ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"20" вересня 2023 р. м. Київ Справа № 911/715/23
Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В. за участю секретаря судового засідання Друккера Д.Д., дослідивши
Заяву Фізичної особи-підприємця Ярош Ірини В`ячеславівни вх. № суду 7174 від 08.09.2023 про ухвалення додаткового рішення
у справі № 911/715/23
За позовом Фізичної особи-підприємця Ярош Ірини В`ячеславівни
до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ГРУП К»
про стягнення 607 750,24 грн
Учасники судового процесу:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляді Господарського суду Київської області перебувала справа № 911/715/23 за позовом Фізичної особи-підприємця Ярош Ірини В`ячеславівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ГРУП К» про стягнення 607 750,24 грн.
06.09.2023 Господарським судом Київської області в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення у справі № 911/715/23, яким позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ГРУП К» на користь Фізичної особи-підприємця Ярош Ірини В`ячеславівни 505 750,00 грн основного боргу та 7 586,25 грн судового збору; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
08.09.2023 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява вх. № суду 7174 від 08.09.2023 про ухвалення додаткового рішення, в якому заявник просить суд винести додаткове рішення по справі № 911/715/23, яким стягнути з відповідача на користь позивача всі понесені ним судові витрати у зв`язку з розглядом справи, а саме витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 110 000,00 грн та витрати, пов`язані з відправкою поштової кореспонденції.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.09.2023 у справі № 911/715/23 призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 20.09.2023 та зобов`язано позивача подати до суду докази направлення відповідачу заяви про ухвалення додаткового рішення.
З метою повідомлення позивача та відповідача про дату та час призначеного судового засідання для вирішення питання про судові витрати, ухвала суду від 12.09.2023 була направлена сторонам та їх представниками на офіційні електронні адреси, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.
12.09.2023 до суду від відповідача надійшло заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/715/23, в яких відповідач проти заяви представника позивача заперечував та просив суд у її задоволенні відмовити; а також зазначив, що у випадку висновку суду про законність вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, зменшити розмір таких витрат до 5 000,00 грн.
14.09.2023 до суду від позивача надійшли докази направлення відповідачу заяви про ухвалення додаткового рішення на виконання вимог ухвали суду від 12.09.2023.
20.09.2023 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника.
20.09.2023 в судове засідання представники сторін не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.
Незважаючи на неявку представників позивача та відповідача, суд дійшов висновку щодо можливості вирішення питання про судові витрати в судовому засіданні 20.09.2023.
В судовому засіданні 20.09.2023 судом підписано вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Розглянувши подану позивачем заяву та додані до неї документи і матеріали, а також дослідивши заперечення відповідача, Господарський суд Київської області
08.09.2023 Фізична особа-підприємець Ярош Ірини В`ячеславівни звернулась до Господарського суду Київської області із заявою вх. № суду 7174 від 08.09.2023 про ухвалення додаткового рішення.
За приписами ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Враховуючи, що вступну та резолютивну частини рішення Господарського суду Київської області оголошено 06.09.2023 і представник позивача був присутній в судовому засіданні 06.09.2023, останнім терміном для подачі доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу є 11.09.2023.
Отже, враховуючи кінцевий термін для подачі доказів понесення витрат на правничу допомогу, господарський суд приходить до висновку, що позивачем не пропущений строк, передбачений ч. 8 ст. 129 ГПК України.
У ст. 244 вказаного нормативно-правового акту зазначено, суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Частиною 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У позовній заяві позивачем було зазначено, що орієнтовний розмір витрат, які позивач планує понести за наслідками розгляду справи, складає 110 000,00 грн.
Крім того, позивач в судовому засіданні 06.09.2023, до закінчення судових дебатів у справі, усно заявив про покладення на відповідача витрат на послуги адвоката в сумі 110 000,00 грн та витрат на відправлення поштової кореспонденції відповідачу.
