ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року Справа № 903/238/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Першко А.А.

за участю представників сторін:

позивача: Іщик В.А.

відповідача: Андріяш Н.В.

третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Романовського Тараса Леонідовича на рішення Господарського суду Волинської області від 17 травня 2023 року у справі №903/238/23 (повний текст складено 24 травня 2023 року, суддя Кравчук А.М.)

за позовом Луцької міської ради

до фізичної особи-підприємця Романовського Тараса Леонідовича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: державний реєстратор Куклинської сільської ради Ященко Віталій Олегович

про визнання протиправним та скасування рішення, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

Луцька міська рада звернулась до Господарського суду Волинської області з позовом до фізичної особи-підприємця Романовського Тараса Леонідовича про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Куклинської сільської ради Ященка Віталія Олеговича №54022231 від 11 вересня 2020 року та про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою комунальної власності у м. Луцьку по вул. Кравчука 10 шляхом знесення зовнішніх сходів, які прибудовані до об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 08 березня 2023 року у справі №903/238/23, серед іншого, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державного реєстратора Куклинської сільської ради Ященка Віталія Олеговича.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 17 травня 2023 року у справі №903/238/23 задоволено позов Луцької міської ради до фізичної особи-підприємця Романовського Тараса Леонідовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: державний реєстратор Куклинської сільської ради Ященко Віталій Олегович про визнання протиправним та скасування рішення, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Куклинської сільської ради Ященка Віталія Олеговича з індексним номером 54022231 від 11 вересня 2020 року.

Зобов`язано підприємця Романовського Тараса Леонідовича ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 ) усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою комунальної власності у місті Луцьку по вулиці Кравчука, 10, шляхом знесення зовнішніх сходів, які прибудовані до об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101.

Присуджено до стягнення з підприємця Романовського Тараса Леонідовича ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 ) на користь Луцької міської ради в особі виконавчого комітету Луцької міської ради (вул. Богдана Хмельницького, 19, м. Луцьк, ) 5 368 грн. 00 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Вказане рішення мотивоване тим, що однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомості є подання документів, що підтверджують права на земельну ділянку, яких, як встановлено, відповідач не має, що свідчить про незаконність проведення реєстрації права власності на об`єкт нерухомості. Романовський Тарас Леонідович є власником спірного об`єкта нерухомого майна, до якого незаконно встановлено зовнішні сходи на земельній ділянці комунальної власності всупереч законодавству та порушено права територіальної громади міста Луцька в особі Луцької міської ради, адже таким чином створено перешкоди у користуванні комунальним майном, а тому позовні вимоги про зобов`язання Романовського Т.Л. усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою комунальної власності у АДРЕСА_2 , шляхом знесення зовнішніх сходів, які прибудовані до об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101 підлягаю задоволенню.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, фізична особа-підприємець Романовський Тарас Леонідович звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 17 травня 2023 року у справі №903/238/23 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що Романовський Тарас Леонідович є неналежним відповідачем у даному судовому спорі. В силу правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 та від 13 жовтня 2020 року у справі №640/22013/18 пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Стосовно вимоги №1 належним відповідачем в даному випадку має бути особа, котра приймала рішення на підставі якого було внесено зміни до розділу на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_2 , а саме Державний реєстратор Куклинської сільської ради - Ященко Віталій Олегович. Щодо вимоги №2 апелянт звертає увагу суду, що відповідач Романовський Т.Л. не вчинив жодних дій щодо прийняття реєстратором оскаржуваного Луцькою міською радою рішення, не подавав реєстратору жодних документів, заяв та не споруджував зовнішніх сходів, вимогу про знесення котрих заявлено позивачем до відповідача Романовського Т.Л. Зовнішні сходи - це невід`ємна частина, складовий елемент придбаного Романовським Т.Л. об`єкта нерухомого майна. Саме в такому вигляді, з такими технічними характеристиками було придбане торгово-офісне приміщення, шо відображено в договорі купівлі-продажу та технічному паспорті на майно.

