РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.10.2023Справа № 910/5936/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк"

до фізичної особи-підприємця Юрченко Інни Олегівни

про 80074,13 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Юрченко Інни Олегівни про стягнення за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування від 19.10.2018 № 011/2559/466675 заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 80074,13 грн., у тому числі прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску в сумі 13649,52 грн. Також позивач просив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

08.05.2023 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що позивачем автоматично щомісячно списувалися грошові кошти з рахунку відповідача, у зв`язку з чим залишок заборгованості станом на 23.06.2023 становить 24149,51 грн. Також відповідач зауважив на відсутності в матеріалах справи актів звірки взаєморозрахунків, оборотно-сальдових відомостей, банківських виписок, що підтверджували би розмір боргу та його зменшення.

У відповіді на відзив позивач наголосив, що строк дії кредиту продовжувався до 10.10.2022 року. Крім того, сторонами передбачено розмір відсотків за користування кредитними коштами - 29,9 % річних, та проценти за користування недозволеним овердрафтом - 49 % річних. При цьому, відповідачем не надано власного контррозрахунку заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 7972 грн. заборгованості на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.10.2018 між позивачем (Банк), відповідачем (клієнт, страхувальник) та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (страховик) укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 011/2559/466675, за умовами якого протягом строку дії кредиту Банк надає клієнту можливість використання кредитної лінії (кредит) із поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів (рахунок) шляхом здійснення платежів в межах поточного ліміту з рахунку у разі відсутності (недостатності) на рахунку грошових коштів. Максимальний ліміт кредиту за договором складає 250000 грн. У межах максимального ліміту встановлюється поточний ліміт кредиту складає 90000 грн. У подальшому ліміт встановлюється та визначається відповідно до статті 3 договору.

Відповідно до пункту 1.2 договору строк дії кредиту - з наступного дня, що слідує за датою укладення договору по 19.10.2020 включно (може змінюватися в порядку, передбаченому договором).

Згідно з пунктом 1.3. договору без укладення додаткових угод до договору, банк має право продовжити строк дії кредиту на 24 (двадцять чотири) календарних місяці за умови, що на дату закінчення кредитування буде дотримано кожну з наступних умов: банк за 20 робочих днів до останнього робочого дня строку дії кредиту не отримав листа клієнта про відмову від продовження строку дії кредиту; відсутні факти невиконання або неналежного виконання клієнтом своїх зобов`язань за договором; відсутні умови, передбачені пунктом 8.2. договору. Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів, розглядається сторонами як згода клієнта на продовження строку дії договору.

Відповідно до пункту 1.4. договору кредит надається виключно з метою фінансування господарської (підприємницької) діяльності клієнта, у зв`язку із чим до відносин сторін не застосовується Закон України "Про споживче кредитування".

Згідно з пунктом 2.1 договору протягом всього строку фактичного користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати щомісяця Банку проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 29,9 % річних, крім випадків, передбачених пунктом 2.2 договору.

У пункті 5.1. договору передбачено, що клієнт зобов`язаний протягом дії договору здійснювати погашення заборгованості в порядку, визначеному договором, шляхом зарахування на рахунок щомісячного обов`язкового платежу, розрахованого відповідно до умов пункту 5.2 договору, та здійснити повне (остаточне) погашення заборгованості не пізніше дати закінчення кредитування. Під поняттям "Погашення заборгованості" сторони розуміють повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати комісій, штрафів та інших платежів, якщо такі матимуть місце, які передбачені договором, в тому числі відшкодування витрат та збитків банка, пов`язаних з неналежним виконанням клієнтом умов договору.

Клієнт зобов`язаний до 10 числа включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за першою (з дати укладення договору) датою розрахунку процентних платежів, забезпечити на рахунку наявність коштів для сплати щомісячного обов`язкового платежу в сумі не менше 15 відсотків від залишку заборгованості за кредитом на дату розрахунку процентних платежів, але не менше фіксованої суми, встановленої відповідними тарифами банку. При цьому, залишок заборгованості за кредитом, що береться до розрахунку щомісячного обов`язкового платежу, включає використану суму кредиту, суму нарахованих процентів, комісій та штрафів за всіма видами заборгованості, зменшену на суму внесеного клієнтом щомісячного обов`язкового платежу попередніх місяців. В разі недостатності на рахунку коштів, належних до сплати клієнтом банку за Договором в термін виконання зобов`язань клієнта за договором, клієнт вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань за договором (п. 5.2. договору).

Відповідно до п. 8.1. договору у разі настання обставини невиконання або неналежного виконання клієнтом своїх зобов`язань (обов`язків) за договором, обставин передбачених п. 8.2 договору, а також інших обставин, які свідчать про те, що зобов`язання клієнта за договором не будуть виконані, банк має безумовне право без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів про зміни) відмовити клієнту в наданні кредиту та/або скасувати максимальний ліміт/поточний ліміт та вимагати дострокового погашення заборгованості.

