ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" вересня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2037/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,

розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича за вх. ГСОО № 2-1419/23 від 22.09.2023 про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/2037/23

за позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича ( АДРЕСА_1 )

про розірвання договору та виселення,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

УСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.09.2023 у задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича про розірвання договору та виселення було відмовлено повністю; судові витрати, понесені позивачем, покладено на позивача.

22.09.2023 до суду від відповідача надійшла заява з доказами, в якій останній просить суд ухвалити додаткове рішення у цій справі, яким стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 15600,00 грн.

Ухвалою від 26.09.2023 судом було призначено судове засідання для розгляду заяви Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/2037/23 на 29 вересня 2023 року о 12:30, про яке сторін повідомлено шляхом направлення ухвали суду. Крім цього, у вказаній ухвалі суд зазначив про необхідність відповідачу надати суду пояснення з наступних питань: чи заявлялось відповідачем під час розгляду справи по суті про понесення ним судових витрат у виді правничої допомоги; чи заявлялось відповідачем до судових дебатів про подання після ухвалення рішення по суті спору додаткових доказів на підтвердження обставини понесення судових витрат у виді правничої допомоги, а також вказати форму та дату подання (заявлення) такої заяви. Також суд запропонував позивачу надати письмові пояснення щодо заяви відповідача про розподіл судових витрат.

28.09.2023 від позивача до суду надійшли письмові заперечення, в яких останній просить суд відмовити відповідачу у задоволенні заяви про розподіл судових витрат та розглянути заяву за відсутності представника Департаменту. Заперечуючи щодо заяви відповідача позивач наголошує на тому, що розмір витрат на правничу допомогу у сумі 15600,00 грн не відповідає критерію реальності та розумності їх розміру.

У судове засіданні 29.09.2023 представники сторін не з`явились, при цьому про час та місце розгляду заяви останні були повідомлені належним чином. Водночас, 29.09.2023 від відповідача до суду надійшла заява, в якій останній просить суд провести розгляд заяви за його відсутності, між цим, пояснень, про необхідність надання яких судом було вказано у вищевказаній ухвалі, відповідач суду не подав.

Отже, розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича за вх. ГСОО № 2-1419/23 від 22.09.2023 про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/2037/23, суд дійшов висновку про таке.

За змістом п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 129 ГПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Згідно з ч. 6 ст. 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

За змістом ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 221 ГПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 2-5 ст. 244 ГПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Частиною 4 статті 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 24 січня 2023 року у справі № 922/4022/20 Верховний Суд виснував, що наведені процесуальні норми вказують на те, що, при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови:

- докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;

- до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів.

У постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 911/2130/21 зазначено, що неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Крім цього, процесуальний закон також передбачає, що неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат є підставою для відмови стороні у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Як встановлено судом, у першій заяві по суті спору - відзиві на позовну заяву відповідач не навів попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він поніс або очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Крім цього, іншої заяви (клопотання), яка б змістовно виражала намір відповідача отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування судових витрат, матеріали справи не містять.

В цей же час судом встановлено, що відповідач до закінчення судових дебатів докази, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат не подав, як і не зробив заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Крім цього, пояснень із зазначеного питання відповідач суду не надав і під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Отже, враховуючи наведене, встановивши, що відповідачем до закінчення судових дебатів у справі не було зроблено заяву про те, що докази розміру витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду та, відповідно, не подано дані докази до закінчення судових дебатів у справі, суд, з урахуванням вищевказаних норм процесуального закону та висновків Верховного Суду, дійшов висновку, що у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича за вх. ГСОО № 2-1419/23 від 22.09.2023 про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/2037/23 слід відмовити.

Керуючись ст. 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Голубова Івана Васильовича за вх. ГСОО № 2-1419/23 від 22.09.2023 про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/2037/23 відмовити.

Повну ухвалу складено 04.10.2023.

Ухвала набирає законної сили 04.10.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя Д.О. Бездоля