Скаржник стверджує, що Луцька міська рада звернулась до Господарського суду Волинської області задля захисту права власності на земельну ділянку, котре ніби-то порушено у зв`язку з спорудженням та існуванням зовнішніх сходів. Однак, до позову не долучено жодних документів, котрі підтверджують наявність у Луцької міської ради права на земельну ділянку по вул.Кравчука, 10 у місті Луцьку. Земельні ділянка по вул.Кравчука, 10 покликана забезпечувати обслуговування житлового будинку, є прибудинковою територією та належить співвласникам багатоквартирного житлового будинку в силу прямих вимог закону.

Крім того, апелянт зазначає, що заявлені позивачем Луцькою міською радою позовні вимоги підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства. Вимога про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Куклинської сільської ради Яшенка Віталія Олеговича з індексним номером 440022241 від 11 вересня 2020 року підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, тоді як вимога №2 підлягає розгляду за правилами господарського судочинства

Листом №903/238/23/4005/23 від 20 червня 2023 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Волинської області.

23 червня 2023 року до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №903/238/23.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 червня 2023 року у справі №903/238/23 залишено без руху апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Романовського Тараса Леонідовича на рішення Господарського суду Волинської області від 17 травня 2023 року у справі №903/238/23. Надано скаржнику 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надання доказів сплати судового збору на суму 8052 грн.

12 липня 2023 року від фізичної особи-підприємця Романовського Т.Л. надійшла заява щодо усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано докази сплати судового збору на суму 8052 грн.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 липня 2023 року у справі №903/238/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Романовського Т.Л. на рішення Господарського суду Волинської області від 17 травня 2023 року у справі №903/238/23 та призначено дату судового засідання на 06 вересня 2023 року.

02 серпня 2023 року від Луцької міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого остання вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін.

03 серпня 2023 року від Луцької міської ради надійшла заява про участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06 вересня 2023 року у справі №903/238/23 розгляд апеляційної скарги відкладено на 20 вересня 2023 року об 11:00 год.

18 вересня 2023 року від представника фізичної особи-підприємця Романовського Т.Л. надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 вересня 2023 року у справі №903/238/23 розгляд апеляційної скарги відкладено на 26 вересня 2023 року об 12:00 год. Зобов`язано фізичну особу-підприємця Романовського Т.Л. надати колегії суддів через канцелярію суду належним чином засвідчені копії судових рішень у справах між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, які розглядалися іншими судами. Зобов`язано Луцьку міську раду надати колегії суддів через канцелярію суду письмові пояснення щодо обраного способу захисту у вигляді визнання протиправним та скасування рішення державного рееєстратора та пояснення щодо порушеного права Луцької міської ради оскаржуваним рішенням державного реєстратора; - надати пояснення чи є вимога про скасування рішення державного реєстратора похідною від вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу сходів.

22 вересня 2023 року від Луцької міської ради надійшли додаткові пояснення, у яких зазначено, що оскаржуваним рішенням державного реєстратора було проведене державну реєстрацію змін, зокрема змінено тип об`єкта нерухомого майна з квартири на торгово-офісний заклад, а з витребуваної судом реєстраційної справи щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101 вбачається, що одним із документів, які стали підставою для спірної державної реєстрації на вказаний об`єкт нерухомого майна був технічний паспорт щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101, а саме в технічному паспорті серія та номер 3899-2020 від 09.09.2020, який став підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію з індексним номером 54022231 від 11 вересня 2020 року відображені сходи, які розміщені відповідно на земельній ділянці комунальної власності, а тому порушення прав Луцької міської ради є очевидним, адже реєстратор фактично своїм рішенням протиправно узаконив розміщення сходів, які необхідно демонтувати.

Також Луцька міська рада зазначила, що вимога про скасування рішення державного реєстратора не є похідною від вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу сходів, а навпаки вимога про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу сходів є похідною від вимоги про скасування рішення державного реєстратора, оскільки протиправно встановлені сходи відображені в технічному паспорті, який став підставою для державної реєстрації змін, а тому їх знесення без скасування відповідної державної реєстрації неможливе.

