ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року Справа № 915/908/23

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі головуючого судді Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Жиган А.О.,

представника позивача: Дашинської О.В.,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства Укрзалізниця (03150, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, буд.5; ідент.код 40075815)

в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Укрзалізниця (65012, м.Одеса, вул.Пантелеймонівська, буд.19; ідент.код 40081200),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Ойл Трансшипмент (юр.адреса: 57130, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, с.Сливине, вул.Південна, буд.4, кв.37; факт.адреса: 54018, м.Миколаїв, вул.Космонавтів, буд.1Н; ідент.код 41268404),

про: стягнення 33497,90 грн,-

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Трансшипмент» грошові кошти в загальному розмірі 33497,90 грн, з яких: 17716,82 грн сума основного боргу за надані у лютому 2022 року по договору №ОД/Ш-18-284дНЮ від 01.02.2018 послуги з обслуговування пристроїв сигналізації, централізації, блокування на ст.Миколаїв-Вантажний, парк Рудний, 5137,88 грн інфляційні втрати, 697,51 грн 3% річних, 9945,69 грн - пеня.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідач всупереч умовам договору та приписам чинного законодавства не розрахувався за надані позивачем у лютому 2022 року послуги, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про стягнення основного боргу та нарахованих сум 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Ухвалою суду від 12.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 20.07.2023, у якому судом було оголошено перерву до 21.08.2023.

Відповідач у відзиві від 05.07.2023 заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що рахунок на оплату попередньої вартості планового обсягу робіт за лютий 2022 року було складено лише 18.02.2022, а тому встановлений у п.3.4 спірного договору строк оплати до 5-го числа місяця, в якому будуть надаватися послуги, не може застосовуватися до спірних правовідносин.

До того ж, відповідач вважає, що строк виконання по оплаті за послуги надані у лютому 2022 року у сумі 17716,82 грн ще не наступив, оскільки до сих пір діють форс-мажорні обставини, які перешкоджають виконанню договору, посилаючись на наступне:

- для здійснення своєї господарської діяльності відповідач використовує майновий комплекс (нафтобаза) за адресою: м.Миколаїв, вул.Космонавтів, 1-Н; який орендує у Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕНКОЙЛ» на підставі договору оренди №01/04/21-1 від 01.04.2021;

- основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю Ойл Трансшипмент є перевалка нафтопродуктів доставлених морським транспортом на термінал (нафтобаза) для зберігання з наступним відвантаженням їх в залізничний та/або автомобільний транспорт;

- у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Товариство з обмеженою відповідальністю Ойл Трансшипмент було змушено зупинити свою господарську діяльність через заборону судноплавства, загрозу завдання військового ураження об`єктів нафтобази, загрозу життю та здоров`ю працівникам підприємства, та як наслідок - товариство позбавилося можливості отримувати дохід від своєї діяльності;

- враховуючи, що нафтобаза є об`єктом підвищеної небезпеки на якій зберігаються нафтопродукти (легкозаймисті рідини), згідно з наказом по товариству №3 від 28.02.2022 всі працівники підприємства були попереджені про небезпеку перебування на території підприємства, i у зв`язку з цим їм рекомендувалося утриматися від находження на робочих місцях за адресою: м.Миколаїв, вул.Космонавтів, 1-Н;

- згідно наказу по товариству №4-к від 28.03.2022 з 01.04.2022 було призупинено дію трудових договорів з більшою частиною працівників підприємства, при цьому на даний час на підприємстві в основному працюють лише робітники пожежно-сторожової охорони га технічні фахівці необхідні для забезпечення мінімальної життєдіяльності підприємства;

- територія підприємства відповідача підпадала під ракетні обстріли військовими Російської Федерації 21.06.2022, 22.06.2022, 24.07.2022 та 07.08.2022;

- відповідач своїм листом від 28.06.2022 за вих.№102 на електронну пошту позивача повідомив його про настання форс-мажорних обставин, в зв`язку з якими господарська діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю Ойл Трансшипмент була припинена.

До того ж, посилаючись на вказані вище обставини відповідач у письмовій заяві від 21.08.2023 просить суд зменшити розмір стягуваної пені на 90%.

Ухвалою суду від 21.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.10.2023.

В ході розгляду справи сторони підтримували висловлені позиції та доводи, викладені на їх обґрунтування.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання 02.10.2023 не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Господарським судом також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомленні про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 02.10.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

01.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю Ойл Трансшипмент, як замовником, та Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», новим найменуванням якого є Акціонерне товариство «Українська залізниця», як виконавцем, було укладено договір №ОД/Ш-18-284дНЮ про надання послуг з обслуговування пристроїв сигналізації, централізації, блокування на ст.Миколаїв - Вантажний, парк Рудний (далі - Договір) (а.с.9-12).

Відповідно до п.п.1.1, 1.2 Договору, виконавець надає замовнику платні послуги по обслуговуванню стрілки ЕЦ №41 та поточному утриманню автоматичної переїзної сигналізації без автошлагбауму по станції Миколаїв - Вантажний, парк Рудний, а замовник приймає та оплачує послуги надані виконавцем.

Згідно п.3.2 Договору в редакції додаткової угоди №5 від 01.12.2021 (а.с.28,29), ціна послуг розрахована на підставі калькуляції та з 01.06.2021 становить 17809,62 грн з ПДВ 20% за один місяць.

Відповідно до п.3.3 Договору, оплата за технічне обслуговування пристроїв сигналізації, централізації та блокування здійснюється замовником на умовах попередньої оплати 100% авансовим платежем вартості планового обсягу робіт, на підставі виданого виконавцем рахунку.

Згідно п.3.4 Договору, оплата за технічне обслуговування пристроїв сигналізації, централізації та блокування здійснюється до 5-го числа місяця, в якому будуть надаватись послуги.

18.02.2022 виконавцем складено та підписано замовником акт №200/33/02 виконаних по спірному Договору у лютому 2022 року робіт з обслуговування пристроїв електричної сигналізації на суму 17716,82 грн (а.с.32).

На підставі вказаного акту 18.02.2022 позивачем був складений та наданий відповідачу рахунок №200/09/02 на оплату наданих у лютому 2022 року послуг з обслуговування пристроїв електричної сигналізації на суму 17716,82 грн (а.с.33).

Позивач вказує, що у зв`язку з несплатою відповідачем наданих у лютому 2022 року по спірному Договору послуг ним було направлено на адресу відповідача лист-претензію №ШЧ4-07/430 від 22.12.2022 з проханням здійснити оплату заборгованості у сумі 17716,86 грн (а.с.34).

Відповідач у відповіді за вих.№155 від 22.12.2022 (а.с.35) на вказаний лист повідомив позивачу про відсутність можливості у замовника оплатити надані виконавцем по спірному договору послуги у зв`язку з припиненням господарської діяльності через загрозу завдання військового ураження об`єктів нафтобази, загрози життю та здоров`ю працівникам підприємства, та позбавлення можливості отримувати дохід.

Позивач вказує, що вартість наданих за спірним договором у лютому 2022 року послуг в загальній сумі 17716,86 грн відповідачем так і не оплачена, що зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пунктом 1 ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

За приписами ст.193 ГК України, ст.ст.526, 629 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Згідно п.3.3 Договору, оплата за технічне обслуговування пристроїв сигналізації, централізації та блокування здійснюється замовником на умовах попередньої оплати 100% авансовим платежем вартості планового обсягу робіт, на підставі виданого виконавцем рахунку.

Відповідно до п.3.4 спірного Договору, оплата за технічне обслуговування пристроїв сигналізації, централізації та блокування здійснюється до 5-го числа місяця, в якому будуть надаватись послуги.

Як встановлено судом, 18.02.2022 виконавцем складено та підписано замовником акт №200/33/02 виконаних по спірному Договору у лютому 2022 року робіт з обслуговування пристроїв електричної сигналізації на суму 17716,82 грн (а.с.32).

Позивач вказує, а відповідач не спростовує, що на підставі вказаного акту 18.02.2022 ним був складений та наданий відповідачу рахунок №200/09/02 на оплату наданих у лютому 2022 року послуг з обслуговування пристроїв електричної сигналізації на суму 17716,82 грн (а.с.33).

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зокрема, посилається на те, що рахунок на оплату попередньої вартості планового обсягу робіт за лютий 2022 року було складено лише 18.02.2022, а тому встановлений у п.3.4 спірного договору строк оплати до 5-го числа місяця, в якому будуть надаватися послуги, не може застосовуватися до спірних правовідносин.

Суд звертає увагу, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити послуги.

Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18, від 29.04.2020 у справі №915/641/19, і суд не вбачає підстав для відступу від зазначеної позиції у цій справі.

Судом встановлено, що відповідач, відповідно до умов п.3.2 спірного договору в редакції додаткової угоди №5 від 01.12.2021, був обізнаний про ціну послуг за лютий 2022 року, а тому мав можливість до 05.02.2022 оплатити повну вартість послуг, які будуть надаватись у лютому 2022 року.

Обставин щодо неможливості здійснення оплати вартості послуг за лютий 2022 року судом не встановлено.

З матеріалів справи вбачається та не спростовано відповідачем, що останній, всупереч умов спірного договору та приписам чинного законодавства, своєчасно та в повному обсязі не сплатив вартість наданих у лютому 2022 року послуг, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в загальному розмірі 17716,82 грн.

Доводи відповідача про наявність форс-мажорних обставин, які перешкоджали виконанню умов Договору у спірний період, судом відхиляються враховуючи наступне.

Відповідач вказує, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Товариство з обмеженою відповідальністю Ойл Трансшипмент було змушено зупинити свою господарську діяльність через заборону судноплавства, загрозу завдання військового ураження об`єктів нафтобази, загрозу життю та здоров`ю працівникам підприємства, та як наслідок - товариство позбавилося можливості отримувати дохід від своєї діяльності.

Відповідач зазначає, що нафтобаза є об`єктом підвищеної небезпеки на якій зберігаються нафтопродукти (легкозаймисті рідини), згідно з наказом по товариству №3 від 28.02.2022 всі працівники підприємства були попереджені про небезпеку перебування на території підприємства, i у зв`язку з цим їм рекомендувалося утриматися від находження на робочих місцях за адресою: м.Миколаїв, вул.Космонавтів, 1-Н. Згідно наказу по товариству №4-к від 28.03.2022 з 01.04.2022 було призупинено дію трудових договорів з більшою частиною працівників підприємства, при цьому на даний час на підприємстві в основному працюють лише робітники пожежно-сторожової охорони га технічні фахівці необхідні для забезпечення мінімальної життєдіяльності підприємства.

Територія підприємства відповідача підпадала під ракетні обстріли військовими Російської Федерації 21.06.2022, 22.06.2022, 24.07.2022 та 07.08.2022.

Відповідач своїм листом від 28.06.2022 за вих.№102 на електронну пошту позивача повідомив його про настання форс-мажорних обставин, в зв`язку з якими господарська діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю Ойл Трансшипмент була припинена.

В силу вимог ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Згідно із ст.141 Закону України Про Торгово-промислові палати в Україні Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

При цьому, як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 14.02.2023 року у справі №903/338/22, форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом. Одне лише передбачене законом віднесення введеного воєнного стану до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках воєнного стану унеможливлює виконання конкретного договору.

Судом взято до уваги, що згідно пунктів 5.1, 5.2 спірного Договору, обидві сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за даним договором, якщо воно є наслідком обставин непереборної сили, а саме: пожежа, повені, землетрус, страйки або війни, i якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання умов договору. Сторона, для якої форс-мажор перешкоджає виконанню договору, повинна поставити іншy сторону до відома про це в короткий строк i представити довідку торгово-промислової палати. При цьому строк виконання зобов`язань за цим договором відсувається відповідно до часу, у плин якого діяли такі обставини.

Так, із установлених обставин цієї справи вбачається, що відповідач у лютому 2022 року здійснював господарську діяльність, незважаючи на введений воєнний стан в Україні та повномасштабну воєнну агресію Російської Федерації проти України, з огляду на що, саме по собі введення воєнного стану в країні не свідчило про принципову неможливість здійснення відповідачем господарських зобов`язань за спірним договором в частині повної та своєчасної оплати до 05.02.2022 вартості послуг, які будуть надаватись у лютому 2022 року.

За такого, вказані вище аргументи відповідача є безпідставними та такими, що не приймаються судом до уваги, також і з огляду на те, що відповідачем не надано суду доказів того, що він у лютому 2022 року звертався до позивача з відповідними зверненнями щодо настання форс-мажорних обставин, які унеможливлювали виконання ним зобов`язань щодо оплати вартості наданих позивачем у лютому 2022 року за спірним договором послуг.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі ст.ст.76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення 17716,82 грн суми основного боргу за надані у лютому 2022 року по договору №ОД/Ш-18-284дНЮ від 01.02.2018 послуги з обслуговування пристроїв сигналізації, централізації, блокування на ст.Миколаїв-Вантажний, парк Рудний, - є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов наступних висновків.

В силу приписів ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом встановлено, що у даній справі, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 697,51 грн 3% річних, які нараховані на суму основного боргу 17716,82 грн за період з 06.02.2022 по 31.05.2023 включно, та 5137,88 грн втрат від інфляції, які нараховані на суму основного боргу 17716,82 грн за період з лютого 2022 року по квітень 2023 року.

Відповідачем такі розрахунки не спростовані та не заперечені.

Судом перевірено розрахунки інфляційних втрат та 3% річних та встановлено, що такі розрахунки є арифметично вірними та правильними, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення пені, суд дійшов наступних висновків.