Частинами 1-4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Наразі, обґрунтовуючи розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 110 000,00 грн, позивачем долучено до матеріалів справи копії:
- Угоди (договір) про надання правової допомоги з наданням всіх повноважень як представнику та захиснику № 1/1 від 27.01.2023;
- попереднього розрахунку витрат часу адвокатом Гарницьким П.П. по господарській справі за позовом фізичної особи-підприємця Ярош Ірини В`ячеславівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ГРУП К» про стягнення заборгованості за договором перевезення вантажу;
- квитанції прибуткового касового ордеру № 10 від 07.03.2023 на суму 110 000,00 грн;
- ордеру на надання правової допомоги серія АІ № 1359502 від 05.03.2023;
- свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2405/10 від 27.11.2003.
Слід зазначити, що ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи № 911/715/23, судом встановлено наступне.
27.01.2023 між Гарницьким Павлом Петровичем (далі адвокат) та Ярош Іриною В`ячеславівною (далі клієнт) було укладено угоду (договір) про надання правової допомоги з наданням всіх повноважень як представнику та захиснику № 1/1 (далі договір), за умовами п. 1.1 якого адвокат надає правову допомогу клієнту у захисті інтересів клієнта у відносинах із ТОВ «БІЗНЕС ГРУП К» за договором перевезення вантажу № БГК/138/19 від 02.01.2019.
Відповідно до пп. 3.1-3.3 договору, адвокат самостійно організовує роботу з виконання обов`язків, зазначених у п. 2.1 дійсної угоди, а також має право доручати іншим особам ведення справи в суді.
Обов`язки адвоката вважаються виконаними з моменту оплати клієнтом послуг адвоката або на умовах укладення додаткових угод до цієї угоди.
Клієнту передаються оригінали усіх документів, що підтверджують виконання п. 2.1 цієї угоди.
В пункті 4.1 договору сторони дійшли згоди, що оплата надання правової допомоги клієнту у відповідності до цієї угоди, за участь адвоката у досудовому розгляді та під час судового розгляду у першій інстанції складає 110 000,00 (сто десять тисяч) гривень.
Судом також встановлено, що 07.03.2023 між адвокатом та клієнтом було складено та підписано попередній розрахунок витрат часу адвокатом Гарницьким П.П. по господарській справі за позовом фізичної особи-підприємця Ярош Ірини В`ячеславівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ГРУП К» про стягнення заборгованості за договором перевезення вантажу
Відповідно до змісту попереднього розрахунку від 07.03.2023, за умовами укладеної угоди (договору) № 1/1 та за заявою ФОП Ярош І.В. адвокату доручається підготувати та подати претензію до ТОВ «БІЗНЕС ГРУП К», а у випадку не вирішення спору у досудовому порядку, підготувати та подати позовну заяву до Господарського суду Київської області за позовом ФОП Ярош І.В. до ТОВ «БІЗНЕС ГРУПІ К» про стягнення заборгованості за договором перевезення вантажу, включаючи суму основного боргу, пені, штрафу та судових витрат із забезпеченням представництва інтересів ФОП Ярош І.В. у господарських судах всіх рівнів.
У свою чергу, при наданні правової допомоги за договором, адвокатом Гарницьким П.П., буде витрачено 47 годин робочого часу.
За попередньою домовленістю між адвокатом та клієнтом, година роботи адвоката становить 3 500 грн.
Відповідно до попереднього розрахунку від 07.03.2023, в рамках угоди № 1/1 від 27.01.2023 адвокатом будуть надані клієнту такі послуги: 1. Попереднє опрацювання матеріалів 5 годин; 2. Опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини. Формування правової позиції. Консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи 15 годин; 3. Підготовка процесуальних документів по справі (позовної заяви, заяви, клопотання, письмові пояснення та інше при необхідності), участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції 27 годин. Разом 47 годин.
У вказаному документі зазначено, що загальна вартість за правову допомогу складає: 164 000,00 грн, однак, відповідно до угоди (договору) № 1/1 від 27.01.2023 вартість за надані послуги адвокатом були визначені у твердій (фіксованій) сумі в 110 000,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що 07.03.2023 позивачем здійснено оплату адвокату за адвокатські послуги на суму 110 000,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 10 від 07.03.2023 на суму 110 000,00 грн; підстава: угода (договір) № 1/1 від 27.01.2023 про надання правової допомоги (копія наявна в матеріалах справи).
Судом враховано, що ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 6 вказаної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, 12.09.2023 до суду від відповідача надійшло заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/715/23, в яких відповідач проти заяви представника позивача заперечував та просив суд у її задоволенні відмовити, а також зазначив, що у випадку висновку суду про законність вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, зменшити розмір таких витрат до 5 000,00 грн.
В обґрунтування підстав для відмови у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, відповідач посилається на те, що заява позивача є необґрунтованою, витрати на професійну правничу допомогу недоведеними. На думку відповідача, докази, надані позивачем, на підтвердження витрат на правничу допомогу, не є достатніми та належними доказами понесення адвокатських витрат. Акта надання послуг чи іншого двостороннього документу, який засвідчує саме факт надання послуг та погодження вартості таких послуг, на думку відповідача, до суду не надано.
Відповідач не погоджується із заявленим позивачем розміром на правничу допомогу, адже такий розмір, на думку відповідача, не відповідає критеріям розумності та співмірності, є необґрунтовано високим, не відповідає існуючим ринковим цінам на аналогічні послуги, а також не підтверджений належними фінансовими документами, а розмір таких витрат не є співмірним, розумним, неминучим та пропорційним предмету позову.
Наданий адвокатом попередній розрахунок від 07.03.2023, на переконання відповідача, містить загальний опис пакету послуг без конкретизації вартості кожної з таких послуг, а з такого розрахунку не вбачається за можливе визначити, чи пов`язані такі витрати позивача саме з розглядом справи № 911/715/23. Адвокатом не надано детальний опис правових послуг (робіт), виконаних за наслідком розгляду справи № 911/715/23.
Крім того, відповідач ставить під сумнів прибутковий касовий ордер № 10 від 07.03.2023 на суму 110 000,00 грн, оскільки, за ствердженням відповідача, суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами з фізичними особами у розмірі до 50 000,00 грн. Отже, на думку відповідача, наданий позивачем касовий ордер № 10 від 07.03.2023 порушує Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затверженого постановою правління Національного багку України від 29.12.2017 № 148, оскільки адвокатом проведено заборонену готівкову операцію на суму 110 000,00 грн, та не може підтверджувати розмір витрат позивача на правову допомогу в заявленому розмірі. При цьому, як зазначає відповідач, позивачем не надано до суду доказів того, що його адвокат має касу і веде касову книгу, як це передбачено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті України.
З урахуванням зазначеного, відповідач переконаний, що надані позивачем документи на підтвердження судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, не можуть підтверджувати фактичне понесення позивачем вказаних витрат та не дають можливості встановити фактичний обсяг наданих послуг та вартість понесених витрат через відсутність детального опису виконаних адвокатом робіт/послуг та/або акту прийомупередачі виконаних робіт. У зв`язку із цим відповідач просить суд у задоволенні заяви про вирішення питання про судові витрати у справі № 911/715/23 відмовити повністю.
Водночас відповідач у запереченні зазначив, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, не викликає публічного резонансу, з боку органів державної, місцевої влади або засобів масової інформації відсутні прояви публічного інтересу до справи. Крім того, великої кількості законів і підзаконних нормативноправових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. А відтак, на думку відповідача, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), відповідач вважає, що ставка представника Позивача за годину роботи в розмірі 3 500,00 грн занадто завищена. У зв`язку із цим відповідач зазначив, що у випадку висновку суду про законність вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, зменшити розмір таких витрат до 5 000,00 грн.
В питанні надання доказів судом приймається до уваги позиція Верховного Суду у справі № 922/2604/20 від 20.07.2021, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
Крім того, судом при винесенні даного додаткового рішення врахована позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 16.11.2022 по справі № 922/1964/21.
Так, Велика Палата Верховного Суду в пунктах 122-134 своєї постанови від 16.11.2022 по справі № 922/1964/21 зазначила наступне:
За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).
Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.
Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Як було встановлено судом вище, в п. 4.1 угоди № 1/1 від 27.01.2023 сторони дійшли згоди, що оплата надання правової допомоги клієнту у відповідності до цієї угоди, за участь адвоката у досудовому розгляді та під час судового розгляду у першій інстанції складає 110 000,00 (сто десять тисяч) гривень.
Згідно з п. 3.2 угоди № 1/1 від 27.01.2023, обов`язки адвоката вважаються виконаними з моменту оплати клієнтом послуг адвоката або на умовах укладення додаткових угод до цієї угоди.
Крім того, зі змісту попереднього розрахунку від 07.03.2023 вбачається, що за умовами укладеної угоди (договору) № 1/1 та за заявою ФОП Ярош І.В. адвокату доручається підготувати та подати претензію до ТОВ «БІЗНЕС ГРУП К», а у випадку не вирішення спору у досудовому порядку, підготувати та подати позовну заяву до Господарського суду Київської області за позовом ФОП Ярош І.В. до ТОВ «БІЗНЕС ГРУПІ К» про стягнення заборгованості за договором перевезення вантажу, включаючи суму основного боргу, пені, штрафу та судових витрат із забезпеченням представництва інтересів ФОП Ярош І.В. у господарських судах всіх рівнів.
Розрахунком сторони погодили, що при наданні правової допомоги за договором, адвокатом Гарницьким П.П., буде витрачено 47 годин робочого часу.
За попередньою домовленістю між адвокатом та клієнтом, година роботи адвоката становить 3 500 грн.
Також попереднім розрахунком від 07.03.2023 сторони узгодили, які послуги будуть надані адвокатом клієнту в рамках угоди № 1/1 від 27.01.2023, а саме: 1. Попереднє опрацювання матеріалів 5 годин; 2. Опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини. Формування правової позиції. Консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи 15 годин; 3. Підготовка процесуальних документів по справі (позовної заяви, заяви, клопотання, письмові пояснення та інше при необхідності), участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції 27 годин. Разом 47 годин.
У вказаному документі зазначено, що загальна вартість за правову допомогу складає: 164 000,00 грн, однак, відповідно до угоди (договору) № 1/1 від 27.01.2023 вартість за надані послуги адвокатом були визначені у твердій (фіксованій) сумі в 110 000,00 грн.
Таким чином, враховуючи пп. 3.2, 4.1 угоди № 1/1 від 27.01.2023 та зміст попереднього розрахунку від 07.03.2023, господарський суд приходить до висновку, що між сторонам узгоджено фіксований розмір гонорару адвоката в сумі 110 000,00 грн та визначене коло послуг, які адвокатом будуть надані клієнту в рамках угоди № 1/1 від 27.01.2023, а також узгоджено вартість години роботи адвоката, що складає 3 500,00 грн.
З урахуванням зазначеного, суд відхиляє посилання відповідача на той факт, що надані позивачем, на підтвердження витрат на правничу допомогу, не є достатніми та належними доказами понесення адвокатських витрат, а акта надання послуг чи іншого двостороннього документу, який засвідчує саме факт надання послуг та погодження вартості таких послуг до суду не надано.
Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата Верховного Суду в пунктах 139-147 своєї постанови від 16.11.2022 по справі № 922/1964/21 зазначила, що частина третя статті 126 ГПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.
Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо
Вищенаведеним спростовуються твердження відповідача, що наданий адвокатом попередній розрахунок містить загальний опис пакету послуг без конкретизації вартості кожної з таких послуг, виконаних за наслідком розгляду справи № 911/715/23.
Посилання відповідача на той факт, що з попереднього розрахунку від 07.03.2023 не вбачається за можливе визначити, чи пов`язані такі витрати позивача саме з розглядом справи № 911/715/23, судом відхиляються як необґрунтовані та недоведені з огляду таке.
Як було зазначено судом вище, за умовами п. 1.1 угоди № 1/1 від 27.01.2023 адвокат надає правову допомогу клієнту у захисті інтересів клієнта у відносинах із ТОВ «БІЗНЕС ГРУП К» за договором перевезення вантажу № БГК/138/19 від 02.01.2019.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором перевезення вантажу № БГК/138/19 від 02.01.2019 в частині здійснення оплати наданих послуг, що зумовило звернення позивача до суду із позовом про стягнення з відповідача 607 750,24 грн.
При цьому, відповідно до змісту попереднього розрахунку від 07.03.2023, за умовами укладеної угоди (договору) № 1/1 та за заявою ФОП Ярош І.В. адвокату доручається підготувати та подати претензію до ТОВ «БІЗНЕС ГРУП К», а у випадку не вирішення спору у досудовому порядку, підготувати та подати позовну заяву до Господарського суду Київської області за позовом ФОП Ярош І.В. до ТОВ «БІЗНЕС ГРУПІ К» про стягнення заборгованості за договором перевезення вантажу, включаючи суму основного боргу, пені, штрафу та судових витрат із забезпеченням представництва інтересів ФОП Ярош І.В. у господарських судах всіх рівнів.
Варто також зазначити, що позивач у позовній заяві повідомив суд, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим же самим предметом з тих самих підстав.
Доказів того, що Гарницьким П.П. надавались Ярош І.В. адвокатські послуги в межах іншої справи на підставі угоди № 1/1 від 27.01.2023 відповідачем до суду не надано.
Таким чином, враховуючи п. 1.1 договору та зміст попереднього розрахунку від 07.03.2023, суд не вбачає підстав вважати, що послуги на виконання угоди № 1/1 від 27.01.2023 були надані адвокатом в межах іншої справи, ніж в межах даної справи № 911/715/23 за позовом ФОП Ярош І.В. до ТОВ «БІЗНЕС ГРУП К» про стягнення 607 750,24 грн.
Розглядаючи аргумент відповідача стосовно діючих в Україні обмежень на здійснення готівкових розрахунків в контексті оцінки заявлених вимог за критерієм реальності адвокатських витрат, суд зазначає таке.
Відповідно до положень статті 14 Податкового кодексу України, адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність.
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату.
Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затверджене Постановою Правління Національного Банку України від 29.12.2017 року № 148 не визначає порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюється на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.
Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.
Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта
Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.04.2021 у справі № 916/3904/19 та від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19.
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що позивачем надано належний та допустимий доказ понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а саме квитанцію до прибуткового касового ордеру № 10 від 07.03.2023 на суму 110 000,00 грн із підставою для оплати «угода (договір) № 1/1 від 27.01.2023 про надання правової допомоги», у зв`язку із чим в цій частині заперечення відповідача відхиляються як безпідставні та необґрунтовані.
Таким чином, відповідачем не доведено суду підстав для відмови у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Ярош Ірини В`ячеславівни про ухвалення додаткового рішення, а позивачем підтверджено належними та допустимими доказами факт понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, понесених за наслідками розгляду справи № 911/715/23, в сумі 110 000,00 грн.
Проте, як було зазначено судом раніше, відповідач у своїх запереченнях на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення зазначив, що у випадку висновку суду про законність вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, зменшити розмір таких витрат до 5 000,00 грн.
Як вже було зазначено вище, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України.
Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Суд вважає за необхідне зазначити, що за своєю категорією вказана справа є незначної складності, спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору надання послуг з перевезення вантажів, даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності; у спорах такого характеру судова практика є сталою; застосування великої кількості законів та підзаконних актів спірні правовідносини не передбачають; матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час.
Варто також зазначити, що в межах розгляду справи № 911/715/23 було призначено всього 8 судових засідань, у чотирьох судових засіданнях з яких представник позивача не був присутній; явка представників обов`язковою не визнавалась. Загальний час, витрачений представником відповідача на представництво інтересів позивача в судових засіданнях 06.04.2023, 08.06.2023, 09.08.2023 та 06.09.2023 відповідно до протоколів судових засідань (з урахуванням запізнень), складає 4 год. 49 хв.
З матеріалів справи також вбачається, що представником позивача було подано до суду наступні заяви по суті спору: позовна заява та відповідь на відзив. Вказані документи є не об`ємними за змістом, зміст відповіді на відзив в переважній більшості аналогічний змісту позовної заяви.
З урахування вищенаведеного, суд не погоджується з тим, що витрати на оплату правничої допомоги, понесені позивачем, в даному випадку мають повністю покладатись на відповідача, оскільки розмір таких витрат не є співмірним із складністю справи, розумним, дійсно необхідним, неминучим та пропорційним предмету спору.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, виходячи з приписів чинного господарського процесуального законодавства стосовно необхідності розподілу судових витрат пропорційно задоволених вимог, виходячи з критерію розумності відповідних витрат, а також їх реальності, дійсної необхідності та неминучості саме у відповідній справі, враховуючи обсяг наданих адвокатських послуг і виконаних робіт у межах розгляду справи № 911/715/23, господарський суд вважає, що розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку має бути зменшений та підлягає до стягнення з відповідача в сумі 30 000,00 грн.
Щодо клопотання позивача про покладення на відповідача витрат на відправку поштової кореспонденції, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 128 ГПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вже було зазначено судом раніше, позивач в судовому засіданні 06.09.2023, до закінчення судових дебатів у справі, усно заявив про покладення на відповідача витрат на послуги адвоката в сумі 110 000,00 грн та витрат на відправлення поштової кореспонденції відповідачу.
Наразі суд зазначає, що позивач подавав усі заяви по суті спору та інші письмові заяви та клопотання через підсистему «Електронний суд».
Таким чином, суд вважає обґрунтованим є стягнення з відповідача витрат на здійснення поштової кореспонденції до 19.04.2023 пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а витрати на здійснення поштової кореспонденції, понесені позивачем до 19.04.2023, реальними, необхідними та неминучими.
Так, з наявних в матеріалах справи описів вкладення у листі та фіскальних чеків слідує, що позивачем надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку позовну заяву з додатками та відповідь на відзив, а вартість таких послуг загалом склала 149,60 грн.
Щодо витрат на здійснення направлення відповідачу заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції від 16.03.2023 суд зазначає, що на підтвердження направлення останньої, позивачем долучено до матеріалів справи поштову накладну на суму 35,00 грн.
Так, абзацом 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 передбачено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).
Отже, вказаний доказ не є підтвердженням понесення позивачем витрат на здійснення поштової кореспонденції в сумі 35,00 грн.
Крім того, суд зазначає, що участь в судових засіданнях судом обов`язковою не визнавалась, а направлення відповідачу заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції від 16.03.2023 не є тією неминучою та необхідною витратою, яку поніс позивач.
Таким чином, інші судові витрати Фізичної особи-підприємця Ярош І.В., понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи № 911/715/23, а саме витрати, пов`язані з відправкою засобами поштового зв`язку кореспонденції відповідачу по справі, доказово підтвердженні в сумі 149,60 грн, а саме направлення відповідачу позовної заяви з додатками на суму 63,80 грн та направлення відповідачу відповіді на відзив на суму 85,80 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 129, ст. 244 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вже було зазначено судом раніше, 06.09.2023 в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення у справі № 911/715/23, яким позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з ТОВ «БІЗНЕС ГРУП К» на користь ФОП Ярош Ірини В`ячеславівни 505 750,00 грн основного боргу та 7 586,25 грн судового збору; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Враховуючи вищенаведене, приписи ст. 129 Господарського процесуально кодексу України, а також враховуючи документальне підтвердження позивачем витрат на здійснення поштової кореспонденції на суму 149,60 грн, господарський суд дійшов висновку, що фактично понесені позивачем витрати на здійснення поштової кореспонденції були необхідними та неминучими, у зв`язку із чим витрати позивача на здійснення поштової кореспонденції судом покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 124,49 грн.
Керуючись приписами ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Клопотання Фізичної особи-підприємця Ярош Ірини В`ячеславівни вх. № суду 7174 від 08.09.2023 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ГРУП К» про зменшення адвокатських витрат задовольнити частково.
4. В іншій частині клопотання відмовити.
5. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 256, ст. 257 та підп. 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 05.10.2023.
Суддя Л.В. Сокуренко