В судових засіданнях, які проводились в режимі відеоконференції у відповідності до статті 197 ГПК України, представники відповідача та позивача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити, а рішення місцевого господарського суду частково скасувати.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13 жовтня 2020 року комісією Луцької міської ради з питань виявлення та запобігання незаконного будівництва, яка створена на підставі рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 24 вересня 2020 року №525-1 проведено огляд об`єкта будівництва торгово-офісного закладу на вул. Кравчука, 10 у м. Луцьку /а.с. 20-22/.

За результатами вказаного огляду складено акт комісійного огляду, згідно якого станом на 13 жовтня 2020 року на вул. Кравчука, 10 у м. Луцьку проведена реконструкція приміщення колишньої квартири №45 з втручанням у несучі конструкції на першому поверсі дев`ятиповерхового будинку. Управлінням містобудування та архітектури Луцької міської ради за вказаною адресою містобудівна документація не видавалась. Як зазначено в акті, відділом ДАБК Луцької міської ради на вказані роботи дозвільні документи не реєструвались, що свідчить про їх незаконність (самочинне будівництво).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 11 вересня 2020 року державним реєстратором Куклинської сільської ради Маневицького району Ященком В.О. на підставі технічного паспорту та довідки від 09 вересня 2020 року (видавник ТзОВ "Арт Буд Проект") на вул. Кравчука, 10 ум. Луцьку зареєстровано право власності на торгово-офісний заклад /а.с. 23-29/.

У технічному паспорті серія та номер 3899-2020 від 09 вересня 2020 року, який став підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію з індексним номером 54022231 від 11 вересня 2020 року, відображені сходи /а.с. 62-65/.

Державним реєстратором Ященко В.О. здійснено державну реєстрацію змін на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 54022231 від 11 вересня 2020 року, а саме: змінено тип об`єкта нерухомого майна з квартири на торгово-офісний заклад; загальну площу об`єкта нерухомості з 29.5 на 32.9 кв.м.; адресу з "вул. Кравчука, 10 квартира 45 м. Луцьк" на "вул. Кравчука, 10 м. Луцьк".

Актом від 20 квітня 2021 року за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора Куклинської сільської ради Маневицього району Волинської області Ященка Віталія Олеговича встановлено, що для проведення державної реєстрації змін були подані такі документи: висновок про технічний стан об`єкта нерухомого майна від 09 вересня 2020 року №481, виданий ТОВ "Арт Буд Проект"; технічний паспорт на торгово-офісне приміщення, виготовлений ТОВ "Арт Буд Проект" 09 вересня 2020 року, реєстровий №3899-2020.

Перевіркою встановлено, що заявником не було подано документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, комісія дійшла висновку про те, що державним реєстратором Ященком В.О. порушено вимоги пунктів 12, 43, 45 Порядку, частини третьої статті 10, частини першої статті 22, пункту 1 частини першої статті 23, оскільки останнім не витребувано документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та внесені зміни до технічних показників об`єкта нерухомого майна на підставі документів, які не відповідають вимогам законодавства. У зв`язку з виявленими порушеннями комісія запропонувала тимчасово блокувати державному реєстратору Куклинської сільської ради Маневицього району Волинської області Ященку Віталію Олеговичу доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці.

Акт від 20 квітня 2021 року складено комісією у складі: Прохоренко Катерини Андріївни - заступника начальника відділу контролю у сфері держаної реєстрації прав на нерухоме майно та бізнесу Управління контролю діяльності суб`єктів державної реєстрації Департаменту нотаріату та державної реєстрації; Кирилової Галини Анатоліївни - головного спеціаліста відділу контролю у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно та бізнесу Управління контролю діяльності суб`єктів державної реєстрації Департаменту нотаріату та державної реєстрації; Коверник Олени Миколаївни - головного спеціаліста відділу контролю в сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно та бізнесу Управління контролю діяльності суб`єктів державної реєстрації Департаменту нотаріату та державної реєстрації.

19 травня 2022 року між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу торгово-офісного приміщення, загальною площею 32,9 кв.м, яке знаходиться в АДРЕСА_2 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що з 19 травня 2022 року власником спірного об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 101 є ОСОБА_2 .

Луцька міська рада вважає, що земельна ділянка, на якій перебуває спірний об`єкт нерухомого майна належить територіальній громаді міста Луцька, рішення щодо передачі у власність або користування цією земельною ділянкою не приймалось, а відтак проведена реєстрація права власності на підставі технічного паспорту та довідки від 09 вересня 2020 року є незаконною, розташоване на ній нерухоме майно є самочинно збудованим об`єктом повинен бути знесений.

Враховуючи викладені обставини справи, місцевий господарський суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

В силу статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист права власності вимагаючи усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов).

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Предмет негаторного позову становитиме вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення виробничих приміщень власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення громадян з неправомірно займаних жилих приміщень власника, знесення неправомірно збудованих споруд, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника).

Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування майном, а також факти, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей.

Отже, встановлення саме зазначених обставин входить до предмета доказування у справах за такими позовами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно з Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

Пунктом 4 розділу II згаданого Закону визначено, що у державній власності залишаються: а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; в) землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.

Таким чином, усі землі в межах території міста Луцька, за окремими винятками, які прямо визначені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", відносяться до земель комунальної власності.

Оскільки земельна ділянка на вул. Кравчука, 10 у м.Луцьку знаходиться у межах міста, а наявності винятків, передбачених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" не встановлено, то відсутні підстави для висновку про те, що земельна ділянка під зареєстрованим за відповідачем об`єктом не є комунальною власністю.

У процесі судового розгляду встановлено, що земельна ділянка під спірним об`єктом нерухомості Луцькою міською радою відповідачу у користування не передавалась, дозволу на зведення на землях комунальної власності будівель та споруд відповідачу також не надавалось.

Твердження апелянта про те, що вказана земельна ділянка належить на праві користування ОСББ "Кравчука 10" для обслуговування багатоквартирного будинку та відповідно Луцька міська рада є неналежним позивачем у справі є безпідставними, оскільки жодних доказів на підтвердження права користування ОСББ спірною земельною ділянкою не надано. Крім того, перебування земельної ділянки у користуванні ОСББ не позбавляє права власника такої земельної ділянки Луцьку міську раду звернутися з позовом про усунення перешкод у користуванні такою ділянкою.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Отже, єдиною підставою для набуття громадянами та юридичними особами права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності, є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України.

Вказаним спростовуються доводи апеляційної скарги щодо не доведення Луцькою міською радою свого права на звернення до суду та відповідно порушення її прав.

Частиною 1 статті 375 Цивільного кодексу України передбачено, що лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Реєстрація майна, як нерухомого, тобто із зміною його правового статусу, встановлює правовий зв`язок між майном та земельною ділянкою, яка належить Луцькій міській об`єднаній територіальній громаді, безпосередньо впливає на обсяг прав та обов`язків і зачіпає інтереси територіальної громади, як власника земельної ділянки, на якій це майно розташовано.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (пункт "б" частини 3 статті 152 Земельного кодексу України).

Положення статей 376, 391 Цивільного кодексу України, статті 152 Земельного кодексу України не передбачають іншого способу усунення перешкод власнику (державі) у користуванні земельною ділянкою, ніж знесення об`єкта самочинного будівництва, спорудженого на такій земельній ділянці, яку не було відведено забудовнику в користування для цілей будівництва.

Відповідно до частини четвертої статті 373 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

За змістом частини 4 статті 376 Цивільного кодексу України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Оскільки земельна ділянка, на якій перебуває спірний об`єкт нерухомого майна, належить територіальній громаді міста Луцька, рішення щодо передачі у власність або користування цією земельною ділянкою не приймалось, розташоване на ній нерухоме майно є самочинно збудованим об`єктом, наявність якого на земельній ділянці порушує інтереси держави в особі територіальної громади м.Луцька на розпорядження та користування цією земельною ділянкою, а тому самочинно збудований об`єкт нерухомості - зовнішні сходи на земельній ділянці комунальної власності за адресою: м. Луцьк, вул. Кравчука, 10, повинен бути знесений.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що з 19 травня 2022 року власником спірного об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 101 є ОСОБА_2 .

Оскільки станом на час розгляду справи відповідач є власником спірного об`єкту нерухомого майна, до якого незаконно встановлено зовнішні сходи на земельній ділянці комунальної власності, що суперечить законодавству та порушує права територіальної громади міста Луцька в особі Луцької міської ради, адже таким чином створює перешкоди у користуванні комунальним майном, вимога позивача зобов`язати відповідача фізичну особу-підприємця Романовського Т.Л. усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою комунальної власності у АДРЕСА_2 шляхом знесення зовнішніх сходів, які прибудовані до об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 101 обгрунтовано задоволена місцевим судом.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що станом на момент розгляду справи перешкоди у користуванні земельною ділянкою вчиняються саме фізичною особою-підприємцем Романовським Тарасом Леонідовичем, який володіє об`єктом нерухомості до якого прибудовані сходи, відтак саме відповідач зобов`язаний знести останні.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №924/623/16, від 20 вересня 2018 року у справі №910/19726/17, від 29 серпня 2019 року у справі №910/551/18 зі спорів про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва, що виникли з подібних правовідносин, пов`язаних із застосуванням частини 4 статті 376, статті 391 Цивільного кодексу України та статті 152 Земельного кодексу України.

Твердження скаржника про те, що ним було придбано торгово-офісне приміщення вже з прибудованими сходами, а тому не він повинен відповідати за дії його попередників є безпідставними, оскільки це не стосується даного предмету спору. Визначальним у даному спорі є те, що саме відповідач є власником об`єкту самочинного будівництва. Як вбачається з матеріалів справи, спірний об`єкт нерухомості неодноразово відчужувався за договорами купівлі-продажу, за договором дарування, здійснювалось звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб. Попередні власники не є учасниками у справі №903/238/23. Фізична особа-підприємець Романовський Тарас Леонідович не позбавлений права звернутися з відповідними вимогами до продавця нерухомого майна.

Крім того, апелянтом не надано доказів того, що зовнішні сходи до торгово-офісного приміщення збудовані іншою особою.

Позовна вимога про зобов`язання відповідача знести самочинно збудований об`єкт нерухомості спрямована на усунення недоліків незаконних дій забудовника щодо самочинного будівництва на земельній ділянці, не відведеній йому у встановленому законом порядку на відповідній правовій підставі для такого будівництва, а тому така вимога спрямована на відновлення становища, яке існувало до порушення.

Доводи апелянта, що фізична особа-підприємець Романовський Т.Л. не є належним відповідачем у даній справі не приймаються судом.

За змістом статті 45 ГПК України сторонами у судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачем у судовому процесі є особа, якій пред`явлено позовну вимогу.

Отже, належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача належить іншій особі - належному відповідачеві.

Так, належним відповідачем є особа, яка дійсно є суб`єктом відповідного матеріального правовідношення (подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № Б-39/02-09).

З огляду на викладене, визначення позивачем у справі складу сторін має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд обгрунтовано задоволив позовну вимогу Луцької міської ради до фізичної особи-підприємця Романовського Т.Л. про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою комунальної власності у місті Луцьку по вулиці Кравчука, 10, шляхом знесення зовнішніх сходів, які прибудовані до об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101.

Водночас, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо розгляду позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Куклинської сільської ради Ященка Віталія Олеговича з індексним номером 54022231 від 11 вересня 2020 року, з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.

Для віднесення справи до своєї юрисдикції господарському суду необхідно визначити, чи правовідносини та спір є господарськими. Ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала би вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала би вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За змістом статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У статті 20 ГПК України наведено перелік справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів. Зокрема господарськими судами розглядаються справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

У частині першій статті 1 Цивільного кодексу України указано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Разом з тим за приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядку судового провадження.

У позовній заяві Луцька міська рада просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Куклинської сільської ради Ященка Віталія Олеговича №54022231 від 11 вересня 2020 року;

- усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою комунальної власності у м. Луцьку по вул. Кравчука 10 шляхом знесення зовнішніх сходів, які прибудовані до об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що комісією Луцької міської ради з питань виявлення та запобігання незаконного будівництва проведено огляд об`єкта будівництва торгово-офісного закладу на вул. Кравчука, 10 у м.Луцьку. За результатами вказаного огляду складено акт комісійного огляду, згідно якого станом на 13 жовтня 2020 року на вул. Кравчука, 10 у м. Луцьку проведена реконструкція приміщення колишньої квартири №45 з втручанням у несучі конструкції на першому поверсі дев`ятиповерхового будинку. Відповідно до статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" на вказані роботи передбачено отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки. За твердженнями позивача, Управлінням містобудування та архітектури Луцької міської ради за вказаною адресою містобудівна документація не видавалась. Як зазначено в акті, відділом ДАБК Луцької міської ради на вказані роботи дозвільні документи не реєструвались, що свідчить про їх незаконність (самочинне будівництво).

Згідно з статтею 7 Закону України "Про основи містобудування" державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Разом з тим правовий статус і компетенція державного реєстратора передбачені статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом статті 10 вказаного Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Отже, спірні правовідносини у цій справі обумовлені реалізацією позивачем повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а відтак і публічно-правову природу таких правовідносин.

При цьому Луцька міська рада як суб`єкт владних повноважень перебуває з особою, яка здійснила самочинне будівництво, в адміністративних відносинах, оскільки діє на виконання своїх владних управлінських функцій, спрямованих на захист інтересів держави.

Спори, які виникають за участю суб`єкта владних повноважень з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, є публічно-правовими.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах неодноразово викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 10 квітня 2018 року у справі № 1519/2-787/11 (провадження № 14-48цс18), від 15 травня 2018 року у справі № 520/10754/14-ц (провадження № 14-108цс18), від 16 жовтня 2018 року у справі № 826/12543/16 (провадження № 11-520апп18), від 28 листопада 2018 року у справі № 369/13415/17 (провадження № 14-469цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 826/7203/17 (провадження № 11-1168апп18), від 24 квітня 2019 року у справі № 461/889/13-ц (провадження № 14-11цс19), від 16 жовтня 2019 року у справі № 522/6962/18 (провадження № 14-365цс19).

З огляду на наведене колегія суддів приходить до висновку, що спір у справі, що розглядається в частині позовної вимоги про скасування рішення державного реєестратора, не пов`язаний з вирішенням питання щодо майнового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва.

Позовні вимоги, що ґрунтуються на протиправності дій державного реєстратора як суб`єкта, наділеного Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, у зв`язку з невиконанням ним обов`язку щодо перевірки поданих для цього документів та наявності в особи, яка звернулася за державною реєстрацією, дозвільних документів на проведення будівельних робіт з реконструкції приміщення колишньої квартири є похідними і тому підлягають розгляду у тому ж порядку, що і основна вимога, тобто у цьому випадку - у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи колегія суддів вважає, що провадження в частині розгляду позовної вимоги про скасування рішення державного реєстратора підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України, оскільки така вимога не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

Отже, закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що цей спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, не призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

У порядку частини 2 статті 231 ГПК України суд роз`яснює позивачу про віднесення даної вимоги до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Судові витрати розподіляються у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 231, 275, 276, 278, 287 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Романовського Тараса Леонідовича на рішення Господарського суду Волинської області від 17 травня 2023 року у справі №903/238/23 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Волинської області від 17 травня 2023 року у справі №903/238/23 скасувати в частині визнання протиправним та скасуванні рішення державного реєстратора Куклинської сільської ради Ященка Віталія Олеговича з індексним номером 54022231 від 11 вересня 2020 року.

В цій частині провадження у справі закрити.

Пункт 4 резолютивної частини рішення Господарського суду Волинської області від 17 травня 2023 року у справі №903/238/23 викласти в наступній редакції:

"4. Стягнути з фізичної особи-підприємця Романовського Тараса Леонідовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Луцької міської ради в особі виконавчого комітету Луцької міської ради (вул. Богдана Хмельницького, 19, м. Луцьк, ) 2684 грн. 00 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору."

В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Стягнути з Луцької міської ради в особі виконавчого комітету Луцької міської ради (вул. Богдана Хмельницького, 19, м. Луцьк, ) на користь фізичної особи-підприємця Романовського Тараса Леонідовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 4026 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/238/23 повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "05" жовтня 2023 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.