СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Харків Справа № 905/565/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М. , суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

від відповідача Луговкіна Ю.В. (в порядку самопредставництва), на підставі довіреності від 25.09.23 №01-20-4132-06, наказ № 24/2 від 03.04.23 «Про переведення», Посадова інструкція (поза межами приміщення суду);

інші учасники справи в судове засідання не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Донецької області (вх. №1748 Д/1)

на рішення господарського суду Донецької області від 31.07.2023 (суддя Макарова Ю.В., повний текст судового рішення складений 31.07.2023)

у справі №905/565/23

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман

до відповідача: Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Донецької області, м.Костянтинівка, Донецька область

про стягнення 554 202,05грн,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Донецької області про стягнення збитків за пільгове перевезення пасажирів за 2020 рік в розмірі 554 202,05грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 31.07.2023 у справі №905/565/23 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Донецької області на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця заборгованість з компенсаційних виплат за пільгове перевезення пасажирів за 2020 рік у розмірі 554202,05грн, судовий збір у розмірі 8314,00грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване наступним:

- у розглядуваному позові порушується питання не про стягнення збитків в розумінні Цивільного та Господарського кодексів України, а в розумінні Закону України «Про залізничний транспорт», тобто фактично йдеться про заборгованість з компенсаційних виплат, порядок здійснення яких визначений сторонами в укладеному між ними договорі №1 від 02.01.2020, а тому зобов`язальні господарські правовідносини сторін у даному випадку виникли із договору;

- чинним законодавством не передбачена залежність відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, а Закон України «Про залізничний транспорт» та Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №1196 від 27.12.2006;

- оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт перевезення пільгової категорії населення за пільговими тарифами у 2020 році на загальну суму 640276,11грн, а докази відшкодування втрат позивача у розмірі 554202,05грн матеріали справи не містять, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Донецької області, відповідач, з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного дослідження обставин справи, просить рішення господарського суду Донецької області від 31.07.2023 у справі №905/565/23 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Донецької області посилається на наступне:

- судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення про стягнення заборгованості з компенсаційних виплат на пільгове перевезення пасажирів за 2020 рік не було враховано положення бюджетного законодавства України, а також відомостей кошторису відповідача, яким визначено виділення коштів для вказаної категорії видатків;

- відповідач в силу положень Бюджетного Кодексу України не має права брати будь-які бюджетні зобов`язання без відповідних асигнувань, адже це призведе до порушення норм бюджетного законодавства, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог;

- місцевий господарський суд не дослідив обсяг повноважень органів місцевого самоврядування у сфері соціального захисту населення, зокрема не встановив орган (районний чи обласний), на який законом покладений обов`язок із здійснення компенсування витрат пільгової категорії населення на приміське сполучення, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог є передчасним.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 25.08.2023 для розгляду справи №905/565/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., судді Слободін М.М., Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.08.2023 у справі №905/565/23 апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Донецької області (вх. №1748 Д/1) на рішення господарського суду Донецької області від 31.07.2023 у справі №905/565/23 залишено без руху; встановлено протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали апелянту усунути недоліки, а саме: подати до Східного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору на суму 12 469,55грн.

08.09.2023 від апелянта до Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів сплати судового збору в установлених порядку та розмірі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.09.2023 у справі №905/565/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Донецької області (вх. №1748 Д/1) на рішення господарського суду Донецької області від 31.07.2023 у справі №905/565/23; призначено справу до розгляду на "03" жовтня 2023 р. об 11:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132; повідомлено учасників апеляційного провадження про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні; встановлено позивачу строк до 26.09.2023 для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів відповідачу в порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України; встановлено учасникам справи строк до 26.09.2023 включно для подання до Східного апеляційного господарського суду заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи; повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, а також про можливість подання клопотання про розгляд справи за відсутності представника; доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті; запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну пошту.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 у справі №905/565/23 витребувано у господарського суду Донецької області матеріали справи №905/565/23.

21.09.2023 до Східного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення залишити без змін.