20.07.2020 сторонами укладено заяву про надання Кредиту "Кредитна картка для підприємців" № 011/2559/466675/1 до договору банківського обслуговування, у пункті 1.3 якої визначено, що розмір поточного ліміту на дату підписання заяви становить 90000 грн. та може бути змінений в порядку та на умовах, передбачених пунктом 2.1 заяви.

Згідно з пунктом 1.4 заяви строк кредиту - сукупність періодів, протягом яких Банк визначає поточний ліміт відповідно до пункту 2 заяви. Строк кредиту становить 24 місяця, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту.

У пунктах 1.5, 1.6 заяви зазначено, що процентна ставка фіксована, 29,9 %; проценти за користування недозволеним овердрафтом фіксована, 49 % річних.

Пунктами 4.1-4.3 заяви погоджено порядок погашення заборгованості, у тому числі здійснення Банком договірного списання коштів.

Так, згідно пунктом 4.2 заяви Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку обов`язковий щомісячний платіж за користування кредитом у розмірі 5 % від власної заборгованості перед Банком, але не менше фіксованої суми, встановленої тарифами Банка, або суми залишку власної заборгованості перед Банком, якщо вона менше за зазначену суму.

На підставі п. 1.3 договору позивачем продовжено строк дії кредиту до 19.10.2024 року.

Звернувшись із даним позовом до суду, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за дозволеним овердрафтом у розмірі 80074,13 грн., з якого 13649,52 грн. становить прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1048, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити проценти за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як свідчить долучена до позовної заяви банківська виписка по рахунку відповідача за період з 19.10.2018 до 28.11.2022, надрукована 28.11.2022, за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 80074,13 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості по картковому кредиту, наданого позивачем, станом на 28.11.2022 за відповідачем обліковується загальна заборгованість у сумі 80074,13 грн., з якої 13649,52 грн. - прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску.

У той же час, відповідачем до відзиву на позовну заяву долучено довідки про рух коштів на рахунку (картка) за періоди з 01.08.2022 до 30.09.20222, з 01.02.2023 до 30.04.2023, з 01.05.2023 до 23.06.2023 року.

Із наявної у даних виписках інформації убачається, що з рахунку відповідача здійснювалося договірне списання коштів для погашення заборгованості, та станом на 23.06.2023 залишок боргу відповідача складає 24110,51 грн.

Суд зауважує, що позивачем долучено до матеріалів справи банківську виписку з рахунку відповідача лише станом на 28.11.2022, та матеріали справи не містять повної виписки по рахунку відповідача за весь період з 28.11.2022 до 23.06.2023 включно. При цьому, позивачем не наводилися заперечення щодо наданих відповідачем в якості доказів довідок про рух коштів на рахунку.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Отже, надані відповідачем докази на підтвердження зменшення розміру заборгованості перед відповідачем за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування від 19.10.2018 № 011/2559/466675 є більш вірогідними, ніж надані позивачем докази, оскільки відображають подальший стан розрахунків між сторонами. У свою чергу, позивачем дані обставини жодним чином не спростовані.

За наведених обставин, приймаючи до уваги що станом на 23.06.2023 залишок заборгованості відповідача, що відображений у довідці про рух коштів на рахунку, становить 24110,51 грн., суд дійшов висновку про стягнення з відповідача даної суми боргу.

Одночасно суд зауважує, що із наданих до матеріалів справи доказів не вбачається за можливе встановити, в рахунок погашення якої саме заборгованості спрямувалися списані позивачем кошти. Відтак, суд дійшов висновку про стягнення загальної суми заборгованості без виокремлення заборгованості за дозволеним овердрафтом та з обов`язкового щомісячного внеску.

При цьому, із довідок про рух коштів на рахунку відповідача слідує, що після подання 13.04.2023 до суду позовної заяви (відповідно до відбитку календарного штемпелю АТ «Укрпошти») з рахунку відповідача в порядку договірного списання списано 7972 грн., а саме: 19.04.2023 - 1610 грн., 03.05.2023 - 3220 грн., 02.06.2023 - 1571 грн., 21.06.2023 - 1571 грн.

Наведені обставини слугували підставою для закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача 7972 грн. боргу згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку задовольнити позов у частині стягнення з відповідача 24110,51 грн. заборгованості, відмовивши в задоволенні в іншій частині позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також суд дійшов висновку покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в частині позовних вимог, провадження по яким закрито, на підставі частини 9 статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Юрченко Інни Олегівни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 4-А; ідентифікаційний код 14305909) 24110 (двадцять чотири тисячі сто десять) грн. 51 коп. заборгованості, а також 1075 (одну тисячу сімдесят п`ять) грн. 37 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова