УХВАЛА

м. Київ

09.10.2023Справа № 910/12647/23

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В. В., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СБ Лоджистік", м.Київ

до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

про заборону вчиняти дії та зобов`язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "СБ Лоджистік" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про:

- заборону Акціонерному товариству "Українська залізниця" та/або його структурним підрозділам та/ або підприємствами, які йому підпорядковані, вчиняти будь-які дії по забороні допуску Вагонів №№ 56739857, 56739675, 56740004, 56739832, 56739881, 56739733, 56739709, 56739667, 56739576, 56740061, 56739568, 56740046, 56739741, 56739535, 56739873, 56739824, 56739931, 56739949, 56739717, 56739758, 56739956, 56739600, 56739865, 56739683, 56740012, 56739618, 56739766, 56739923 для курсування на шляхах загального користування залізницями України у вантажному стані з 31.12.2026 року;

- зобов`язання Акціонерного товариства "Українська залізниця" внести до АБД ПВ дані щодо вагонів № 56739857, 56739675, 56740004, 56739832, 56739881, 56739733, 56739709, 56739667, 56739576, 56740061, 56739568, 56740046, 56739741, 56739535, 56739873, 56739824, 56739931, 56739949, 56739717, 56739758, 56739956, 56739600, 56739865, 56739683, 56740012, 56739618, 56739766, 56739923 у частині граничних строків (дати) експлуатації цих вагонів на коліях загального користування, які вказані у технічних рішеннях № 1336 від 16.04.2020, № 1339 від 22.04.2020, №1346 від 12.05.2020, № 1348 від 19.05.2020, № 1349 від 21.05.2020, № 269 від 09.04.2019, № 238 від 28.03.2019, №447 від 21.06.2019, № 682 від 12.09.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на безпідставну відмову у внесенні змін до АБД ПВ даних щодо вагонів № 56739857, 56739675, 56740004, 56739832, 56739881, 56739733, 56739709, 56739667, 56739576, 56740061, 56739568, 56740046, 56739741, 56739535, 56739873, 56739824, 56739931, 56739949, 56739717, 56739758, 56739956, 56739600, 56739865, 56739683, 56740012, 56739618, 56739766, 56739923 у частині граничних строків (дати) експлуатації цих вагонів на коліях загального користування.

Ухвалою від 14.0805.2023 судом було відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

08.09.2023 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог надав заперечення, посилаючись на те, що відлік граничних строків експлуатації вагонів, встановлений наказом №647 Міністерства інфраструктури України, починається від року побудови кожного окремого вагону, а отже, останні було вірно застосовано до вагонів позивача й внесено відповідні зміни до автоматизованої бази даних парку вантажних вагонів. Також відповідачем наголошено на відсутності підстав стверджувати про порушення Акціонерним товариством "Українська залізниця" принципу незворотності дії закону та інших нормативно-правових актів у часі, та відповідно, ст.58 Конституції України під час застосування наказу №647 Міністерства інфраструктури України, з огляду на відсутність двох нормативно-правових актів, які б діяли у один і той самий період часу й регулювати однакові правовідносини. Крім того, відповідачем зауважено, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту прав.

15.09.2023 позивачем було подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що переважна більшість висловлених відповідачем заперечень уже спростовується відомостями і поясненнями, наданими позивачем у позовній заяві. Також позивачем зауважено на безпідставності посилань відповідача на невірно обрані позивачем способи захисту своїх прав та законних інтересів.

26.09.2023 відповідачем було подано заперечення на відповідь на відзив.

26.09.2023 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Розглянувши вказану заяву, суд дійшов висновку щодо доцільності його задоволення з урахуванням такого.

Судом враховано, що частиною 1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно приписів ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Белеш та інші проти Ческьої Республіки).

Суд завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Рішення Європейського суду з прав людини у справах Ейрі проти Ірландії та Станєв проти Болгарії. Ця гарантія є «одним з основних принципів будь- якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції» (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Претто та інші проти Італії).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Клінік дез Акація та інші проти Франції вказано, що сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги.

У ст.14 Міжнародного пакту про політичні та громадянські права, який ратифіковано Указом №2148-08 від 19.10.1973р. Президії Верховної Ради Української РСР, кожен має право при визначенні його прав і обов`язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Отже, з метою дотримання принципів рівності та змагальності учасників судового процесу, з огляду на необхідність ухвалення вірного та справедливого рішення у справі, суд дійшов висновку щодо доцільності вирішення спору у порядку загального позовного провадження.

Якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається (ч.6 ст.250 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного, керуючись приписами ст.ст.2, 3, 234, 235, 250 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. Здійснювати розгляд справи №910/12647/23 за правилами загального позовного провадження.

2. Призначити підготовче засідання у справі на 25.10.23 о 11:40 год.

Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: 01030, м.Київ, вул.Богдана Хмельницького, 44-В, зал судових засідань № 41. Явка учасників судового процесу не є обов`язковою.

3. Усі заяви, клопотання, заперечення проти заяв і клопотань подати до суду у строк до 23.10.2023. з дотриманням вимог до форми та змісту заяв з процесуальних питань, встановлених ст.170 Господарського процесуального кодексу України.

4. Повідомити учасників справи, що інформація по справі, що розглядається, доступна на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/fair/.

5. Повідомити учасників процесу, що відповідно до ч.4 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

6. Запропонувати сторонам надати суду актуальні адреси електронної пошти та номери засобів телефонного зв`язку з метою отримання від суду інформації про розгляд справи.

7. Рекомендувати учасникам судового процесу взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу "Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом". Для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання подати до суду заяву (засобами поштового зв`язку, на електронну пошту суду (підписану, за наявності, електронним підписом) або до скриньки для кореспонденції, встановленої у приміщенні канцелярії суду) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою сервісу "Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом" із зазначенням його облікового запису (логіну) у програмі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя В.В. Князьков