодавець, на умовах викладених у договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути кредит збільшений на 58 000,00 грн у строки та на умовах, викладених у договорі.

Кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 13.12.2021 сума неповернутого позичальником кредиту становить 33 988,83,00 грн (п. 1 додаткової угоди 2).

Відповідно до п. 2 додаткової угоди 2, після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту складатиме 91 988,83 грн.

В п. 3 та п. 4 додаткової угоди 2 сторони погодили продовжити строк кредиту на 98 днів. Продовжити термін дії договору до 30.05.2022.

Згідно п. 5 додаткової угоди 2, після укладення додаткової угоди та збільшення суми кредиту: загальна сума отриманого кредиту становить 91 988,83 грн, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 194 535,12 грн.

Пунктом 6 додаткової угоди 2 визначено, що комісія за зміну умов договору становить 8 700,00 грн.

В п. 7 додаткової угоди 2 сторони погодили новий графік платежів з урахуванням цієї угоди.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу за договором про надання кредиту №135848-КВ1-003 та додаткових угод 1 та 2, кредитні кошти у розмірі 110 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №31424 від 06.09.2021 на суму 35 000,00 грн, №31616 від 10.09.2021 на суму 17 000,00 грн та №33173 від 13.12.2021 на суму 58 000,00 грн.

Матеріалами справи також підтверджується, що відповідач зобов`язання щодо повернення кредиту не виконав, зокрема, грошові кошти згідно умов договору у повному обсязі повернув, внаслідок чого у ФОП Головко О.П. виникла заборгованість: по тілу кредиту у розмірі 73 672,20 грн та по відсоткам у сумі 62 574,96 грн.

Отже, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання кредиту №135848-КВ1-003 від 06.09.2021, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з ФОП Головко О.П. 73 672,20 грн - заборгованості по тілу кредиту та 62 574,96 грн - заборгованості по відсоткам.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом вище встановлено, що 06.09.2021 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №135848-КВ1-003, шляхом обміну електронними повідомленнями, зокрема позивачем направлено, а відповідачем прийнято пропозицію (оферту) щодо укладення договору про надання кредиту №135848-КВ1-003.

Так, у статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Отже, з наведених правових норм вбачається, що між ТзОВ «Бізнес Позика» та ФОП Головко О.П. укладено кредитний договір №135848-КВ1-003 на умовах, визначених офертою позивача.

В силу положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, судом встановлено, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого у ФОП Головко О.П. станом на 10.07.2023 виникла заборгованість, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 73 672,20 грн та заборгованості по відсоткам у сумі 62 574,96 грн, при цьому, на підтвердження зворотного відповідачем не надано суду будь-яких інших доказів.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За вказаних обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про стягнення з Фізичної особи-підприємця Головко Ольги Петрівни заборгованості по тілу кредиту у розмірі 73 672,20 грн та по відсоткам у розмірі 62 574,96 грн є обґрунтованими, відповідно підлягають задоволенню.

Згідно статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Головко Ольги Петрівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411; ідентифікаційний код 41084239) заборгованість по тілу кредиту у розмірі 73 672 (сімдесят три тисячі шістсот сімдесят дві) грн 20 коп., заборгованість по відсоткам у сумі 62 574 (шістдесят дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири) грн 96 коп. та судовий збір у сумі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук