УХВАЛА

м. Київ

04.10.2023Справа № 910/14957/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участі секретаря судового засідання Будніка П.О., розглянувши у судовому засіданні

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Міра Поліграф"

про розстрочення виконання судового рішення

у справі № 910/14957/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міра Поліграф"

про стягнення 59 626,51 грн

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міра Поліграф" (далі - відповідач) про стягнення 59 626,51 грн, з яких 41 878,69 грн заборгованості, 2 361,15 грн пені, 2 222,66 грн 3% річних та 13 164,01 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.08.2023 у справі № 910/14957/22 позов було задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міра Поліграф" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" заборгованість в розмірі 41 087,53 грн, пеню в розмірі 2 361,15 грн, 3% річних в розмірі 2 222,66 грн, інфляційні втрати в розмірі 13 164,01 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 448,08 грн, в іншій частині позову відмовлено. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 32,92 грн покладено на позивача.

04.09.2023 на виконання вищезазначеного рішення було видано відповідний наказ.

21.09.2023 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про розстрочення виконання судового рішення в цій справі.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилається на незадовільний фінансовий стан, спричинений спершу карантином та обмежувальними заходами, пов`язаними із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), а потім військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою введення на території України воєнного стану, внаслідок чого контрагенти відповідача перебувають в евакуації, зменшили обсяги замовлень або взагалі припинили діяльність. Попри наведене, як зазначає відповідач, він сплачував обов`язкові збори і платежі, виконував судове рішення в іншій справі й, маючи намір добровільно виконати рішення в цій справі, позбавлений такої можливості через брак коштів, при цьому звернення судового рішення до примусового виконання призведе до збільшення витрат у вигляді виконавчого збору та витрат виконавця. З огляду на викладене відповідач доводить наявність підстав для розстрочення виконання судового рішення в цій справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Міра Поліграф" про розстрочення виконання судового рішення у справі № 910/14957/22 призначено на 04.10.2023.

27.09.2023 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заперечення проти заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення в цій справі, відповідно до яких позивач проти розстрочення виконання судового рішення заперечує, посилаючись на потребу в отриманні обігових коштів для закупівель ресурсів з метою виробництва теплової енергії та підготовки до роботи у наступному опалювальному періоді.

У судове засідання 23.08.2023 з`явились представники сторін, представник відповідача (заявника) заяву про розстрочку виконання судового рішення підтримала, просила суд її задовольнити, представник позивача проти задоволення вказаної заяви заперечувала.

Розглянувши у судовому засіданні 04.10.2023 заяву відповідача про розстрочення виконання судового рішення у справі № 910/14957/22, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, в основу ухвали суду про надання розстрочки виконання судового рішення має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Як на підставу для розстрочення виконання судового рішення в цій справі відповідач посилається на скрутне матеріальне становище, викликане зменшенням обсягів замовлень від контрагентів, частина з яких перебуває в евакуації, зменшила обсяг господарської діяльності або взагалі припинила діяльність через карантин та обмежувальні заходи, пов`язані із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення на території України воєнного стану.

Наведеним відповідач обґрунтовує відсутність фінансової можливості для виконання судового рішення та зазначає, що звернення цього рішення до примусового виконання матиме наслідком накладення арешту на його грошові кошти та призведе до виникнення додаткових витрат, зокрема у вигляді сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У відповідності до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Отже, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні цієї норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку. Крім того, довготривале виконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом. Сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З урахуванням підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення, суд зазначає, що безпідставне надання розстрочки за відсутності обґрунтованих на те мотивів без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Ухвала про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення може бути винесена судом лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим.

При цьому, такі виняткові обставини визначаються судом з огляду на матеріали справи, у тому числі подані стороною докази на обґрунтування такої заяви. При розгляді відповідних заяв необхідно дотримати баланс інтересів як боржника, так і кредитора при одночасному врахуванні вимоги закону про обов`язковість виконання судового рішення.

У постанові від 21.01.2021 у справі № 927/704/19 Верховний Суд звертає увагу на необхідність подання доказів, що підтверджуватимуть об`єктивну неможливість своєчасного здійснення розрахунків, зокрема відсутності коштів на поточних рахунках підприємства, в тому числі неможливості залучення кредитних коштів; ведення належної претензійно-позовної діяльності щодо стягнення дебіторської заборгованості в примусовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 та ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд звертає увагу, що відповідач просить розстрочити виконання судового рішення у цій справі до 30.09.2024 шляхом затвердження графіка оплати, яким передбачено щоквартальне внесення платежів, проте жодним чином не обґрунтовує запропонований термін розстрочення.

Щодо скрутного матеріального становища відповідача суд зазначає, що відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно зі статтею 44 Господарського кодексу України підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (аналогічна правова позиція викладена у пункті 6.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17).

У цьому контексті варто зауважити, що скрутне фінансове становище боржника чи невиконання його контрагентами своїх зобов`язань не можуть бути безумовними підставами для розстрочення виконання рішення суду. Більше того, долучені до заяви про розстрочку виконання судового рішення докази не свідчать про збитковість відповідача.

За висновком суду, подані відповідачем докази не є переконливими для висновку про ускладнення виконання рішення суду та не можуть підтверджувати реальність виконання рішення суду у зазначений в заяві строк.

З огляду на викладене, з урахуванням балансу інтересів сторін, оскільки довготривале виконання рішення суду порушуватиме право Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" на справедливий судовий розгляд, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Міра Поліграф" про розстрочення виконання судового рішення в цій справі.

Керуючись статтями 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Міра Поліграф" про розстрочення виконання судового рішення у справі № 910/14957/22 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.10.2023

Суддя О.В. Нечай