ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 рокум. Кропивницький Справа № 912/1596/23

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Закуріна М. К. (надалі Суд), розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Кропивницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут»

про стягнення 4771764,68 грн,

за участю:

- секретаря судового засідання Рудченко І.О.;

- представника позивача Руденка Т.В.,

у с т а н о в и в:

ДІЇ ТА АРГУМЕНТИ ПОЗИВАЧА

31.08.2023 ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Кропивницької філії (надалі Позивача) звернулося із позовом до ТОВ «Світловодськпобут» (надалі Відповідача) про стягнення 4771764,68 грн, з яких: 4547890,20 грн основної заборгованості, 207832,35 грн пені, 13082,97 грн річних та 2959,16 грн інфляційних.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що:

- у нього з Відповідачем наявні договірні відносини щодо розподілу природного газу, які виникли на підставі поданої 31.01.2023 заяви-приєднання; за цим договором він, виступаючи у якості оператора газорозподільної мережі, надавав Відповідачу послуги з розподілу природного газу, забезпечував можливість цілодобового доступу до системи та передачу природного газу;

- на виконання умов договору за актами про надані послуги за травень - липень 2023 року він надав Відповідачу послуг відповідно до кожного з них суму 1515963,40 грн, а всього на суму 4547890,20 грн;

- за умовами договору Відповідач зобов`язаний сплачувати вартість наданих послуг, проте відповідні обов`язки не здійснив, у зв`язку з чим заборгував 4547890,20 грн;

- через несвоєчасне виконання зобов`язань Відповідач повинен також сплатити 207832,35 грн пені, 13082,97 грн річних та 2959,16 грн інфляційних.

ДІЇ ТА АРГУМЕНТИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач позовні вимоги визнало у повному обсязі, подавши відповідну заяву до Суду.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

Ухвалою від 04.09.2023 Суд відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та установив сторонам строки для подачі процесуальних заяв. Зокрема, Відповідач подав заяву про визнання позовних вимог.

У зв`язку з визнанням прозову Суд підготовче провадження та розгляд справи по суті здійснив у засіданні 04.10.2023. Розгляд справи Суд провів без участі представника Відповідача, оскільки він не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про судовий розгляд, що слідує з ухвали суду від 04.09.2023 та поштового повідомлення про вручення цієї ухвали № 679.

УСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ

31.01.2023 Відповідач подав Позивачу заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу, в якій вказав величину річної замовленої потужності об`єкта, а саме на 2023 рік 10174251 куб. м (а.с. 6).

За твердженнями Позивача заява-приєднання була прийнята ним з огляду на положення статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим між сторонами виникли договірні правовідносини щодо розподілу природного газу. Безпосередньо умови договору передбачені Типовим договором розподілу природного газу.

Зокрема, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» № 2498 від 30.09.2015 затверджений відповідний Типовий договір.

Згідно з основними умовами Типового договору, які впливають на вирішення спору:

- Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. (пункт 1.1.);

- за Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (пункт 2.1.);

- оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (пункт 6.1.);

- величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ; Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу; місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. (пункт 6.3.);

- розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (пункт 6.4.);

- оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ; остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (пункт 6.6.);

- Споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (підпункт 1, пункту 7.4.);

- у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 8.2.);

- Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин); під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору; строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин; Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства; засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку (пункти 10.1. 10.4.).

На виконання умов договору Сторони підписали акти про надані послуги з розподілу природного газу, а саме від 31.05.2023, 30.06.2023 та 31.07.2023. За змістом Актів Позивач надав послуги Відповідачу на загальну суму 4547890,20 грн, а саме за актом від 31.05.2023 на суму 1515963,40 грн (а.с. 21), від 30.06.2023 на суму 1515963,40 грн (а.с. 22) та 31.07.2023 на суму 1515963,40 грн (а.с. 23).

За обрахунками Позивача, які підтверджені Актом звірок взаємних розрахунків за період з 01.01.2023 08.08.2023 (а.с. 24) Відповідач вартість наданих послуг не сплатив, у зв`язку з чим заборгованість за ними складає станом на 08.08.2,20 грн.

Відповідно до Розрахунків Позивача у зв`язку з несвоєчасною оплатою наданих послуг він нарахував Відповідачу 207832,35 грн пені, 13082,97 грн річних та 2959,16 грн інфляційних за кожним з місячних періодів заборгованості.

ОЦІНКА УСТАНОВЛЕНИХ ОБСТАВИН ТА ЗАКОНОДАВСТВА

Щодо договору та договірних відносин

Частина 1 статті 173 Господарського кодексу України визначає, що зобов`язання, яке виникає між суб`єктами господарювання, визнається господарським зобов`язанням, а за змістом частини 2 цієї статті одним із видів господарського зобов`язання є майново-господарські зобов`язання.

Зокрема, відповідно до частини 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку; майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частина 1 статті 179 ГК України встановлює, що майново-господарські зобов`язання виникають на підставі господарських договорів. При цьому у частинах 4 та 7 цієї ж статті вказано, що при укладенні господарського договору сторони можуть погоджувати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, примірного договору, типового договору (коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови); господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Отже, за законодавством допускається укладення господарського договору на підставі типового, без можливості відступу від його умов, і у такому разі між його сторонами виникають господарсько-договірні зобов`язання.

Правові засади функціонування ринку природного газу України визначені та регулюються положеннями Закону України «Про ринок природного газу». Зокрема, стаття 40 Закону урегульовує, що:

- розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами; за договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу (частина 1);

- типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором; договір розподілу природного газу є публічним (частина 2).

У свою чергу, за наведеними положеннями Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» № 2498 від 30.09.2015 за Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (пункт 2.1.).

Отож, згідно з наведеними правовими положеннями: учасники ринку природного газу провадять свою діяльність на договірних засадах шляхом обов`язкового укладення договору на підставі типового; розподіл природного газу є послугою, яка надається оператором ГРМ; обов`язком споживача за договором є сплата вартості послуг.

З огляду на вказане, з урахуванням змісту і умов договору, господарсько-договірних зобов`язань, які виникли між Сторонами, за своєю юридичною природою між ними укладений договір розподілу природного газу, який передбачає надання послуг, а тому його істотні умови визначені статтею 901 ЦК України та спеціальним законодавством Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами, у тому числі Типовим договором розподілу природного газу.

Так, статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Загально прийнятим у цивільному праві є виокремлення основної ознаки послуги вона споживається у процесі вчинення певної дії, яка і складає послугу. Це означає, що послуга не матеріалізується.

Таким чином, за укладеним договором Позивач зобов`язався у період дії договору надавати послугу з розподілу природного газу, а Відповідач - прийняти її та сплатити вартість у визначені розмір, строки та порядку. При цьому оплата здійснюється на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду, а остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться до 10 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У справі Суд установив, що у межах наявних договірних відносин Позивач надавав Відповідачу у період з 01.05.2023 по 31.07.2023 послуги на загальну суму 4547890,20 грн, що підтверджується актами від 31.05.2023 на суму 1515963,40 грн, від 30.06.2023 на суму 1515963,40 грн та 31.07.2023 на суму 1515963,40 грн. Проте Відповідач сплату не здійснив, у зв`язку з чим заборгованість складає станом на 08.08.2023 4547890,20 грн.

Статтею 193 ГК України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими: суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1); кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2); не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (частина 7).

Окреслені у статті 193 ГК України правила та принципи господарювання, які корелюються із загальними засадами цивільного законодавства, вказаними у пункті 6 статті 3 ЦК України (справедливість та добросовісність) та засадами зобов`язань, визначеними у частині 3 статті 509 ЦК України (добросовісність, розумність, справедливість), означають, що цивільні права мають здійснюватися, а обов`язки виконуватися не тільки відповідно до їх призначення, а й справедливо та добросовісно, з урахуванням правил господарювання, з метою досягнення загальногосподарського інтересу.

Ці принципи втілюються у нормах права та умовах договорів і регулюють конкретні ситуації таким чином, що кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки - захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

У даному контексті Суд також зазначає, що безпосередньо сутність справедливості виражається у ментальних уявленнях, що є добро і зло, правда і неправда, а добросовісність означає необхідність сумлінної, чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав, а також дотримання належної турботливості і ставлення до процесу виконання зобов`язання з урахуванням захищених законодавством прав та інтересів іншої сторони.

Отже, зобов`язання, які виникли між Сторонами, мали ґрунтуватися на засадах добросовісності та справедливості; кожна із сторін повинна була вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, з урахуванням інтересів другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. І напроти, відсутність потрібної турботливості може вказувати на вину боржника, котра відіграє роль суб`єктивної умови відповідальності.

Водночас, Суд не абсолютизує наведені принципи по відношенню до поведінки Відповідача, оскільки вона може бути наслідком не тільки суб`єктивних, але і об`єктивних причин. Проте, він відповідних доказів не надав.

На підставі викладеного Суд висновує, що Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та під час судового розгляду не довів зворотного.

Щодо пені

Вирішуючи правомірність нарахованої та заявленої до стягнення пені у сумі 207832,35 грн Суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частина 1 статті 216 ГК України визначає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме за частиною 3, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 8.2. Типового договору передбачена відповідальність у разі порушення Підприємством строків оплати, а саме воно сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Отже, установлена у договорі пеня:

- має певну мету стимулювати Відповідач до виконання зобов`язання;

- за її допомогою забезпечуються права Позивача шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання;

- вона стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, трансформуючись у міру цивільно-правової відповідальності.

Суд перевірив нараховану Позивачем пеню за визначеними ним періодами, за формулою: пеня = (заборгованість) х 2 х (ставка НБУ) : 365 (кількість днів у році) х (кількість прострочених днів) : 100. За результатами перевірки вона нарахована правильно, а тому розрахунок наступний:

за зобов`язаннями травня 2023 року:

- 1515963,40 грн (сума заборгованості) х 2 х 25 (ставка НБУ у періоді з 12.06.2023 по 27.07.2023) : 365 днів х 46 дні : 100 = 95526,46 грн;

- 1515963,40 грн (сума заборгованості) х 2 х 22 (ставка НБУ у періоді з 28.07.2023 по 15.08.2023) : 365 днів х 18 днів : 100 = 32894,33 грн;

- всього пеня за зобов`язаннями травня складає 128420,79 грн, із розрахунку: 95526,46 грн + 32894,33 грн =128420,79 грн;

за зобов`язаннями червня 2023 року:

- 1515963,40 грн (сума заборгованості) х 2 х 25 (ставка НБУ у періоді з 10.07.2023 по 27.07.2023) : 365 днів х 18 днів : 100 = 37379,92 грн;

- 1515963,40 грн (сума заборгованості) х 2 х 22 (ставка НБУ у періоді з 28.07.2023 по 15.08.2023) : 365 днів х 18 днів : 100 = 32894,33 грн;

- всього пеня за зобов`язаннями червня складає 70274,25 грн із розрахунку: 37379,92 грн + 32894,33 грн = 70274,25 грн;

за зобов`язаннями липня 2023 року:

- 1515963,40 грн (сума заборгованості) х 2 х 22 (ставка НБУ у періоді з 10.08.2023 по 18.08.2023) : 365 днів х 5 днів : 100 = 9137,31 грн.

Таким чином, загальна сума пені за розрахунками складає 207832,35 грн (із розрахунку: 128420,79 грн + 70274,25 грн + 9137,31 = 207832,35 грн).

Щодо річних та інфляційних

Вирішуючи правомірність нарахованих та заявлених до стягнення 13082,97 грн річних та 2959,16 грн інфляційних Суд зазначає, що у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, інфляційні нарахування на суму боргу:

- не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті;

- за загальним правилом вони здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання;

- розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція;

- у розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд перевірив розрахунок річних за формулою: річні = (заборгованість) х 3 % х (кількість прострочених днів) : 365 (кількість днів у році) та зазначає, що він правильним виходячи із розрахунку:

за зобов`язаннями травня 2023 року:

- 1515963,40 грн (сума заборгованості) х 3 % х 64 дні (у періоді з 12.06.2023 по 15.08.2023) : 365 днів = 7974,38 грн;

за зобов`язаннями червня 2023 року:

- 1515963,40 грн (сума заборгованості) х 3 % х 36 днів (у періоді з 10.07.2023 по 15.08.2023) : 365 днів = 4485,59 грн;

за зобов`язаннями липня 2023 року:

- 1515963,40 грн (сума заборгованості) х 3 % х 5 днів (у періоді з 10.08.2023 по 15.08.2023) : 365 днів = 623 грн.

Таким чином всього річні складають 13082,97 грн (із розрахунку: 7974,38 грн + 4485,59 грн + 623 грн = 13082,97 грн.

Суд також перевірив розрахунок інфляційних, нарахованих Позивачем за зобов`язаннями травня 2023 року за формулою: (сума заборгованості) х (індекс інфляції за період) (сума заборгованості) = інфляційне збільшення, та зазначає, що їх нарахування правильне із розрахунку: 1515963,40 грн х 100,2 % (сумарний індекс інфляції у червні та липні 2023, за період з 12.06.2023 по 31.07.2023) - 1515963,40 грн = 2959,16 грн.

ВИСНОВКИ СУДУ З ПРЕДМЕТУ СУДОВОГО РОЗГЛЯДУ

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту несвоєчасної сплати Відповідачем вартості наданих послуг, доведеністю Позивачем власних вимог, Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Платіжною інструкцією № 3280 від 30.06.2023 Позивач сплатив 71577 грн судового збору, хоча повинен був сплатити 71576,47 грн, тобто сплатив на 53 коп більше ніж необхідно. Відтак, судовими витратами у справі є витрати Позивача на сплату судового збору у сумі 71576,47 грн.

У відповідності до частини 1 статті 130 ГПК України у разі визнання позову до початку розгляду справи по суті суд може вирішити питання повернення позивачу 50 % сплаченого судового збору. А у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» надлишково сплачена сума судового збору повертається.

Отже, сплачений Позивачем судовий збір у сумі 35788,77 грн підлягає поверненню йому (із розрахунку 71576,47 х 50 % + 0,53 грн = 35788,77 грн).

Стягнення іншої частини судового збору у сумі 35788,24 грн покладаються на Відповідача у відповідності до статті 129 ГПК України, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Григорія Сковороди, 2а; ідентифікаційний код 31678853) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Кропивницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (25006, м. Кропивницький, вул. Арсенія Тарковського, 67; ідентифікаційний код 45068,20 грн основної заборгованості, 207832,35 грн пені, 13082,97 грн річних, 2959,16 грн інфляційних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Григорія Сковороди, 2а; ідентифікаційний код 31678853) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Кропивницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (25006, м. Кропивницький, вул. Арсенія Тарковського, 67; ідентифікаційний код 45068116) 35788,24 грн компенсації по сплаті судового збору.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Кропивницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» 35788,77 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення Суд склав 05.10.2023

Суддя М.К. Закурін

Копії рішення надіслати :

- Кропивницькій філії ТОВ "Газорозподільні мережі України": 25006, м. Кропивницький, вул. Арсенія Тарковського, б. 67;

- ТОВ "Світловодськпобут": 27500, Кіровоградська область, Олександрійський район, м. Світловодськ, вул. Григорія Сковороди, б. 2а.