ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
09 жовтня 2023 року Справа № 906/462/22
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Бучинська Г.Б.
секретар судового засідання Мельников О.О.
розглянувши заяву Акціонерного товариства "Житомиробленерго" про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу в справі №906/462/22 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Шевченко Людмили Василівни на рішення Господарського суду Житомирської області від 25 квітня 2023 року та апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Шевченко Людмили Василівни на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 23 травня 2023 року по справі №906/462/22 (суддя - Соловей Л.А.)
за позовом Фізичної особи-підприємця Шевченко Людмили Василівни
до Акціонерного товариства "Житомиробленерго"
про визнання недійсним та скасування рішення
за участю представників:
від Позивача - не з`явився;
від Відповідача - Приведьон В.М..
Фізична особа-підприємець Шевченко Людмила Василівна (надалі Позивач) звернулася з позовом до Акціонерного товариства "Житомиробленерго" (надалі Відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення комісії Відповідача з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку енергії про нарахування обсягу та вартості не облікованої електричної енергії в розмірі 3701062 грн 15 коп., яке оформлене протоколом №22 від 23 травня 2022 року.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 25 квітня 2023 року в справі №906/462/22 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 вересня 2023 року апеляційну скаргу Позивача на рішення Господарського суду Житомирської області від 25 квітня 2023 року в справі №906/462/22 - залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Позивача на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 23 травня 2023 року по справі №906/462/22 - задоволено частково. Рішення Господарського суду Житомирської області від 25 квітня 2023 року в справі №906/462/22 залишено без змін. Додаткове рішення скасувано в частині покладення на Позивача гонорару успіху в розмірі 15000 грн, та викладено пункт 2 резолютивної частини додаткового рішення в редакції резолютивної частини даної постанови.

В решті Додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 23 травня 2023 року в справі №906/462/22 - залишено без змін.

25 вересня 2023 року від представника Відповідача до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі. У поданій заяві Відповідач просить стягнути з Позивача - 25000 грн понесених витрат на правову допомогу. До заяви долучено: копія додаткової угоди №53 від 20 вересня 2023 року; детальний опис та розрахунок наданих послуг (робіт) від 20 вересня 2023 року (а.с. 194-197).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 вересня 2023 року розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення по справі №906/462/22 призначено на 9 жовтня 2023 року.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 5 жовтня 2023 року клопотання представника Відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Забезпечено представнику Відповідача участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

2 жовтня 2023 року до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Відповідача 1 про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу Позивача (том 6, а.с. 174-175), з мотивів, описаних нижче у даній додатковій постанові.

В судове засідання від 9 жовтня 2023 року представник Позивача не з`явився.

З інформації по трекінгу відправлення поштових повідомлень за №291 вбачається, що Позивачу 27 веерсня 2023 року направлено ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 вересня 2023 року та яке станом на 3 жовтня 2023 року перебувало у точці видачі/поставки.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції констатує, що Господарським процесуальним кодексом України визначено обмежений термін розгляду заяв про ухвалення додаткового рішення, а саме стаття 244 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно частин 1-4 статті 120 Господарського процесуального кодексу України: суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою; суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень; ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи.

Зі змісту ухвали від 26 вересня 2023 року вбачається, що суд апеляційної інстанції повідомив сторін про дату, час та місце розгляду заяви.

Водночас, як вже вказано вище в даній додатковій постанові, в силу дії частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Зважаючи на визначений частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України процесуальний строк розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія апеляційного господарського суду вважає можливим розглянути питання щодо винесення додаткової постанови без участі представника Позивача.

В той же час, приймаючи відповідне судове рішення колегія апеляційного господарського суду приймає до уваги факт неможливості подачі стороною заяви щодо зменшення розміру заявлених адвокатських послуг з незалежних від неї обставин, а тому вважає за можливе в даному випадку самостійно оцінити підставність поданих витрат та їх обгрунтованість, в тому числі й стосовно того, чи заявлені витрати стосуються саме розгляду справи, та чи відносяться вони до витрат, які стосуються саме подання правничої допомоги адвоката.

В судовому засіданні від 4 жовтня 2023 року, яке проведено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, представник Відповідача підтримав подану ним заяву про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції та просив заяву задоволити, стягнути з Позивача на користь Відповідача 25 000 грн витрат на привничу допомогу.

Заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи та розглянувши заяву Відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає подану заяву такою, що підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Суд констатує, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України: учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

В силу дії пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (а саме: - подання (заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи); зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

За положеннями частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України вбачається що, судові витрати складаються з: судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального України: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (аналогічна правова позиція наведена і в додатковій ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції констатує, що Позивач на момент розгляду заяви Відповідача з невідомих причин не отримав ухвалу, котрою заяву Відповідача призначено до розгляду в судове засідання, що в свою чергу враховується судом при прийнятті даної додаткової постанови.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Такі висновки викладені і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21.

Як слідує з матеріалів справи, 20 вересня 2023 року між адвокатом (Приведьон В.М.) та Відповідачем укладено Додаткову угоду №53 до Договору про надання правничої допомоги №1 від 2 січня 2019 року, що відповідно до пунктів 1.1 та 4.1 Договору про надання правничої допомоги №1 від 2 січня 2019 року Строни домовилися про умови надання Адвокатом Відповідачу наступної професійної правничої допомоги та розмір гонорару: косультація Відповідача; вивчення позову; аналіз законодавства, щодо застосування відповідних прав з метою забезпечення законних інтересів та прав Відповідача, пов`язаних із застосуванням законодавства, збір, підготовка та оформлення зібраних доказів, підготовка відзиву, прийняття участі в засіданнях суду, як представника Відповідача по справі №906/462/22 в суді апеляційної інстанції (а.с. 195).

Дослідивши детальний опис та розрахунок наданих послуг (робіт) від 20 вересня 2023 року, згідно Договору про надання правничої допомоги №1 від 2 січня 2019 року та додаткової угоди №53 від 20 вересня 2023 року (а.с. 196), суд апеляційної інстанції констатує, що адвокатом Приведьон В.М. на виконання договору надано, а Відповідачем прийнято настуні послуги:

· консультування Відповідача, вивчення апеляційних скарг, аналіз законодавства щодо застосування відповідних прав з метою забезпечення законних інтересів та прав Відповідача, пов`язаних із застосуванням законодавства - вартість 6000 грн;

· підготовка відзивів на апеляційні скарги - вартість 6000 грн;

· прийняття участі у засіданнях суду - вартість 6000 грн;

· підготовка заяви про стягнення судових витрат та у випадку необхідності прийняття участі в судовому засіданні - вартість 7000 грн. Всього 25000 грн.

Дослідивши Детальний опис та розрахунок наданих послуг, суд апеляційної інстанції констатує, що роботи вказані в пункті 1, це фактично роботи по виконання послуг, зазначених в пункті 2 щодо підготовки відзиву на апеляційну скаргу, відповідно суд вважає, що роботи, визначені в пункті 1 детального опису поглинаються загальною роботою, визначеною в пункті 2. Відтак з огляду на поглинання даних робіт, суд констатує, що робити визначені в пункті 1 не підлягають до задоволення, адже дублюють фактично адвокатську роботу, визначену у пункті 2.

Разом з тим, суд при цьому вважає, що сума, визначена в пункті 2 є такою, що не є завищеною. З огляду на вказане суд апеляційної інстанції стягує витрати визначені в пункті 2 в сумі 6000 грн.

Що ж стосується участі в судовому засіданні, то колегія суду вважає дану послугу доведеною адже адвокат Відповідача фактично брав участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги та надавав усні пояснення з приводу позову та апеляційної скарги. З огляду на це апеляційний господарський суд вважає, що такі витрати підлягають задоволенню в сумі 6000 грн (пункт 3 детального опису).

Що ж стосується робіт, визначених в пунктах 4 (підготовка заяви про стягнення судових витрат та у випадку необхідності прийняття участі в судовому засіданні - 7 000 грн) детального опису та розрахунку послуг, то колегія суду зауважує, що такі роботи за своєю суттю не є адвокатськими послугами наданими відповідно до вимог статті 123 Господарського процесуального кодексу Україги, а саме те, що такі витрати є неменучми та пов`зані саме з розглядом справи, а тому не підлягають до задоволення

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що в силу дії статті 233 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи закінчується ухваленням судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової.

В силу дії частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для відшкодування стороні витрат по оплаті послуг адвоката за договором про надання правової допомоги необхідним є як факт їх надання позивачу, так і те, що зміст наданих послуг є необхідним для розгляду справи у господарському суді.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування судових витрат Позивача за рахунок Відповідача, відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати Позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою, а також чи стосуються вони розгляду справи.

Відтак, враховуючи наведене та оцінивши подані Відповідачем докази на підтвердження понесених ним витрат під час розгляду справи та аргументи, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин справи, керуючись статтями 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що витрати Відповідача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді апеляційної інстанції, підлягають задоволенню частково у сумі 12000 грн.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції наглошує, що витрати в сумі 7000 грн, котрі визначені в пункті 4 розрахунку (а саме: підготовка заяви про стягнення судових витрат та у випадку необхідності прийняття участі в судовому засіданні) не стосуються розгляду справи, адже визначені за дії вчинені вже після винесення апеляційним господарським судом постанови від 20 вересня 2023 року, а отже після завершення апеляційним господарським судом розгляду справи, а тому не можуть бути стягнені в розумінні частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Даний розподіл судових витрат є оптимальним та відповідає критерію необхідності та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, що відповідає вимогам статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України та сталій практиці Європейського суду з прав людини.

Керуючись статтями 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства "Житомиробленерго" щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції - задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шевченко Людмили Василівни ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Житомиробленерго (10008, м. Житомир, вул. Пушкинська, 32/8; ) - 12000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції.

3. В стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції в сумі 13000 грн - відмовити.

4. Господарському суду Житомирської області видати відповідний наказ.

5. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

6. Додаткову постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

7. Справу №906/462/22 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови виготовлено 11 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.