На підтвердження власної правової позиції Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця посилається на те, що забезпечуючи пільгове перевезення окремих категорій громадян, держава поклала на себе обов`язок відшкодовувати за рахунок державного або місцевого бюджетів збитки, понесені залізничним транспорт, а тому обслуговуючи категорію громадян України, які мають право на пільговий проїзд залізничним транспортом, залізниця не має права відмовити їм з підстав відсутності належного фінансування для подальшого відшкодування залізницям витрат на перевезення визначених категорій громадян.

25.09.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №905/565/23.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 у справі №905/565/23 задоволено заяву Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Донецької області про участь його представника в судовому засіданні з розгляду справи №905/565/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів особи, яка подала вказане клопотання; судове засідання у справі №905/565/23, призначене на 03.10.2023 об 11год 00хв, встановлено провести за участю Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Донецької області в особі представника Луговкіної Юлії Володимирівни, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів заявника.

В судовому засіданні апелянт підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать відомості про доставку документів засобами електронної пошти та модуля «Електронний суд».

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи, заслухавши апелянта, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом,

02.01.2020 між Управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради (далі-платник, відповідач) та Акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі-виконавець, позивач) було укладено договір №1 (зареєстрований 15.01.2020 за №ДОН/НРП-20002/НЮ-і) на надання та фінансування послуг по пільговому перевезенню окремих категорій громадян залізничним транспортом загального користування у приміському сполученні (далі-договір).

За умовами наведеного договору:

- предметом цього договору є відносини сторін щодо надання та фінансування пільг населенню, згідно законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про охорону дитинства» (пільги дітям з багатодітних сімей), «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», постанов Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.2009 «Про затвердження Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян», від 17.05.1993 №354 «Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування», №555 від 16.08.1994 «Про поширення чинності постанови Кабінету Міністрів України від 17 травня 1993 №354», рішення виконавчого комітету Костянтинівської міської ради №62 від 15.02.2017 «Про затвердження Порядку надання пільг та здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд в залізничному транспорті приміського та міжміського сполучення окремим категоріям громадян міста Костянтинівки за рахунок коштів міського бюджету», пов`язаних із споживанням населенням таких видів послуг: приміське залізничне перевезення пасажирів за рахунок коштів міського бюджету (п.1.1 договору);

- платник здійснює фінансування пільг, пов`язаних із споживанням послуг згідно п. 1.1 договору, на підставі поданих виконавцем розрахунків у межах бюджетних призначень, а виконавець здійснює постачання цих послуг населенню, що має відповідні пільги (пункт 1.2 договору).

- сторони виконують взаємні обов`язки з метою забезпечення потреб пільгової категорії населення у перевезеннях залізничним транспортом приміського сполучення, при цьому виконавець зобов`язується здійснювати пільгові перевезення передбачених чинним законодавством України категорій громадян, які зазначені в Порядку надання пільг та здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд в залізничному транспорті приміського сполучення окремим категоріям громадян міста Костянтинівки за рахунок коштів міського бюджету (далі - Порядок) (п.п. 2.1, 2.2 договору);

- для проїзду залізничним транспортом приміського сполучення пільгові категорії громадян купують квитки на умовах, передбачених відповідними нормативно правовими актами України (п.2.3.1 договору);

- виконавець зобов`язується: щомісячно надавати послугу з перевезення пільгових категорій громадян згідно переліку категорій пільговиків, наведених в додатку 1 до Порядку в межах чинності зазначених в ньому законодавчих актів:

- не пізніше 15 числа місяця, що настає за звітним, надавати Платнику розрахунок втрат доходів від пільгових перевезень пасажирів в залізничному транспорті приміського та міжміського сполучення у минулому місяці за формою згідно додатку 2 до Порядку, а також зведену відомість по типах квитків за минулий місяць за формою згідно додатку 3 Порядку;

- до 15 числа місяця, що настає за звітним, надавати облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян за минулий місяць, витрати на перевезення яких відшкодовуються з міського бюджету, за формою, затвердженою наказом Укрзалізниці від 30.11.2015 №515-/од;

- щомісячно до 5-го числа, що настає за звітним, надавати Платнику акти звіряння заборгованості за надані послуги;

- проводити облік пільгових перевезень та визначати вартість послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, залізничним транспортом, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 №1359 « Про затвердження Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян» (п.2.3.2 договору);

