ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 вересня 2023 року Справа № 903/538/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», м.Київ

до відповідача: Державного комунального підприємства «Луцьктепло», м.Луцьк

про стягнення 15 636 010 .15 грн.

Суддя Шум М. С.

Секретар с/з Сосновська Ю. П.

Представники сторін:

від позивача: Лисенко В.О ., адвокат

від відповідача: Пегза К. К., адвокат

встановив: в позовній заяві від 17.05.2023 №125/08-4316 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» просить суд стягнути з ДКП «Луцьктепло» 30 154 313,86 грн. основного боргу за договором постачання природного газу №5534-НГТ-2 від 09.06.2021.

Ухвалою суду від 31.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 27.06.2023.

27.06.2023 до суду надійшов відзив від 21.06.2023 №2 ДКП «Луцьктепло». Відповідач просить суд у позові відмовити повністю, серед іншого, посилається на норми Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» від 29.07.2022 №2479-IX.

У відзиві представник відповідача зазначає про орієнтовний розмір судових витрат в сумі 37 000 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 27.06.2023 розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 25.07.2023 на 12:15 год.

10.07.2023 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Трейдинг» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

21.07.2023 на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, вважає, необгрунтованими та безпідставними та такими, що не можуть бути враховані судом заперечення у відповіді на відзив ТОВ "ГК"Нафтогаз Трейдинг" .

Розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладено на 29.08.2023.

14.08.2023 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» про зменшення позовних вимог. Заява обґрунтована частковою сплатою боргу. Позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг в сумі 15 636 010 грн. 15 коп.

Разом з тим, просить стягнути з відповідача судовий збір у сумі 234 540,15 грн. та вирішити питання щодо повернення позивачу судового збору в сумі 217 774,56 грн, у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог на підставі ч.1, ст.7 Закону України «Про судовий збір» .

Протокольною ухвалою від 29.08.2023 суд прийняв заяву позивача про зменшення позовних вимог та закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 26.09.2023 на 11:40 год.

Ухвалами суду від 05.09.2023 та від 12.09.2023 постановлено розгляд справи здійснювати в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 26.09.2023 представники сторін підтримали позиції, викладені відповідно у позові, відзиві, у відповіді на відзив та у запереченнях на відповідь на відзив.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

За результатами дослідження наданих учасниками справи доказів, наведених доводів та матеріалів справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю з огляду на наступне.

09.06.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (Постачальник, Позивач) та Державне комунальне підприємство "Луцьктепло" (Відповідач, Споживач) був укладений договір № 5534-НГТ-2 постачання природного газу.

Відповідно до п.1.1. договору, постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Природний газ що постачається за цим Договором, використовується Споживачем для власних потреб, або в якості сировини, а не для перепродажу. (п.1.2. договору)

За цим Договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений на митну територію України. (п.1.3. договору)

Згідно п.1.4. договору, споживач підтверджує та гарантує, що на момент підписання цього Договору у Споживача є в наявності укладений договір на розподіл природного газу між Споживачем та Оператором газорозподільчої мережі (надалі - Оператор ГРМ) та присвоєний Оператором ГРМ персональний ЕІС-код та/або укладений договір транспортування природного газу між Споживачем та Оператором газотранспортної системи (надалі - Оператор ГТС) та присвоєний Оператором ГТС персональний ЕІС-код (якщо об`єкти Споживача безпосередньо приєднані до газотранспортної мережи).

Відповідальність за достовірність інформації, зазначеної в цьому пункті несе споживач.

Постачальник передає Споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу з червня 2021 року до червня 2022 року, а саме, 62 794,732 тис.куб.метрів, в тому числі по місяцях (п.п.2.1.1. п.2.1. договору)

На період з червня 2022 року до червня 2023 року та на період з червня 2023 року до червня 2024 року замовлені обсяги визначаються Сторонами окремими додатковими угодами до цього Договору. У випадку, якщо Сторони не узгодили замовлені обсяги газу на зазначені періоди та не підписали відповідні додаткові угоди, Постачальник має право розірвати Договір в односторонньому порядку. У такому випадку Постачальник надсилає рекомендованим листом відповідне письмове повідомлення Споживачу про розірвання цього Договору, при цьому Договір буде вважатися розірваним з дати, визначеної Постачальником у такому повідомленні. (п.п.2.1.2. п.2.1. договору)

Відповідно до пункту 5.1 договору, оплата за природний газ здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

5.1 Оплата за природний газ (окрім розрахункових періодід здійснюється жовтень 2021, жовтень 2022, жовтень 2023, листопад 2021, листопад 2022, листопад 2023, квітень 2022, квітень 2023, квітень 2024, травень 2022, травень 2023, травень 2024) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами.

Відповідно до пункту 5.1 Договору (в редакції додаткової угоди №5 від 01.10.2021 до Договору), оплата за природній газ за розрахунковий період здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання - передачі природного газу здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Відповідач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Відповідно до п.5.3. договору, сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Зміна споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається Постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок Постачальника.

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 470 339 448,66 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані та скріплені печатками позивача та відповідача (а.с. 61-76).

Позивач та відповідач підписали Додаткові угоди № 1 від 29.06.2021р., № 2 від 23.07.2021р., № 3 від 25.08.2021р., № 4 від 20.09.2021р., № 5/1 від 20.10.2021р., № 6 від 22.10.2021р., № 7 від 16.11.2021р., № 8 від 17.12.2021р., № 9 від 22.12.2021р., № 10 від 06.01.2021р., № 11 від 20.01.2022р., № 12 від 23.02.2022р., № 13 від 31.03.2022р., № 14 від 26.04.2022р., 14/1 від 18.05.2022 та №15 від 27.06.2022 до Договору № 5534-НГТ-2 від 09.06.2021.

Позивач зазначає, що Відповідач здійснював несвоєчасно оплату за переданий газ та не виконував зобов`язання у строк визначений Договором, чим порушив умови п. 5.1 Договору.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

В статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами № 5534-НГТ -2 від 09.06.2021 постачання природного газу за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з частиною другою статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майново- господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1-3 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Заборгованість відповідача перед позивачем на момент подання позову складала у розмірі 30 154 313,86 грн.

Однак, після відкриття провадження у справі відповідач частково сплатив борг на загальну суму 14 518 303,71 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за поставлений природний газ становить 15 636 010,15 грн., підтверджена матеріалами справи, підставна і підлягає до стягнення з відповідача, оскільки в силу ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Щодо посилань Відповідача на Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.06.2016р. № 1730-III, Закону України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час діє воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" від 29.07.2022р. № 2479-IX, суд зазначає наступне.

29.07.2022р. набув чинності Закон України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" № 2479-IX, яким внесено зміни до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" № 1730-ІІІ та який визначає процедуру врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу як заходи, спрямовані на зменшення, списанню та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії, шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Взаєморозрахунки або перерахування субвенції проводяться у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, за рахунок та в межах видатків державного бюджету за цільовим призначенням, джерелом формування яких є надходження, визначені Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та на наступні роки на погашення заборгованості з різниці в тарифах.

Обсяг заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам та/або іншим підприємствам теплопостачання, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню, організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам, утвореної після 1 червня 2021 року, підтверджується територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, створеними відповідно до вимог цього Закону, станом на 1 липня 2022 року, а в подальшому: протягом дії воєнного стану - щокварталу, станом на перше число місяця, наступного за звітним кварталом; після припинення або скасування воєнного стану - станом на перше число сьомого місяця після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано.

Розрахунки обсягу заборгованості з різниці в тарифах, подані суб`єктами господарювання до територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, розміщуються на офіційному веб-сайті відповідної обласної, Київської міської державної адміністрації (або обласної, Київської військової/цивільної адміністрації - у разі їх створення), а також передаються для оприлюднення на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, не пізніш як за три робочих дні до їх розгляду.

Відповідно до ст.5 Закону України № 1730, реструктуризації підлягають кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 червня 2021 року для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, а також заборгованість за послуги з розподілу і транспортування природного газу та кредиторська заборгованість теплопостачальних організацій перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг споживачам, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які утворилися станом на 1 червня 2021 року (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість).

Реструктуризація заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення шляхом розстрочення: на 72 календарні місяці рівними частинами з першого числа місяця укладення договору - у разі відсутності забезпечення виконання зобов`язань теплопостачальної або теплогенеруючої організації за договором про реструктуризацію заборгованості будь-яким видом забезпечення, передбаченим законодавством України, якщо загальний обсяг заборгованості такої теплопостачальної або теплогенеруючої організації за спожитий природний газ, яка підлягає реструктуризації відповідно до цього Закону, не перевищує 10 мільйонів гривень; на 84 календарні місяці рівними частинами з першого числа місяця укладення договору, за умови забезпечення виконання зобов`язань теплопостачальної або теплогенеруючої організації за договором про реструктуризацію заборгованості на суму реструктуризації згідно з частиною четвертою цієї статті. В окремих випадках, за наявності обґрунтованих підстав, граничний строк розстрочення заборгованості, визначений абзацом третім цієї частини, може бути продовжено до 180 місяців за погодженням з органом управління та/або наглядовим органом кредитора, якщо загальний обсяг заборгованості теплопостачальної або теплогенеруючої організації, яка підлягає реструктуризації відповідно до цього Закону, перевищує 5 мільярдів гривень.

На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

Виконання зобов`язань теплопостачальної або теплогенеруючої організації, включеної до реєстру, за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним згідно з цим Законом, забезпечується застосуванням одного або декількох гарантійних механізмів, а саме:

надання учасниками процедури врегулювання заборгованості фінансових та/або інших гарантій на суму реструктуризації (крім суми заборгованості, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету) або будь-якого виду забезпечення, передбаченого законодавством України, за згодою сторін; прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування (військово-цивільною/військовою адміністрацією), що представляє відповідну територіальну громаду, до комунальної власності якої належить така теплопостачальна або теплогенеруюча організація, або органом місцевого самоврядування (військово-цивільною/військовою адміністрацією), на території якого провадять ліцензовану господарську діяльність теплопостачальна та/або теплогенеруюча організації некомунальної форми власності на виробничих об`єктах, що розташовані на території відповідної області або громади, здійснюючи постачання теплової енергії та надання споживачам цієї територіальної громади послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Повне або часткове нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону, у розмірі, що дорівнює сумі тримісячних платежів за таким договором, є підставою для: дострокового стягнення всієї реструктуризованої та непогашеної заборгованості згідно з договором про реструктуризацію заборгованості; нарахування на непогашену суму реструктуризованої заборгованості неустойки (штрафу, пені), процентів річних, інфляційних нарахувань згідно з умовами договорів про постачання (купівлю-продаж) природного газу, надання послуг з розподілу або транспортування природного газу.

Реструктуризація кредиторської заборгованості теплопостачальних або теплогенеруючих організацій державної та комунальної форм власності здійснюється за погодженням з державним органом, до сфери управління якого належить така організація, або відповідним органом місцевого самоврядування (військово-цивільною адміністрацією/військовою адміністрацією).

Типовий договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, за теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення затверджується Кабінетом Міністрів України.

Кожна із сторін зобов`язана укласти договір про реструктуризацію заборгованості у строк, що не перевищує 10 календарних днів з дня його отримання, якщо сума за таким договором підтверджена актами звіряння між учасниками процедури врегулювання заборгованості.

За зверненнями споживачів теплопостачальні та теплогенеруючі організації, які уклали договори про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, зобов`язані укласти з такими споживачами договори про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію та комунальні послуги станом на 1 червня 2021 року, за умови здійснення ними поточних розрахунків за спожиту теплову енергію та відповідні комунальні послуги. Умови реструктуризації заборгованості споживачів згідно з такими договорами в частині строків реструктуризації не можуть бути гіршими, ніж умови реструктуризації заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, передбачені укладеними ними договорами.

Заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, реструктуризована станом на 1 червня 2021 року в порядку та на умовах, визначених цим Законом, повторній реструктуризації не підлягає.

Згідно з Постановою КМУ № 1403 перерахування субвенції здійснюється на суму заборгованості з різниці в тарифах, не погашеної на дату укладення договору про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах, обсяг якої розраховано теплопостачальними та теплогенеруючими організаціями, що здійснюють виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (або послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води), підприємствами централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення споживачам відповідно до Методики визначення заборгованості з різниці в тарифах., затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 15 вересня 2021 р. № 977 (Офіційний вісник України, 2021 р., № 76, ст. 4794), та підтверджено рішенням територіальної комісії, (пункт 4 Постанови КМУ № 1403).

Підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається суб`єктами господарювання та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі учасники розрахунків) (пункт 5 Постанови КМУ № 1403).

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази на те, що Відповідачем укладався договір про організацію взаєморозрахунків, не здійснено проведення взаєморозрахунків заборгованості та реструктуризації заборгованості, тощо.

Факт участі ДКП "Луцьктепло" у процедурі врегулювання заборгованості згідно із Законом № 1730 без фактичного врегулювання заборгованості (шляхом проведення розрахунків та реструктуризації), не може бути підставою для відмови в стягненні заборгованості, стягнення якої є предметом позову у даній справі. Тобто, врегулювання заборгованості в рамках Закону України № 1730 для учасників процедури врегулювання заборгованості здійснюється шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості, згідно договорів проведення взаєморозрахунків та договорів реструктуризації заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами

доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 13 ГПК України передбачає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищезазначене, вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст.1 ЗУ "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 452 314,71 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд покладає на відповідача.

Окрім того, судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем згідно платіжної інструкції за № від 19.05.2023 сплачено судовий збір в розмірі 452 314,71 грн.

В ході судового провадження, позивачем подано заяву без номера від 02.08.2023 (вх.№01-74/1265/23 від 14.08.2023) про зменшення розміру позовних вимог, яку судом прийнято до розгляду і спір розглядався з її урахуванням, ціна позову складала 15 636 010,15 грн. Відповідно, за розгляд даної вимоги належав до сплати судовий збір в сумі 234 540,15 грн (15 636 010,15 х1,5%).

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частиною 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

За даних обставин, зважаючи на те, що предметом судового розгляду у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача 15 636 010,15 грн., беручи до уваги заявлене позивачем у заяві про зменшення розміру позовних вимог клопотання про повернення судового збору, судовий збір в сумі 217 774,56 грн, сплачений відповідно до платіжного доручення № від 19.05.2023, підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 129, 191, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного комунального підприємства Луцьктепло (43000, м.Луцьк, вул.Гулака-Артемовського, 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м.Київ, вул. Шолуденка, 1 ) 15 636 010,15 грн. заборгованості, а також

234 540,15 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м.Київ, вул. Шолуденка, 1 ) з Державного бюджету України 217 774,56 грн., сплаченого платіжною інструкцією за № від 19.05.2023 на суму 452 314,71 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено

05.10.2023

Суддя М. С. Шум