За приписами ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.4.2.1 Договору, за порушення грошових зобов`язань замовник сплачує виконавцю пеню у poзмipi подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня за кожен день прострочення. Нарахування пені проводиться за весь період прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що у даній справі, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 9945,69 грн пені, яка нарахована на суму основного боргу 17716,82 грн за період з 06.02.2022 по 31.05.2023 включно.

Відповідачем такі розрахунки не спростовані та не заперечені.

Судом перевірено розрахунок пені та встановлено, що такий розрахунок є арифметично вірним та правильним.

Відповідач у письмовій заяві від 21.08.2023 просить суд зменшити розмір стягуваної пені на 90%.

Судом прийнято до уваги, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Товариство з обмеженою відповідальністю Ойл Трансшипмент дійсно було змушено зупинити свою господарську діяльність через заборону судноплавства, загрозу завдання військового ураження об`єктів нафтобази, загрозу життю та здоров`ю працівникам підприємства, та як наслідок - товариство позбавилося можливості отримувати дохід від своєї діяльності та є збитковим.

Вказані обставини підтверджуються наступними доказами, які містяться в матеріалах справи:

- згідно з наказом по Товариству з обмеженою відповідальністю Ойл Трансшипмент №3 від 28.02.2022 всі працівники товариства були попереджені про небезпеку перебування на території підприємства, та за твердженням відповідача, його працівникам рекомендувалося утриматися від находження на робочих місцях за адресою: м.Миколаїв, вул.Космонавтів, 1-Н (а.с.76);

- згідно наказу по Товариству з обмеженою відповідальністю Ойл Трансшипмент №4-к від 28.03.2022 з 01.04.2022 було призупинено дію трудових договорів з працівниками товариства, та за твердженням відповідача, на даний час на підприємстві в основному працюють лише робітники пожежно-сторожової охорони га технічні фахівці необхідні для забезпечення мінімальної життєдіяльності підприємства (а.с.77);

- відповідно до фінансової звітності за 2022 рік Товариство з обмеженою відповідальністю Ойл Трансшипмент має збитковість на 2940,1 тис. грн (а.с.105,106).

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинен бути взятий до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, яким приймається рішення.

Таким чином, законом надано право суду зменшити неустойку, яка є надмірною порівняно з наслідками порушення грошового зобов`язання, що спрямовано на встановлення балансу між мірою відповідальності і дійсного (а не можливого) збитку, що завданий правопорушенням, а також проти зловживання правом.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язань, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідність розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до приписів ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно частин 2, 3 ст.13 ГПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Так, зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення неустойки є правом суду, розмір такого зменшення ґрунтується на обставинах справи, встановлених судом при дослідженні поданих сторонами доказів, тому саме суд на власний розсуд вирішує питання про наявність в даному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 15.03.2019 у справі №910/3652/18 зазначив, що вирішення питання зменшення належних до сплати штрафних санкцій перебуває в межах дискреційних повноважень господарських судів.

Господарський суд здійснивши оцінку ступеня вини відповідача в простроченні виконання зобов`язання за спірним договором, взявши до уваги невідповідність розміру неустойки наслідкам порушення, та прийнявши до уваги, що жодних доказів понесення позивачем збитків внаслідок несвоєчасної оплати отриманих відповідачем послуг суду не надано, прийшов до висновку, що стягнення усієї нарахованої позивачем суми неустойки, вочевидь не відповідає критерію співмірності.

Отже, враховуючи інтереси обох сторін, суд вважає за можливе зменшити розмір належної до стягнення пені на 90%, тобто до 994,57 грн.

Також, на думку суду, стягнення з відповідача на користь позивача 697,51 грн 3% річних та 5137,88 грн інфляційних втрат, а також певної суми пені у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки пов`язані з порушенням відповідачем умов спірного договору, а застосоване судом зменшення неустойки не суперечить принципу юридичної рівності учасників спору і не свідчить про явне заниження суми неустойки. Стягнення ж з відповідача неустойки у повному обсязі, на думку суду, не є співмірними з можливими негативними наслідками від порушення останнім зобов`язань.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, сплачений судовий збір підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, однак без урахування зменшення судом суми штрафних санкцій.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Ойл Трансшипмент (57130, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, с.Сливине, вул.Південна, буд.4, кв.37; ідент.код 41268404) на користь Акціонерного товариства Укрзалізниця (03150, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, буд.5; ідент.код 40075815) в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Укрзалізниця (65012, м.Одеса, вул.Пантелеймонівська, буд.19; ідент.код 40081200) 17716,86 грн основного боргу, 697,51 грн 3% річних, 5137,88 грн інфляційних втрат, 994,57 грн пені та 2684,0 грн судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 10.10.2023 року.

Суддя М.В.Мавродієва