- платник зобов`язується: складати акти звіряння заборгованості за пільговий проїзд окремих категорій громадян; до 20 числа здійснювати реєстрацію фінансових та бюджетних зобов`язань в органах Державної казначейської служби України в межах виділених кошторисних призначень з міського бюджету на відповідний період; здійснювати розрахунки з виконавцем за надані послуги пільговій категорії громадян на підставі наданих щомісячних звітів по мірі надходження грошових коштів на оплату пільг за рахунок коштів міського бюджету в межах кошторисних призначень на 2020 рік (пп. 2.3.3 п. 2.3 договору);

- за невиконання або неналежне виконання зобов`язань згідно умов даного договору сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства (п.3.1 договору);

- даний договір набуває чинності з моменту підписання, а умови договору застосовуються згідно частини 3 статті 631 Цивільного Кодексу України з 01.01.2020 року, і діє в частині надання послуг по 31.12.2020 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання. В разі припинення дії цього договору сторони повинні виконати зобов`язання, які в них виникли до припинення дії цього договору (п.п. 7.1, 7.2 договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств без зауважень.

У період з січня 2020 року по грудень 2020 року позивач здійснював перевезення пільгової категорії населення за пільговими тарифами.

Відповідно до облікових форм про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевого бюджету у приміському сполученні ТПКВКМБ/ТКВКБМС 3037 за період з січня по грудень 2020 року, позивачем за власний рахунок здійснено перевезення пільгової категорії населення громадян на загальну суму 640276,11грн, а саме: у січні 2020 року 107501,22грн; у лютому 2020 року 86741,59грн; у березні 2020 року 22603,66грн; у червні 2020 року 1413,06грн; у липні 2020 року 78143,65грн; у серпні 2020 року 98254,67грн; у вересні 2020 року 96626,60грн; у жовтні 2020 року 50512,03грн; у листопаді 2020 року 22113,38грн; у грудні 2020 року 76366,25грн.

За змістом позову, два місяці приміські пасажирські перевезення не здійснювалися через введення карантину та поширенню коронавірусної інфекції COVID-19.

Крім того, позивачем надано загальні зведені відомості по типах пільг та квитків у приміському сполученні за 2020 рік.

Таким чином, сума наданих послуг по пільговому перевезенню пасажирів за 2020 рік склала 640 276грн 11коп.

Управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради частково виконано зобов`язання щодо компенсації пільгового проїзду за 2020 рік, передбачене п.2.2.3 договору №1 від 02.01.2020, на загальну суму 86 074,06грн, що підтверджується наданими двосторонніми актами звіряння заборгованості між регіональною філією «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» та розпорядником коштів місцевого бюджету Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Донецької області.

Відповідно до наявних в матеріалах справи актів звіряння заборгованості №7 станом на 05.08.2020 фактично сплачено за 7 місяців 2020 у розмірі 86074,06грн.

19.08.2020 Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Донецької області листом №01-20-6620-10, адресованим заступнику начальника структурного підрозділу Служба приміських пасажирських перевезень, повідомило, що станом на 01.07.2020 Управлінням було прийнято до відшкодування нарахування у розмірі 86074,06грн, які були сплачені у повному обсязі, та зазначило, що у міському бюджеті не передбачені планові асигнування здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд в залізничному транспорті, у зв`язку з чим управління не має можливості прийняти до відшкодування надані залізницею нарахування компенсаційних виплат.

Таким чином, враховуючи отримання залізницею компенсаційних виплат у загальному розмірі 86 074, 06грн, загальна сума заборгованості становить 554 202,05грн.

Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію №2021/2453 від 20.05.2021 про сплату заборгованості в повному обсязі, яка залишена відповідачем без задоволення із посиланням на відсутність коштів відповідних видатків у місцевому бюджеті.

Посилаючись на те, що відповідач не здійснив залізниці відшкодування плати за перевезення пільгових категорій громадян, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, судова колегія зазначає наступне.

Предметом апеляційного перегляду є матеріально-правові вимоги залізниці до управління соціального захисту населення органу місцевого самоврядування щодо стягнення збитків за перевезення пільгової категорії пасажирів.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Цивільним законодавством визначено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (ст. 908 ЦК України).

Акціонерне товариство "Українська залізниця" є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", предметом діяльності якого є, зокрема надання послуг з перевезення пасажирів, вантажів, зокрема небезпечних вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом у внутрішньому та міжнародному сполученні.

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності залізничного транспорту загального користування, його роль в економіці і соціальній сфері України, регламентує його відносини з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, іншими видами транспорту, пасажирами, відправниками та одержувачами вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти з урахуванням специфіки функціонування цього виду транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу визначені Законом України "Про залізничний транспорт".

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону "Основи організації перевезень на залізничному транспорті" перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень.

За ч. 6 ст. 9 цього Закону для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Законодавством установлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (ч.ч. 3, 4 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України).

Позивач є суб`єктом господарювання, який надає послуги з перевезення пасажирів, і метою його діяльності, як учасника господарських відносин, є, зокрема, одержання прибутку, відповідно до ч. 2 ст. 3 ГПК України.

З огляду на наведені норми законодавства у позивача виникло цивільне право на відшкодування вартості послуг перевезення, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у відповідача як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, цивільний обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, згідно ч. 1 ст. 167 ЦК України, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин; по-друге, держава, в порядку ст. 170 ЦК України, набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

За змістом ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Таким чином, у позивача виникло цивільне право на відшкодування вартості послуг перевезення, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у держави (її відповідного органу) як замовника послуг - цивільний обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги.

Між тим, визначення особи, зобов`язаної здійснити розрахунок у спірних правовідносинах, із застосуванням частини шостої статті 9 Закону України "Про залізничний транспорт" відповідає і приписам БК України.

Так, розділ ІV цього кодексу регулює міжбюджетні відносини, тобто, відносини між державою, Автономною Республікою Крим та територіальними громадами щодо забезпечення відповідних бюджетів фінансовими ресурсами, необхідними для виконання функцій, передбачених Конституцією України та законами України.

Метою регулювання міжбюджетних відносин є забезпечення відповідності повноважень на здійснення видатків, закріплених законодавчими актами за бюджетами, та фінансових ресурсів, які мають забезпечувати виконання цих повноважень (стаття 81 БК України).

Статтею 89 БК України передбачені видатки, що здійснюються з бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад, які створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

За підпунктом "є" пункту 9 частини першої статті 87 БК України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на інші програми в галузі соціального захисту та соціального забезпечення, що забезпечують виконання загальнодержавних функцій, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Наразі такий перелік не затверджений, що, однак, не змінює фактичного існування програм в галузі соціального захисту та соціального забезпечення, що забезпечують виконання загальнодержавних функцій, та не звільняє державу від здійснення видатків для забезпечення реалізації таких програм.

Відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенною і незалежною демократичною, соціальною, правовою державою.

Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї.

Відповідно до ч.6 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки визначаються виключно законами України.

Засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначає Закон України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" відповідно до статті 1 якого державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, встановлені законами пільги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму

Статтею 17 цього Закону унормовано, що основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень.

Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема щодо забезпечення пільгових умов задоволення потреб у товарах та послугах окремим категоріям громадян, які потребують соціальної підтримки (стаття 18 Закону).

За статтею 19 Закону "Порядок визначення та застосування державних соціальних гарантій в реалізації державної соціально-економічної політики" виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Органи місцевого самоврядування при розробці та реалізації місцевих соціально-економічних програм можуть передбачати додаткові соціальні гарантії за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ і організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання (частина перша статті 20 цього Закону).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконання законодавства України рішенням Костянтинівської міської ради від 15.02.2017 № 62 «Про затвердження Порядку надання пільг та здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд в залізничному транспорті приміського та міжміського сполучення окремим категоріям громадян міста Костянтинівки за рахунок коштів міського бюджету» (із змінами) було затверджено Порядок, відповідно до якого управління здійснює компенсаційні виплати за пільговий проїзд на залізничному транспорті приміського та міжміського сполучення окремим категоріям громадян міста Костянтинівки за рахунок коштів міського бюджету.

Пунктом 1.5 наведеного Порядку передбачено, що компенсаційні виплати здійснюються на підставі договору, який укладається на відповідний бюджетний рік.

Також, пунктом 2.6. вказаного Порядку передбачено, що управління здійснює розрахунки з регіональною філією за надані послуги пільговій категорії громадян на підставі наданих щомісячних звітів по мірі надходження грошових коштів на оплату пільг за рахунок коштів міського бюджету в межах наданих кошторисних призначень на відповідний бюджетний рік.

Отже, вказаним Положенням врегульований порядок розрахунку компенсаційних виплат за пільговий проїзд залізничним транспортом окремих категорій громадян мешканців міста Костянтинівка.

Як встановлено вище умовами п.1.2 укладеного між сторонами спору договору, платник здійснює фінансування пільг, пов`язаних із споживанням послуг згідно п. 1.1 договору, на підставі поданих виконавцем розрахунків у межах бюджетних призначень, а виконавець здійснює постачання цих послуг населенню, що має відповідні пільги.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Бюджетного кодексу України визначено, що якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у Кодексі, застосовуються відповідні норми Кодексу.

Відповідно до статті 7 Бюджетного кодексу України місцеві бюджети є самостійними. Самостійність бюджетів забезпечується закріпленими за ними відповідними джерелами доходів бюджету, правом відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування визначати напрями використання бюджетних коштів відповідно до законодавства України, самостійно і незалежно одне від одного розглядати та затверджувати відповідні місцеві бюджети.

Стаття 89 Бюджетного кодексу України передбачає видатки, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Так, до 2017 року, до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належали видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, які включають в себе державні програми соціального захисту, серед яких було передбачено компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян (абзац п`ятий підпункту "б" пункту 14 частини першої статті 89 Бюджетного кодексу України).

Проте, абзац п`ятий підпункту "б" пункту 4 частини першої статті 89 виключено на підставі Закону України №1789-VIII від 20.12.2016 .

Статтею 91 Бюджетного кодексу України визначено видатки місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів.

До видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать, зокрема, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, зокрема, компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян (підпункт "ґ" пункту 3 частини першої статті 91).

У статтю 102 Бюджетного кодексу України також були внесені зміни на підставі Закону України №1789-VIII від 20.12.2016.

З 01.01.2017 з Бюджетного кодексу України була виключена норма щодо здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту (частину п`яту статті 102 Бюджетного кодексу України виключено на підставі Закону №1789-VIII від 20.12.2016).

З огляду на викладене, Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України» №1789-VIII від 20.12.2016 внесені зміни до Бюджетного кодексу України.

Зміни були, зокрема, внесені до статей 89 та 102 Бюджетного кодексу України, якими частину п`яту статті 102 (щодо субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту, до яких віднесено компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян) виключено, та з підпункту б пункту 4 частини першої статті 89 виключено абзац 5, яким компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян було віднесено до переліку державних програм соціального захисту.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 09.06.2023 у справі №916/3928/21, аналізуючи норми права, передбачені підпунктом б) пункту 4 частини першої статті 89, статті 102 БК України (виключені на підставі Закону України від 20.12.2016 №1789-VIII "Про внесення змін до БК України", який набрав чинності 01.01.2017) та підпунктом ґ) пункту 3 частини першої статті 91 БК України, дійшла висновку, що законодавець розмежовував компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян у межах реалізації державних програм соціального захисту від інших подібних видатків.

Відповідно до підпункту ґ) пункту 3 частини першої статті 91 БК України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, зокрема, компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Згідно з підпунктом є) пункту 9 частини першої статті 87 БК України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на інші програми в галузі соціального захисту та соціального забезпечення, що забезпечують виконання загальнодержавних функцій, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України станом на 2020 рік (спірний період у цій справі) такий перелік не затверджений, що, однак, не змінює фактичного існування програм в галузі соціального захисту та соціального забезпечення, що забезпечують виконання загальнодержавних функцій, та не звільняє державу від здійснення видатків для забезпечення реалізації таких програм.

Закон України №1789-VIII від 20.12.2016 «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України» доповнив пунктом 204 частину першу статті 91 Бюджетного кодексу України.

Так, до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать й, зокрема, пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються особам, визначеним пунктом 204 частини 1 статті 91 Бюджетного кодексу України.

В той же час, стаття 91 Бюджетного кодексу України передбачає видатки, які можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, але не обов`язково мають здійснюватися. Тобто кожна рада сама вирішує, на що саме вона буде витрачати кошти з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України, зокрема його статті 91.

Аналогічні висновки Верховним Судом викладені в постановах від 02.03.2021 у справі №640/21817/18, від 01.02.2022, у справі №904/141/20.

З огляду на наведене, з урахуванням змін до Бюджетного кодексу України, у зв`язку з прийняттям Закону України №1789-VIII від 20.12.2016, вимоги частини 6 статті 9 Закону України «Про залізничний транспорт» підлягають прямому застосуванню та у взаємозв`язку із нормою підпункту є) пункту 9 частини 1 статті 87 Бюджетного кодексу України, відповідно до якої видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків з Державного бюджету України, компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, введення відповідних пільг щодо яких здійснювалось Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України, має здійснюватися за рахунок Державного бюджету відповідними головними розпорядниками бюджетних коштів Державного бюджету України.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що відшкодування витрат на перевезення пільговиків залізничним транспортом можливо за рахунок місцевих бюджетів на договірній основі, що узгоджується із вимогами частини першої статті 7 Закону України від 04.07.1996 №273/96-ВР «Про залізничний транспорт», відповідно до якої відносини підприємств залізничного транспорту з місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування базуються на податковій і договірній основах відповідно до чинного законодавства України.

Разом з тим, органи місцевого самоврядування не зобов`язані передбачати своїм рішенням видатки для усіх осіб, яким право на безкоштовний проїзд залізничним транспортом гарантоване державою, а можуть робити це виключно з огляду на фінансову спроможність відповідного місцевого бюджету.

Відповідачем доведено та позивачем не спростовується, що грошові кошти у розмірі 86 074,06грн були єдиною сумою, яка була виділена на компенсацію витрат позивача на пільгове перевезення громадян протягом у межах кошторису 2020 року, іншого рішення органом місцевого самоврядування або рішення про збільшення такої суми не приймалося.

Згідно положень ст.48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України. Зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.

Аналіз наведених положень свідчить, що будь-яке примусове стягнення з відповідача коштів на підставі саме ст.91 Бюджетного кодексу України без прийняття такого рішення органами місцевого самоврядування або поза межами передбачених таким рішенням видатків місцевого бюджету, а також без укладення відповідного договору з відповідною зазначеною у договорі суми компенсування, є необґрунтованим.

У постанові від 27.07.2022 у справі № 904/7875/21 Верховний Суд, зазначив, що задоволення позову за рахунок видатків місцевих бюджетів можливо лише за наявності субвенцій із державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а оскільки суди не встановили наявність відповідної державної програми, як і не встановили, що мали місце субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення таких державних програм соціального захисту, правові підстави для задоволення позову відсутні.

З огляду на вищенаведене та враховуючи те, що умовами укладеного між сторонами договору не було визначено суми компенсації витрат на перевезення пільгової категорії населення у межах заявлених позовних вимог, а задоволення позову за рахунок видатків місцевих бюджетів можливо лише за наявності субвенцій із державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а також враховуючи те, що судом не встановлено наявність відповідної державної програми, як і не встановлено, що мали місце субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення таких державних програм соціального захисту, суд апеляційної інстанції вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та є підставою для його скасування.

Враховуючи, що місцевим господарським судом було допущено неправильне застосування норм матеріального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що рішення господарського суду Донецької області від 31.07.2023 у справі №905/565/23 слід скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати за подання апеляційної скарги відповідача покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.2 ч.1 ст. 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Донецької області (вх. №1748 Д/1) на рішення господарського суду Донецької області від 31.07.2023 у справі №905/565/23 - задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 31.07.2023 у справі №905/565/23 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м.Київ, вул.Єжи Ґедройця, 5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) на користь Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради Донецької області (85113, Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Громова, 14, ) судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 12 469,55грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 05.10.2023

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко