ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2023 р. Справа №911/2289/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Євсікова О.О.

Алданової С.О.

при секретарі судового засідання Нікітенко А.В.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 03.10.2023

перевіривши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Техмашремонт"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2023

за заявою Приватного акціонерного товариства "Техмашремонт" про забезпечення позову

у справі №911/2289/23 (суддя Бабкіна В.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Техмашремонт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "2Д"

про стягнення 1 538 968,68 грн заборгованості за договором оренди приміщень №15/20 від 07.12.2020, у тому числі - 570 632,10 грн основного боргу, 939 824,40 грн пені, 7 724,54 грн 3% річних, 20 787,64 грн інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Техмашремонт" (далі - ПАТ "Техмашремонт") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "2Д" (далі - ТОВ "ВКФ "2Д") заборгованості у розмірі 1 538 968,68 грн, з яких: 570 632,10 грн - основний борг, 939 824,40 грн - пеня, 7 724,54 грн - три проценти річних, 20 787,64 грн - інфляційні втрати.

Разом із позовною заявою до Господарського суду Київської області ПАТ "Техмашремонт" було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, яке належить ТОВ "ВКФ "2Д" на праві приватної власності, в межах ціни позову, а саме на:

- вантажний автомобіль ГАЗ 3035KJ, 2464 куб.см, 2006 р.в., № куз. НОМЕР_1 , зареєстрований за відповідачем 15.06.2023 за договором купівлі-продажу, укладеним в ТСЦ 8045;

- вантажний автомобіль ТАТА LPT 613, 5675 куб.см, 2009 р.в., № шасі НОМЕР_2 , зареєстрований за відповідачем 30.03.2023 за договором купівлі-продажу, укладеним в ТСЦ 8045;

- вантажний автомобіль Еталон Т-713.31, 5675 куб.см, 2015 р.в., № шасі НОМЕР_3 , зареєстрований за відповідачем 26.01.2022 за договором купівлі-продажу, укладеним в ТСЦ 8045;

- вантажний автомобіль Еталон Т-713.31, 5675 куб.см, 2015 р.в., № шасі НОМЕР_4 , зареєстрований за відповідачем 25.02.2021 за договором купівлі-продажу, укладеним в ТСЦ 8045;

- вантажний автомобіль БАЗ Т713.11, 5675 куб.см, 2011 р.в., № шасі НОМЕР_5 , зареєстрований за відповідачем 25.02.2021 за договором купівлі-продажу, укладеним в ТСЦ 8045;

- автомобіль легковий Toyota Land Cruiser Prado 150, 2755 куб.см, 2019 р.в., № шасі НОМЕР_6 , зареєстрований за відповідачем 16.07.2019 за договором купівлі-продажу, укладеним в ТСЦ 8047.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.07.2023 у справі №911/2289/23 у задоволенні заяви ПАТ "Техмашремонт" про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення прозову суд першої інстанції, оцінивши доведеність та обґрунтованість доводів ПАТ "Техмашремонт" щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням критеріїв розумності, обґрунтованості і співмірності вимог заявника стосовно забезпечення позову, наявності зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви ПАТ "Техмашремонт" про забезпечення позову.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ПАТ "Техмашремонт" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2023 у справі №911/2289/23 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову ПАТ "Техмашремонт" задовольнити.

Вжити заходів забезпечення вказаного вище позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, яке належить ТОВ "ВКФ "2Д" на праві приватної власності, в межах ціни позову, а саме на:

- вантажний автомобіль ГАЗ 3035KJ, 2464 куб.см, 2006 р.в., № куз. НОМЕР_1 , зареєстрований за відповідачем 15.06.2023 за договором купівлі-продажу, укладеним в ТСЦ 8045;

- вантажний автомобіль ТАТА LPT 613, 5675 куб.см, 2009 р.в., № шасі НОМЕР_2 , зареєстрований за відповідачем 30.03.2023 за договором купівлі-продажу, укладеним в ТСЦ 8045;

- вантажний автомобіль Еталон Т-713.31, 5675 куб.см, 2015 р.в., № шасі НОМЕР_3 , зареєстрований за відповідачем 26.01.2022 за договором купівлі-продажу, укладеним в ТСЦ 8045;

- вантажний автомобіль Еталон Т-713.31, 5675 куб.см., 2015 р.в., № шасі НОМЕР_4 , зареєстрований за відповідачем 25.02.2021 за договором купівлі-продажу, укладеним в ТСЦ 8045;

- вантажний автомобіль БАЗ Т713.11, 5675 куб.см., 2011 р.в., № шасі НОМЕР_7 , зареєстрований за відповідачем 25.02.2021 за договором купівлі-продажу, укладеним в ТСЦ 8045;

- автомобіль легковий Toyota Land Cruiser Prado 150, 2755 куб.см., 2019 р.в., № шасі НОМЕР_6 , зареєстрований за відповідачем 16.07.2019 за договором купівлі-продажу, укладеним в ТСЦ 8047.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, адже місцевий господарський суд не надав належної оцінки доводам позивача, викладеним у заяві про забезпечення позову, та доказам, наданим ним на підтвердження цих доводів у їх сукупності.

Так, скаржник посилається на те, що надані ним роздруківки судових рішень з Єдиного державного реєстру судових рішень свідчать про те, що відповідач має заборгованість перед низкою контрагентів, що в порядку виконання доданих до заяви судових рішень може потягти витрачання коштів відповідача не для здійснення розрахунків з позивачем. А це, в свою чергу, і вказує на можливість утруднення виконання рішення суду в даній справі у разі задоволення позову.

Також апелянт зазначає, що не вдавався до накладення арешту на грошові кошти відповідача, щоб не допустити негативного впливу на здійснення останнім господарської діяльності. Натомість вважає, що накладення арешту на транспортні засоби в межах ціни позову мінімально впливатиме на повсякденну роботу відповідача, не ускладнюючи його господарську діяльність. При цьому, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні відповідача як власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Крім того, позивач стверджує, що виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів на момент набрання рішенням законної сили.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2023, апеляційну скаргу ПАТ "Техмашремонт" на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2023 у справі №911/2289/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 09.08.2023 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2289/23. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Техмашремонт" на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2023 у справі №911/2289/23.

Матеріали справи №911/2289/23 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 24.08.2023.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2023, у зв`язку із перебуванням суддів Демидової А.М. та Ходаківської І.П., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами у відпустках, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2023 справу №911/2289/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Алданова С.О., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Техмашремонт" на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2023 у справі №911/2289/23. Учасникам справи встановлено строк на подачу відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань, пояснень до 27.09.2023. Розгляд апеляційної скарги призначено на 03.10.2023 о 13 год 30 хв.

19.09.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення позивача до апеляційної скарги.

Відповідач, у порядку статті 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) своїм правом не скористався, до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Відповідач своїх представників в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з частинами 3, 6, 8 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

З 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі у добровільному порядку. На що також звертає увагу учасників процесу Верховний Суд у своїх ухвалах від 12.10.2022 у справі №910/14311/21, від 12.10.2022 у справі №910/14469/21, від 12.10.2022 у справі №922/2017/17.

Крім того, Верховий Суд в ухвалі від 22.08.2022 у справі №916/2731/21 вказав, що відповідно до рішення Ради Суддів України від 05.08.2022 з метою підвищення рівня використання інструментів електронного судочинства під час відправлення правосуддя в умовах скрутного фінансового забезпечення судів рекомендовано судам, зокрема у випадках, коли адвокат, нотаріус, приватний виконавець, арбітражний керуючій, судовий експерт, державний орган, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального секторів економіки, який бере участь у справі, не має офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі - вимагати зареєструвати таку офіційну електронну адресу для подальшого направлення судом процесуальних документів в електронній формі; виклики та повідомлення, обмін процесуальними документами з учасниками судових проваджень у першу чергу здійснювати за допомогою електронної пошти та/або з використанням вказаних учасниками судових проваджень мобільних телефонів (в тому числі й з використанням месенджерів, які дозволяють отримати інформацію про доставку відповідного повідомлення, процесуального документа, та отримати інформацію про їх прочитання). Закликано усіх учасників судових проваджень, зокрема - з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у їх справах, добросовісно користуватися належними процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки; зареєструвати електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; зареєструватися в підсистемі "Електронний кабінет" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи; використовувати функціонал "Електронного кабінету" для ознайомлення з поданими документами в електронній формі.

Таким чином, відповідач повідомлений судом апеляційної інстанції про дату, час та місце проведення судового засідання апеляційним господарським судом, при цьому явка обов`язковою не визнавалась, а тому справа №911/2289/23 розглядається за відсутності представника відповідача.

Представники позивача у судовому засіданні 03.10.2023 підтримали вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити, ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2023 у справі №911/2289/23 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, позивач посилається на те, що згідно з даними з Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 у справі №911/335/20 залишено в силі рішення Господарського суду Київської області від 18.11.2022, яким стягнуто з відповідача заборгованості в розмірі 211 224,40 грн та 3 168,37 грн судового збору; рішенням Господарського суду Київської області від 17.05.2023 у справі №911/2616/22 стягнуто з відповідача 18 680,33 грн трьох процентів річних, 95 515,48 грн інфляційних втрат та 1 481,00 гри судового збору.

Отже, відповідач має невиконані зобов`язання перед іншими особами на загальну суму 331 069,58 грн. При цьому, вказане вище рухоме майно (транспортні засоби), що належить відповідачу, є єдиним майном, яке можна ідентифікувати, як майно, яке перебуває у приватній власності відповідача, так як нерухомого майна у власності відповідача немає.

Враховуючи значний розмір заявленої до стягнення позивачем до відповідача суми заборгованості, наявність судових рішень (одне з яких набрало законної сили 13.03.2023) про стягнення з відповідача заборгованості на користь інших стягувачів, вірогідність початку примусового стягнення такої заборгованості, позивач вважає за необхідне просити суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно відповідача (транспортні засоби, що зареєстровані за ним), що є, на думку останнього, обґрунтованим, оскільки такий вид забезпечення позову:

- спроможний забезпечити виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- не спричинить збитків відповідачу, адже відповідач продовжить користуватися майном, захід забезпечення позову не обмежить відповідача у використанні майна у своїй господарській діяльності;

- невжиття зазначеного заходу забезпечення позову може призвести (у разі задоволення позову) до утруднення виконання або невиконання рішення суду, що є недопустимим з огляду на відсутність у відповідача нерухомого майна, та з урахуванням існуючих фінансових зобов`язань відповідача, які він має перед іншими особами.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту. Забезпечення позову за правовою природою є засобами запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №910/14149/19.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачеві здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Отже, забезпечення позову це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача, у зв`язку з чим з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість невиконання судового рішення відповідачем без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відтак, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 03.04.2019 у справі №918/702/18, від 17.04.2019 у справі №914/1257/18, від 02.07.2019 №910/16944/18 та ін.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір щодо відповідного, зазначеного в заяві предмета та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В силу положень частини 1 статті 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акта.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Судом встановлено, що предметом заявленого позову у даній справі є вимога про стягнення з відповідача 1 538 968,68 грн грошових коштів.

В поданій заяві про забезпечення позову заявник зазначає, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести (у разі задоволення позову) до утруднення виконання або невиконання рішення суду.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, жодних доказів на підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на витрачання чи приховування грошових коштів, чи продаж майна, за рахунок яких можливе виконання судового рішення, позивачем до заяви про забезпечення позову не надано, як не надано і будь-яких доказів неспроможності відповідача виконати судові рішення щодо стягнення грошових коштів.

Наведені позивачем обставини та доводи щодо ухилення відповідача від сплати заборгованості за договором є предметом дослідження за позовом у даній справі, а тому не є достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову у розумінні статті 136 ГПК України.

Позивачем також не доведено, що у разі задоволення судом рішення, відповідач буде зловживати своїми правами та не виконувати свої обов`язки.

Саме лише посилання ПАТ "Техмашремонт" у заяві на наявність інших судових рішень щодо відповідача, самі по собі не свідчать про можливість у майбутньому істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За змістом статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами частин 3, 4 статті 13 цього Кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11 2018 у справі №с2-1383/2010.

Суд апеляційної інстанції враховує, що заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони здійснювати певні дії.

З огляду на викладене, у зв`язку з не підтвердженням доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки лише посилання на можливість витрачання коштів відповідача не для здійснення розрахунків з позивачем, а для виконання інших судових рішень, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 20.08.2020 у справі №914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При ухвалені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, із посиланням на норми процесуального права, які підлягають застосуванню при розгляді заяви про забезпечення позову.

Доводи позивача в обґрунтування необхідності забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби відповідача, із зазначенням про наявність у відповідача заборгованості, яка підлягає примусовому стягненню з нього за судовими рішеннями, не заслуговують на увагу, оскільки згідно зі статтею 1291 Конституції України та статтею 18 ГПК України судове рішення є обов`язковим до виконання, а наявність вказаної заборгованості за судовими рішеннями не є підставою для застосування до відповідача наведених позивачем заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2023 у справі №911/2289/23 прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ПАТ "Техмашремонт" задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Техмашремонт" на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2023 у справі №911/2289/23 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 27.07.2023 у справі №911/2289/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Техмашремонт".

4. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 27.07.2023 у справі №911/2289/23 повернути до Господарського суду Київської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 04.10.2023.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова