РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023Справа № 910/7488/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Яременко Т.Є., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Міністерства оборони України

до Приватного акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Роза"

про стягнення 3 400 595, 21 грн.

Представники:

від позивача: Хатунцева І.В.;

від відповідача: Борісова Ю.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міністерство оборони України (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Роза" (далі-відповідач) про стягнення суми штрафних санкцій у розмірі 3 400 595, 21 грн, з яких: 332 775, 21 грн - пені та 3 067 820, 00 грн - штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 286/3/22/278 про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 24.06.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 22.06.2023.

14.06.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому, зокрема зазначає, що фабрика відповідача використовує повний замкнутий цикл виробництва від виготовлення трикотажних полотен до пошиття готових трикотажних виробів. Виробничі площі розташовані в м. Києві по вулиці Нововокзальній, 41 та в Київській області. м. Бровари за адресою: бульвар. Незалежності, 23. Починаючи з жовтня 2022 року з боку ДТЕК для підприємства почали застосувати графіки обмеження електроспоживання, а починаючи з кінця листопада ДТЕК застосовував тільки повне відключення електроживлення підприємства за графіком, що розміщувалися на їх веб-сайті. У зв`язку з цим, відповідач вказує, що необхідність обов`язкової евакуації працівників відповідача та значний дефіцит електричної потужності внаслідок ракетного обстрілу енергетичної інфраструктури України стали неконтрольованою перешкодою щодо виконання договору, що у відповідності до п.8.4. договору є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення поставки товару за договором.

16.06.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду позивач подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зокрема зазначає, що ракетні обстріли по всій території України, часті повітряні тривоги, рекомендації щодо необхідності перебування в укриттях під час повітряних тривог мали місце, як до, так і на момент укладення договору між сторонами, а тому на думку позивача, твердження відповідача що обставини, які вплинули на виконання зобов`язань, виникли лише після укладення договору не відповідають об`єктивній реальності. Крім того, разом з відповіддю на відзив, позивачем подано заяву про поновлення процесуального строку.

22.06.2023 відповідач через відділ автоматизованого документообігу суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, в якому у зв`язку з тим, що відповідачем не отримані відповіді від Київської міської військової адміністрації, ДТЕК Київські електромережі на адвокатські запити відповідача, він просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

У судовому засіданні 22.06.2023, суд на місці ухвалив поновити позивачу процесуальний строк на подання відповіді на відзив та оголосив перерву до 27.07.2023.

04.07.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зокрема зазначає, що виданий ТПП 16.02.2023 Сертифікат засвідчує форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання робіт у визначений строк, саме в рамках виконання договору № 286/3/22/278 про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 24.06.2022.

21.07.2023 відповідач через відділ автоматизованого документообігу суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме відповіді ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та Департаменту будівництва та житлового забезпечення міста Києва Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на адвокатські запити відповідача та заяву свідка.

Також, 21.07.2023 відповідач подав до суду клопотання про витребування доказів, в якому просить суд витребувати у ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» письмові докази у вигляді офіційно викладеної інформації, яка містить дані про обставини щодо аварійних та стабілізаційних відключень електроенергії у виробничих цехах підприємства за адресою: м. Бровари, б. Незалежності, 23 та надати графіки відключень електроенергії у період виконання зобов?язання по Договору про закупівлю для державних потреб речової служби № 286/3/22/278 від 24.06.2022 р, а саме з 24.06.22 року по 15.11.2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2023 клопотання Приватного акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Роза" про витребування доказів - задоволено частково. Зобов`язано Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі" у строк до 15.08.2023 надати суду: інформацію щодо аварійних та стабілізаційних відключень електроенергії у виробничих цехах підприємства за адресою: Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, буд. 23 та надати графіки відключень електроенергії за період з 24.06.2022 по 15.11.2022.

У судовому засіданні 27.07.2023 суд на місці ухвалив продовжити строк проведення підготовчого провадження та оголосив перерву до 17.08.2023.

15.08.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду від Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" надійшов лист № 08/1000/7672 з інформацією на виконання вимог ухвали суду від 27.07.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/7488/23 призначено на 07.09.2023.

У судовому засіданні 07.09.2023 оголошено перерву до 14.09.2023.

У судовому засіданні 14.09.2023 оголошено перерву до 21.09.2023.

У цьому судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 21.09.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

24.06.2022 між Міністерством оборони України (далі - замовник) та Приватним акціонерним товариством "Трикотажна фабрика "Роза" (далі - постачальник) укладено договір № 286/3/22/278 про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України), предметом якого є спідня білизна (18310000-5) (Сорочка та кальсони демісезонні, вид 2) (далі - товар).

Відповідно до п. 1.2. договору, постачальник зобов`язується у 2022 році поставити замовнику товар в асортименті, комплектності, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі, а замовник забезпечити приймання та оплату товару.

Згідно п. 1.3. договору, номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, терміни виконання договору, визначаються специфікацією: товар - спідня білизна (18310000-5) (Сорочка та кальсони демісезонні, вид 2), ТУ У 14.1-0:2016, повідомлення про зміни №2; строки (терміни) постачання - до 15.11.2022 включно - 100 000 комплектів; ціна товару без ПДВ - 43 826 000, 00 грн.

ДСТУ та ГОСТи застосовуються в частині, яка не суперечить ТУ У 14.1-0:2016, повідомлення про зміни № 2 (далі - нормативна або/та технічна документація).

За умовами п. 2.1. договору, ціна цього договору становить 43 826 000, 00 грн, у тому числі ПДВ 00, 00 грн (платник єдиного податку ІІІ група за ставкою 2 %) (за загальним фондом).

Ціна за договором може змінюватися у порядку визначеному у статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (п. 2.2. договору).

Пунктом 3.2. договору визначено, що розрахунки за фактично поставлений товар проводяться шляхом поетапної оплати замовником поставлених йому партій товарів протягом 10 банківських днів після пред`явлення постачальником рахунку на їх оплату.

Відповідно до п. 4.1. договору, товар постачається на об`єднані центри забезпечення замовника (далі - одержувач товару) власними силами постачальника та рахунок постачальника згідно з положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами.

Строки (термін) поставки товару визначений в специфікації договору (п. 1.3.).

У разі нагальної потреби, поставка товарів може здійснюватися в інші місця, визначені відповідно до заявки наданої замовником, у тому числі в місцевості, де ведуться бойові дії та райони проведення операції Об`єднаних сил.

Згідно п. 6.1.1. договору, замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату поставленого товару відповідно до умов договору.

В свою чергу, відповідно до п. 6.3.1. договору, постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки (термін), встановлені договором.

Відповідно до абз. 1 п. 7.3.2. договору, за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 % від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної ціни договору (пункт 2.1.).

За умовами п. 8.1. договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконания зобов?язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини), які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін і безпосередньо вплинули на виконання договору, а саме знищення, внаслідок бойових дій, виробничих потужностей виконавця, партії (партій) товару тощо.

Сторона, що не може виконувати зобов?язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше ніж протягом п?яти робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. У разі не повідомлення у строк, який визначений у пункті 8.2 договору, у письмовій формі іншої сторони про настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), вона позбавляється права посилатися на ці обставини та не звільняться від відповідальності, передбаченої розділом VII Договору, навіть при наявності відповідного сертифікату, виданого Торгово-промисловою палатою України та/або регіональними промисловими палатами України (п. 8.2. договору).

Згідно п. 8.3. договору, доказом виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) та строку їх дії є сертифікат, який видано Торгово-промисловою палатою України та/або регіональними Торгово-промисловими палатами України.

За умовам п. 8.4. договору, сторони можуть бути звільнені від відповідальності за часткове чи повне невиконання обов?язків за договором, якщо доведуть, що воно було викликано неконтрольованою перешкодою, яка відбулась поза контролем сторін і виникло після укладення договору та стороною було дотримано умови п.8.1-8.3 даного договору.

Невиконання або неналежне виконання постачальником п.8.1-8.3 цього договору, позбавляє останнього права посилатися на обставини непереборної сили та не звільняє його від відповідальності за порушення зобов?язань (п. 8.5. договору).

Відповідно до п. 8.6. договору, продовження строків(термінів) виконання зобов?язань за цим договором у зв' язку із виникненням обставин непереборної сили можливо лише при виконанні постачальником п. 8.1-8.3 цього договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2022 (включно) - п. 11.1. договору.

Додатком № 1 до договору № 286/3/22/278 від 24.06.2022 сторони погодили рознарядку Міністерства оборони України за специфікацією, відповідно до якої на 2022 рік підприємству сплановано відвантаження: спідня білизна (18310000-5) (Сорочка та кальсони демісезонні, вид 2) - 100 000 к-тів; до 15.11.2022 включно.

Додатком № 2 до договору № 286/3/22/278 від 24.06.2022 погоджено ростовку Міністерства оборони України за специфікацією.

Додатком № 3 до договору № 286/3/22/278 від 24.06.2022 погоджено калькуляцію ціни товару ПрАТ "Трикотажна фабрика "Роза".

Як зазначає позивач, постачальник (відповідач) зобов`язаний був поставити у 2022 році товар - спідня білизна (18310000-5) (Сорочка та кальсони демісезонні, вид 2), у кількості 100 000 комплектів, до 15.11.2022 загальною вартістю 43 826 000, 00 грн.

Проте, всупереч умовам укладеного договору відповідачем договірні зобов`язання виконано з порушенням умов договору в частині термінів постачання товару.

Так, постачальником з простроченням строку поставлено частину товару, що підтверджується актами приймання-передачі № Р-1661 від 16.11.2022 у кількості 8 640 комплектів на суму 3 786 566, 40 грн; № Р-1720 від 19.11.2022 у кількості 3 600 комплектів на суму 1 577 736, 00 грн; № Р-1768 від 25.11.2022 у кількості 5 210 комплектів на суму 2 283 334, 60 грн; №Р-1875 від 05.12.2022 у кількості 3 720 комплектів на суму 1 630 327, 20 грн; № Р-2087 від 21.12.2022 у кількості 17 780 комплектів на суму 7 792 262, 80 грн.

Тобто, постачальником здійснено поставку товару у кількості 38 950 комплектів на загальну суму 17 070 227, 00 грн з порушенням терміну поставки визначеного договором.

Позивачем на адресу відповідача направлялась претензія № 286/1081 від 21.02.2023, в якій позивач повідомив відповідача про нарахування суми штрафних санкцій у розмірі 3 400 595, 17 грн, у зв`язку з простроченням поставки частини товару, яку необхідно сплатити відповідачу протягом одного календарного місяця з дати отримання претензії. Вказана претензія отримана відповідачем 06.03.2023 згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач не здійснив поставку товару у визначений договором строк, тому просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 3 400 595, 21 грн, з яких: 332 775, 21 грн - пені та 3 067 820, 00 грн - штрафу у розмірі 7 % ціни договору (43 826 000, 00 грн).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 286/3/22/278 від 24.06.2022, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Особливості укладання договорів за державним замовленням (державних контрактів) визначаються Законом України "Про публічні закупівлі" та Законом України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони".

Згідно з пунктом 6 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорі застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідно до умов договору № 286/3/22/278 від 24.06.2022 та рознарядки до договору, відповідач зобов`язаний був поставити у 2022 році товар - спідня білизна (18310000-5) (Сорочка та кальсони демісезонні, вид 2) у кількості 100 000 комплектів- до 15.11.2022 (включно) загальною вартістю 43 826 000, 00 грн.

Проте, всупереч умовам укладеного договору відповідачем договірні зобов`язання виконано з порушенням умов договору в частині термінів постачання товару.

Так, відповідачем з простроченням строку поставлено частину товару, що підтверджується актами приймання-передачі № Р-1661 від 16.11.2022 у кількості 8 640 комплектів на суму 3 786 566, 40 грн; № Р-1720 від 19.11.2022 у кількості 3 600 комплектів на суму 1 577 736, 00 грн; № Р-1768 від 25.11.2022 у кількості 5 210 комплектів на суму 2 283 334, 60 грн; №Р-1875 від 05.12.2022 у кількості 3 720 комплектів на суму 1 630 327, 20 грн; № Р-2087 від 21.12.2022 у кількості 17 780 комплектів на суму 7 792 262, 80 грн.

Тобто, постачальником здійснено поставку товару у кількості 38 950 комплектів на загальну суму 17 070 227, 00 грн з порушенням терміну поставки визначеного договором.

Згідно з положеннями статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Момент виконання обов`язку продавця передати товар визначено статтею 664 Цивільного кодексу України, згідно з якою обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

У розумінні положень частини 2 статі 664 Цивільного кодексу України товар вважається наданим у розпорядження покупця якщо: у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці; покупець поінформований про те, що товар готовий до передання. При цьому, товар повинен бути відповідним чином ідентифікований.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на наступні обставини, як підставу звільнення від відповідальності за прострочення поставки частини товару:

- до 15.11.2022 року відповідач поставив товару кількості 61 050 шт. на суму 26 755 773, 00 грн., проте починаючи з 16.11.2022 року дійсно відбулося прострочення поставки Товару у зв`язку обставинами непереборної сили (форс мажорні обставини), внаслідок військової агресії російської федерації проти України, системного та постійного обстрілу об?єктів інфраструктури.

- замовлення за договором планувалося виконати двома партіями: 1 партія 50000 комплектів до 20.10.2022, 2 партія 50000 комплектів до 15.11.2022. Першу партію, зважаючи на вільні виробничі потужності, запаси завчасно пофарбованого полотна, задля уникнення простоїв, зважаючи на повітряні тривоги, почали кроїти і відшивати одразу після підписання договору і було виготовлено без відставання від плану та відвантажено станом на 25.10.2022 р. у кількості 51150 комплектів. Полотно для другої партії виготовлялось і фарбувалось одночасно з пошиттям першої партії з моменту підписання договору. Однак, у зв?язку з ракетними обстрілами і повітряними тривогами в м. Київ, працівники фарбувального, швейного та розкрійного виробництва були вимушені зупиняти роботу і прямувати до укриття. Таким чином не були виконані виробничі завдання, затримки по забезпеченню полотном для заготівлі крою і передачі комплектуючих на пошиття спровокували відставання від графіка по здачі виробу на склад готової продукції. Так, друга партія фактично була виготовлена, відвантажена в повному обсязі до 20.12.2022.

- за фактичний період часу виготовлення другої партії з 24.06.2022 р. по 19.12.2022 р. було оголошено 198 тривог тривалістю 217 годин. Не зважаючи на те, що виготовлення другої партії почалося одразу після підписання договору, виготовити другу партію в терміни внесені в план виробництва не вбачалося можливим через тривалі зупинки фарбувального виробництва. Кількість часу для відновлення виробництва (далі ЧВВ) пов?язаний з тривалістю повернення працівників з укриття на робочі місця, запуск і налагодження обладнання тощо після відміни повітряної тривоги - для фарбувального цеху 3 години (що пов?язано з використанням рідин у виробництві, доведення їх до необхідних температур, тривалий запуск і прогрів сушильного та іншого обладнання), розкрійний та швейний цех по 1 годині. Передача сировини, комплектуючих, крою до пошиття готового виробу відбувається в послідовності фарбувальний, розкрійний, швейний цех. Можливості темпу виробництва кожного наступного цеху залежать від результатів виробітку попереднього, зважаючи на постійний запас готового полотна для розкрійного і швейного цехів, на загальний час відставання від графіку виготовлення впливали лише простої фарбувального виробництва що складає 34 доби - час загальної затримки тривалості виробництва, через яку виготовлення другої партії стало можливе лише 19.12.2022 року, та відвантажено в повному обсязі 20.12.2022.

Тож, внаслідок повітряних тривог, виробництво певних виробничих потужностей зупинялось, а на відновлення виробничого процесу після завершення повітряної тривоги було необхідно 3 години.

- на виконання п.8.3. договору, Торгово-промисловою палатою України надано відповідачу Сертифікат про настання форс - мажорних обставин по договору № 286/3/22/278 від 24.06.2022 року в період з 10 жовтня 2022 року по 20 грудня 2022 року;

- 10.10.2022 року відбувся перший масований ракетний обстріл енергетичної інфраструктури України, які надалі продовжувалися. Внаслідок таких обстрілів виник значний дефіцит електричної потужності та операторами систем розподілу введено Графіки погодинних та аварійних відключень споживачів електроенергії.

- фабрика відповідача використовує повний замкнутий цикл виробництва від виготовлення трикотажних полотен до пошиття готових трикотажних виробів. Виробничі площі розташовані в м. Київ по вулиці Нововокзальній, 41 (копія витягу з Державного реєстру прав нерухоме майно про реєстранію права власності додано до відзиву) та в Київській області. м. Бровари за адресою бульвар. Незалежності, 23, що підтверджується договором оренди виробничого приміщення № 1604/18 від 16 квітня 2018 року.

Починаючи з жовтня 2022 року з боку ДТЕК для підприємства почали застосувати графіки обмеження електроспоживання, а починаючи з кінця листопада ДТЕК застосовував тільки повне відключення електроживлення підприємства за графіком, що розміщувалися на їх веб-сайті.

- відповідач в повній мірі виконав свій обов?язок щодо поставки Товару, незначно прострочив виконання обов`язку щодо поставки товару, у зв`язку з вищевикладеними обставинами.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як встановлено судом вище, відповідач зобов`язаний був здійснити поставку товару до 15.11.2022 (включно). Проте, відповідачем здійснено поставку товару у кількості 38 950 комплектів на загальну суму 17 070 227, 00 грн з порушенням терміну поставки визначеного договором, тобто починаючи з 16.11.2022.

Тож, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 400 595, 21 грн, з яких: 332 775, 21 грн - пені та 3 067 820, 00 грн - штрафу у розмірі 7 % ціни договору (43 826 000, 00 грн).

Згідно абз. 1 п. 7.3.2. договору, за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 % від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної ціни договору (пункт 2.1.).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 Господарського кодексу України).

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК (частина перша статті 199 Господарського кодексу України),

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 ЦК є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Отже, сторонами у договорі погоджено, що за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 % від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожну добу затримки.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, суд зазначає, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Суд зазначає, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Факти військової агресії, критичне погіршення ситуації в енергосистемі України з жовтня 2022 року, ракетні обстріли об`єктів критичної інфраструктури є загальновідомими обставинами, що в силу приписів частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування.

Як вказує відповідач, та не заперечується позивачем до 15.11.2022 року відповідач поставив позивачу товар у кількості 61 050 комплектів на суму 26 755 773, 00 грн, тобто більше половини від загальної кількості комплектів було поставлено відповідачем у визначений договором строк.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, листом № 136 від 10.10.2022 відповідач попереджав Міністерство оборони України про відставання від графіків поставок, у зв`язку з повітряними тривогами та ризиками обстрілів виробничих потужностей.

Крім того, відповідачем було надано позивачу сертифікат № 3200-23-0718 від 16.02.2023, яким Київська обласна (регіональна) торгово-промислова палата засвідчила настання форс-мажорних обставин під час виконання договору № 286/3/22/278 про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 24.06.2022.

Суд зазначає, що згідно наявних у матеріалах справи доказів, виробничі площі відповідача розташовані в м. Київ, по вулиці Нововокзальній, 41 та в Київській області за адресою: м. Бровари, бульвар. Незалежності, 23.

Так, листом від 07.07.2023 № 1/04/21203 ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» було надано інформацію на запит позивача, в якому наведено графік погодинних відключень електроїнергії за адресою: м. Київ, вул. Нововокзальна, 41 за період з 10.10.2022 по 17.12.2022.

Крім того, відповідач двічі у травні та у липні 2023 року звертався до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" із адвокатськими запитами щодо надання інформації стосовно аварійних та стабілізаційних відключень електроенергії у виробничих цехах підприємства за адресою: м. Бровари, б. Незалежності, 23 та просив надати графіки відключень електроенергії за період з 01.06.2022 по 31.12.2022. Проте, Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські регіональні електромережі" не було надано відповіді на адвокатські запити відповідача, як і не надано запитувану відповідачем інформацію.

Тож, судом ухвалою суду від 27.07.2023 було зобов`язано Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі" надати суду інформацію щодо аварійних та стабілізаційних відключень електроенергії у виробничих цехах підприємства за адресою: Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, буд. 23 та надати графіки відключень електроенергії за період з 24.06.2022 по 15.11.2022.

15.08.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду від Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" надійшов лист № 08/1000/7672 з інформацією на виконання вимог ухвали суду від 27.07.2023, в якому товариство повідомило суд, що відключення електричної енергії почалося після перших ракетних обстрілів об`єктів енергетики у жовтні 2022 року. Також, товариством надано інформацію щодо погодинних відключень електричних мереж, від яких заживлені електроустановки підприємства, за адресою: Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, бул. 23 за період з 10.10.2022 по 15.11.2022.

Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У силу приписів частини другої статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Частиною другою статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо.

У даному випадку суд вважає за необхідне звернутися до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.10.2022 у справі № 905/857/19, такого змісту:

- єдиний належний документ, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань - це сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 141 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні»;

- разом з цим обставини, які можуть бути кваліфіковані як обставини непереборної сили (форс-мажор), можуть бути підтверджені належними доказами, зокрема висновками експертів, показаннями свідків. Суд також враховує підстави звільнення від доказування - обставини, які визнаються учасниками справи, обставини, визнані судом загальновідомими тощо (стаття 75 ГПК України). Отже, суд визнає наявність форс-мажорних обставин з урахуванням установлених обставин справи та наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що військова агресія росії проти України, введення воєнного стану, ракетні обстріли об`єктів енергетики починаючи з жовтня 2022 року, відключення на території м. Київ та Київської області електроенергії, в тому числі на виробничих потужностях відповідача (аварійні, стабілізаційні, екстрені тощо) є обставинами непереборної сили (обставини форс-мажору).

Отже, суд зазначає, що відповідачем належними засобами доказування підтверджено настання форс-мажорних обставин, які (обставини) у даному конкретному випадку (враховуючи, що виготовлення та поставка комплектв спідньої білизни неможливі за відсутності безперебійного або хоча б прогнозованого постачання електричної енергії за графіком тощо) призвели до часткового прострочення виконання відповідачем договірних зобов`язань у встановлений договором строк.

Судом враховано, що товар у кількості 61 050 шт. на суму 26 755 773, 00 грн, тобто більше половини від загальної кількості комплектів було поставлено відповідачем у визначенийй договором строк та станом на 21.12.2022 договір виконаний у повному обсязі, тобто решта товару поставлена відповідачем із незначним простроченням, з урахуванням погодинних відключень електричних мереж на потужностях відповідача.

Судом також враховано, що строки постачання товару, погоджені сторонами у договорі та додатках до нього охоплюються періодом, протягом якого постачальник перебував під дією форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), у зв`язку з чим відповідач звільняється від відповідальності за порушення зобов`язань.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 3 400 595, 21 грн, з яких: 332 775, 21 грн - пені та 3 067 820, 00 грн - штрафу у розмірі 7 % ціни договору (43 826 000, 00 грн).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Міністерства оборони України до Приватного акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Роза" про стягнення 3 400 595, 21 грн. не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено: 09.10.2023.

Суддя С. О. Щербаков