ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2023 р. Справа № 911/2321/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Котенка О.О.

за участю представників учасників справи:

від прокуратури: Вакуленко М.Г.

від позивача-1: Ленько М.М.

від позивача-2: не з`явився

від відповідача-1: Ревенко О.В.

від відповідача-2: Дешевий О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Київської області від 31.03.2023 (повний текст рішення підписано 20.04.2023) (суддя Конюх О.В.)

та на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 01.05.2023 (повний текст додаткового рішення підписано 02.05.2023) (суддя Конюх О.В.)

у справі № 911/2321/22 Господарського суду Київської області

за позовом Керівника Обухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі:

1) Фонду державного майна України;

2) Міністерства енергетики України

до 1) Публічного акціонерного товариства "Центренерго";

2) Приватного підприємства "Флемос"

про визнання недійсним договору оренди та зобов`язання повернути нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог та заперечень інших учасників справи

1. Керівник Обухівської окружної прокуратури (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Фонду державного майна України (далі - ФДМУ, позивач-1) та Міністерства енергетики України (далі - Міненерго, позивач-2) до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (далі - ПАТ "Центренерго", відповідач-1) та Приватного підприємства "Флемос" (далі - ПП "Флемос", відповідач-2), в якому просив:

- визнати недійсним договір оренди нерухомого майна № 21/3/1 від 14.07.2022, укладений відповідачами;

- застосувати правові наслідки недійсності правочину та зобов`язати ПП "Флемос" повернути ПАТ "Центренерго" нерухоме майно (частину Тимчасового вугільного причалу-залізобетонного, інвентарний № 0000020, довжиною 390 погонних метрів та частину Вугільного складу, інвентарний № 0005376, площею 27 000 кв.м (далі - спірний об`єкт оренди)), розташоване по вул. Промислова, 1-Г в м. Українка Обухівського району Київської області;

- стягнути з відповідачів на користь Київської обласної прокуратури судовий збір.

2. Позов обґрунтований тим, що спірний об`єкт оренди є державним майном, оскільки передане державою до статутного фонду державного унітарного підприємства, корпоратизованого в акціонерне товариство, 100 % акцій якого належить державі, до моменту завершення процедури приватизації залишається у власності держави. Таким чином, до такого майна мають бути застосовані процедури, передбачені Законом України "Про оренду державного та комунального майна", зокрема ст.ст. 5, 6, 13, шляхом проведення аукціону в електронній формі. Орендар ПП "Флемос" не входить до суб`єктів, передбачених ст. 15 цього Закону, які мають право на отримання державного майна в оренду без аукціону.

3. Також прокурор зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Мінстрів України (далі - КМУ) від 27.05.2022 № 634 на період воєнного стану тимчасово припинено передачу в оренду державного майна на визначених територіях, крім випадків, коли доцільність такої передачі визначена рішенням обласної військової адміністрації за місцем розташування майна. Рішення Київської обласної військової адміністрації щодо передачі спірного орендованого майна Трипільської ТЕС не ухвалювалось та не видавалось.

Крім того, відповідно до постанови КМУ від 09.10.2020 № 1109, Трипільська ТЕС належить до об`єктів критичної інфраструктури; санітарно-захисна смуга станції становить 1 000 м. У наказі Обухівської РВА від 18.07.2022 № 258 "Про можливість здійснення навігації суден для видобутку піску та щебеню відповідно до законодавства" можливість на здійснення навігації надано обмеженому колу суб`єктів, до якого ПП "Флемос" також не входить.

4. З огляду на викладене, прокурор просив визнати недійсним спірний договір оренди на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у зв`язку із невідповідністю чинному законодавству; у порядку реституції на підставі ст. 216 ЦК України зобов`язати орендаря ПП "Флемос" повернути орендодавцю ПАТ "Центренерго" предмет договору оренди - державне нерухоме майно.

5. Підстави звернення з цим позовом в інтересах держави прокурор обґрунтував неналежним захистом спірних інтересів держави ФДМУ та Міненерго.

Короткий зміст і підстави заперечень сторін

Доводи та заперечення ПАТ "Центренерго" (відповідач-1)

6. У відзиві на позов відповідач-1 зазначив, що утворення ПАТ "Центренерго" як акціонерного товариства на підставі статуту та розпорядчого документа - наказу Міненерго від 31.08.1995 № 174, не є підставою для визначення відповідача-1 юридичною особою публічного права; ПАТ "Центренерго" створено у порядку, визначеному підзаконними актами, а саме Указом Президента України від 04.04.1995 № 282/950 та вказаним вище наказом; відповідно до п. 1.4 статуту відповідача-1 товариство є юридичною особою приватного права.

7. Відповідач-1, посилаючись на ст. 115 ЦК України, ст. 85 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зазначив, що господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 826/11262/15, засновники акціонерного товариства з моменту передання товариству майнових внесків перестають бути власниками майна, що становить їх внески, здобуваючи у власність замість цього акції, емітовані товариством, і, відповідно, корпоративні права щодо цього товариства. Держава, набувши корпоративні права, має право брати участь в управлінні товариством, в якому 100 % акцій перебувають у державній власності, тоді як власником майна, переданого до статутного капіталу, є саме товариство.

У переліку об`єктів управління державної власності, наведеному у ч. 1 ст. 3 Закону України "Про управління об`єктами державної власності", наявні корпоративні права, що належать державі у статутних капіталах господарських організацій (корпоративні права держави), однак відсутнє майно, що передано у статутний фонд господарського товариства. Згідно з переліком ч. 1 ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" закон регулює відносини оренди майна, що *) не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), а також *) майна, щодо якого до статутного капіталу внесено право господарського відання на майно та *) майна, закріпленого за акціонерними товариствами на праві господарського відання; відтак, норми вказаного Закону не регулюють відносини оренди майна, яке внесено до статутного капіталу акціонерного товариства.

8. За твердженням відповідача-1, оспорюваний договір укладений із дозволу ФДМУ, оформленого наказом від 12.07.2022 № 727, відповідно до вимог ч. 4 ст. 12 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна"; у зв`язку з викладеним, відповідач-1 вважає відсутнім факт порушення інтересів держави оспорюваним договором. Крім того, відповідач посилається на відсутність підстав представництва інтересів держави прокурором у даній справі, оскільки ФДМУ у відповіді від 31.08.2022 чітко зазначив прокуророві про здійснення ФДМУ повноважень щодо погодження передачі в оренду майна акціонерного товариства, яке перебуває у процесі приватизації.

Доводи та заперечення ФДМУ (позивач-1)

9. ФДМУ звернувся до суду із заявою від 26.12.2022 № 10-25-19518 про залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зважаючи на те, що прокурор не підтвердив підстави представництва інтересів держави та не обґрунтував необхідність звернення із позовом саме прокуратурою.

10. Також позивач-1 стверджував, що прокурор, звертаючись із позовом, не дотримався порядку повідомлення компетентних органів ФДМУ та Міненерго у порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", що, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 та постанови Верховного Суду від 28.06.2022 у справі № 916/1283/20, має бути підставою для залишення позову прокурора без розгляду.

11. У своїх поясненнях щодо позовної заяви ФДМУ просив позовну заяву прокурора залишити без задоволення і пояснив, що Фонд є органом управління корпоративними правами держави у статутному капіталі ПАТ "Центренерго". На підставі ч. 2 ст. 11 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" та розпорядження КМУ від 16.01.2019 № 36-р затверджено перелік об`єктів великої приватизації державної власності, до якого включено державний пакет акцій ПАТ "Центренерго". 17.06.2022 наглядова рада ПАТ "Центренерго" прийняла рішення про надання згоди на вчинення ПАТ "Центренерго" значного правочину, а саме надання в оренду вугільного причалу та частини вугільного складу без застосування електронної торгової системи. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" з дня прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного підприємства або пакета акцій такі підприємства не мають права укладення договорів оренди земельних ділянок або іншого нерухомого майна або основних засобів підприємства без згоди органів приватизації. Фонд наказом від 12.07.2022 № 727 надав згоду ПАТ "Центренерго" на вчинення значного правочину, а саме укладення із ПП "Флемос" оспорюваного договору оренди нерухомого майна.

12. Процедура надання дозволу на вчинення дій стосовно передачі майна здійснена відповідно до законодавства України. Наказ Міненерго від 09.12.2013 № 913 "Про затвердження переліку нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду ДАЕК "Центренерго" (правонаступником якої є ПАТ "Центренерго" та витяг про реєстрацію права власності від 24.07.2019 № 174925678 підтверджують, що об`єкти оренди були включені до статутного фонду ДАЕК "Центренерго" під час корпоратизації підприємства і є приватною власністю правонаступника ПАТ "Центренерго"; законодавством не встановлено обов`язку щодо проведення товариством електронного аукціону стосовно надання в оренду товариством власного майна. Позивач, посилаючись на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 09.10.2018 у справі № 826/11262/15, стверджує, що засновники акціонерного товариства з моменту передання товариству майнових внесків перестають бути власниками майна, що становить їх внески, здобуваючи у власність замість цього майна акції, емітовані товариством, і, відповідно, корпоративні права щодо цього товариства. Держава, набувши корпоративні права, має право брати участь в управлінні товариством, в якому 100 % акцій перебувають у державній власності, тоді як власником майна, переданого до статутного капіталу, є саме це товариство, а не держава. Право власності на акції, емітовані акціонерним товариством, і право власності на майно, яке належить цьому акціонерному товариству, за своєю формою є різними через те, що зазначені акції та майно є окремими об`єктами права власності. Поняття "власник майна" та "власник корпоративних прав" не є тотожними.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

13. Рішенням Господарського суду Київської області від 31.03.2023 у справі № 911/2321/22 у позові відмовлено повністю.

14. Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 01.05.2023 заяву ПП "Флемос" від 05.04.2023 № 2023/04/05-01 про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу у справі № 911/2321/22 задоволено повністю.

15. Стягнуто з Київської обласної прокуратури на користь ПП "Флемос" 42 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

16. Відмовляючи у задоволенні позову місцевий господарський суд виходив з того, що особливості та заборони, встановлені Законом України "Про оренду державного та комунального майна" та постановою КМУ від 27.05.2022 № 634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" до спірного договору оренди не застосовувалися, оскільки на дату його укладення державі належали корпоративні права - пакет акцій ПАТ "Центренерго", однак орендоване нерухоме майно, передане до статутного фонду ВАТ у процесі корпоратизації, відповідно до записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, належало на праві приватної власності орендодавцю ПАТ "Центренерго", а також відсутнє у переліках державного майна, облік якого, відповідно до повноважень, здійснюють ФДМУ та Міненерго.

17. Задовольняючи заяву відповідача-2 про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу адвоката, суд першої інстанції, дослідивши надані заявником докази, дійшов висновку про те, що сума судових витрат на правову допомогу у розмірі 42 000,00 грн, є розумно необхідною, співмірною та обґрунтованою, тому саме така сума має бути включена до судових витрат по справі та розподілу між сторонами відповідно до ст. 129 ГПК України.

18. Суд першої інстанції, врахувавши позицію позивачів - ФДМУ та Міненергетики, які впродовж розгляду справи заперечували проти заявлених прокурором позовних вимог, дійшов висновку, що під час розгляду спору в суді фактичною стороною у справі є держава, представництво інтересів якої здійснює прокурор. Суд зазначив, що звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі відповідного уповноваженого органу, прокурор не замінює цей орган у судовому процесі, однак і не виконує функцію його представництва, оскільки представляє державу та є окремим самостійним суб`єктом звернення.

19. На підставі викладеного, місцевий господарський суд виснував, що судові витрати відповідача-2 у розмірі 42 000,00 грн підлягають стягненню у повному обсязі з прокуратури.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

20. Не погоджуючись із вказаним рішенням та додатковим рішенням, заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 31.03.2023 і додаткове рішення Господарського суду Київської області від 01.05.2023 у справі № 911/2321/22 та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Стосовно рішення щодо розгляду справи по суті спору

21. Апелянт зазначив, що в порушення принципів законності, рівності та змагальності сторін оскаржуване судове рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, грубим порушенням норм процесуального права, а викладені висновки суду щодо наявності права приватної власності публічного акціонерного товариства на спірне нерухоме майно не відповідають дійсним обставинам справи та наявним у справі доказам, зроблені з неправильним тлумаченням та невірним незастосуванням положень чинного на час виникнення правовідносин із корпоратизації законодавства, які підлягають до застосування в цьому спорі та свідчать про відсутність доказів первинного вибуття із власності держави спірного нерухомого майна як на користь акціонерного товариства, так і будь-якого іншого суб`єкта господарювання.

22. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що:

- стверджуючи про належність майна, яке є безпосереднім предметом оспорюваного договору оренди, до приватної власності ПАТ "Центренерго" судом безпідставно ототожнено поняття "корпоратизація" і "приватизація";

- суд не надав належної правової оцінки тому, що оскільки державному підприємству, щодо якого відбувся процес корпоратизацїї (акціонування) саме в державне акціонерне товариство, спірне майно належало на праві повного господарського відання, то утворене в процесі корпоратизацїї акціонерне товариство отримало по правонаступництву право господарського відання на спірне нерухоме державне майно, передане до статутного фонду саме на таких умовах, так як не могло бути передане державою у приватну власність утвореного товариства без подальшого здійснення процедури його приватизації;

- суд також не врахував, що в результаті процедури перетворення державного унітарного підприємства відбулося припинення юридичної особи-правопопередника та створення юридичної особи-правонаступника із збереженням ідентифікаційного коду правопопередника - 22927045, проте не відбулося зміни форми власності та правового статусу державного майна, що закріплювалося за юридичною особою-правопопередником на праві господарського відання, і саме цей статус майна визначає повноваження та обсяг цивільної дієздатності державного акціонерного товариства щодо нього.

23. На підставі викладеного, заявник апеляційної скарги стверджує, що суд першої інстанції не врахував того, що ні ДАЕК "Центренерго", ні ВАТ "Центренерго", ні ПАТ "Центренерго" не створювались як окремі акціонерні товариства на основі приватної власності чи хоча б із частковим залученням приватної власності, а виключно на базі об`єктів державної власності. Відтак ПАТ "Центренерго" є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків первісного державного підприємства - ДП "Центренерго", якому державне майно ніколи не належало на праві власності та яке у нього перебувало лише на праві повного господарського відання. Отже, матеріали справи містять докази, що також підтверджується законодавчо, що державне майно увійшло до статутного капіталу ПАТ "Центренерго" в процесі перетворення державного підприємства шляхом корпоратизації (акціонування) в державне акціонерне товариство на праві господарського відання.

24. Також, апелянт вважає безпідставним посилання суду на постанову Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 826/11262/15, оскільки, на його думку, правовідносини в цій справі не є подібними до правовідносин, про які йдеться у справі № 911/2321/22, враховуючи, що предметом спору у вказаній справі (№ 826/11262/15) було питання стягнення податкового боргу, що не є релевантним до цього спору (у справі № 911/2321/22). Натомість, апелянт вважає, що за численними висновками Верховного Суду, проведення процедури корпоратизації державного підприємства в акціонерне товариство не є приватизацією такого державного підприємства, а тому внесення майна до статутного фонду корпоратизованого товариства не може розглядатися як підстава для зміни форми власності на державне майно; таке майно не може бути відчужене чи корпоратизоване на користь суб`єкта права приватної власності без попереднього виключення цього майна із законодавчого переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації (до прикладу, постанови Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 920/1077/16 (огляд судової практики розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду справ у спорах щодо права власності за період з 01.01.2018 по 01.11.2018), від 28.03.2018 у справі № 925/792/17, від 08.05.2018 у справі № 925/875/17, від 22.05.2018 у справі № 915/1021/16, від 30.05.2018 у справі № 915/825/16, від 05.07.2018 у справі № 915/826/16, від 11.10.2018 у справі № 906/916/16, від 06.11.2018 у справі № 925/473/17, від 20.03.2019 у справі № 927/735/16, від 13.11.2019 у справі № 916/665/18, від 10.09.2020 у справах № 923/197/18 і № 923/576/18, від 01.10.2020 у справах № 924/647/18, № 912/1672/18, від 18.03.2021 у справі № 924/592/20, від 12.10.2021 у справі № 924/1431/20, від 03.02.2022 у справі № 904/5292/19, від 27.01.2022 у справі № 904/1146/19).

Стосовно додаткового рішення суду

25. Скаржник в апеляційній скарзі зазначив, що не погоджується з додатковим рішенням суду першої інстанції у цій справі, оскільки:

- суд першої інстанції поклав судові витрати виключно на прокурора всупереч положень процесуального закону, безпідставно ототожнивши його статус у цій справі із статусом самостійного позивача;

- застосовуючи правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19.01.2023 у справі № 923/507/21, суд не врахував, що у цій справі окремо досліджувалось та встановлено судами факт невиконання прокурором вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" на підтвердження підстав представництва прокурором інтересів держави в особі комунального підприємства та в цій частині позов прокурора залишено без розгляду;

- здійснюючи аналіз розрахунку суми витрат на правову допомогу, суд поверхнево оцінив об`єм та вартість робіт, виконаний адвокатом відповідача-2;

- відповідач-2 не надав суду підтверджень витраченого часу на підготовку вказаних ним матеріалів, тоді як роботи, вказані у порядкових №№ 2, 3 та 4, такі як правовий аналіз та підготовка процесуальних документів і їх погодження з клієнтом, виокремлені як самостійні види адвокатських послуг, є необґрунтованими та охоплюються діями адвоката з правового аналізу позову;

- суд не врахував, що в питанні критеріїв слід згадати й висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, в якій наголошено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд не врахував висновки, викладені з цього питання Верховним Судом у постановах від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2019 у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

26. 15.05.2023 матеріали апеляційної скарги надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2023 передані колегії суддів у складі: Демидова А.М. - головуючий, Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.

27. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/2321/22; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.

28. На виконання вимог вищезазначеної ухвали до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 911/2321/22.

29. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; розгляд апеляційної скарги призначено на 15.08.2023 о 10:20; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 17.07.2023.

30. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.08.2023 продовжено строк розгляду апеляційної скарги; відкладено розгляд апеляційної скарги на 26.09.2023 об 11:20.

Позиції учасників справи

31. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги як необґрунтованої та безпідставної, а оскаржувані основне та додаткове рішення залишити без змін.

32. ФДМУ у відзиві на апеляційну скаргу також просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

33. Скаржник, у свою чергу, подав до суду відповідь на відзиви ПАТ "Центренерго" та ФДМУ на апеляційну скаргу.

34. Міненерго та ПП "Флемос" наданим їм правом не скористались, відзиви на апеляційну скаргу не надали.

Явка представників учасників справи

35. У судове засідання 26.09.2023 з`явились представники прокуратури, позивача-1, відповідача-1 та відповідача-2. Представник позивача-2 у судове засідання 26.09.2023 не з`явився. Усі учасники справи належним чином повідомлені судом про дату, час та місце судового засідання ухвалою суду від 15.08.2023.

36. Клопотань про відкладення розгляду справи станом на час судового засідання до суду не надходило.

37. З урахуванням викладеного, з огляду на те, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, і неявка представника позивача-2 не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за можливе здійснити перегляд оскаржуваного судового акта в апеляційному порядку без участі в судовому засіданні представника позивача-2.

38. Представник прокуратури (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.

39. Представники позивача-1, відповідача-1 та відповідача-2 проти апеляційної скарги заперечували і просили суд залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

40. Відповідно до розділу 1 статуту ПАТ "Центренерго" 2018 року (далі - Статут) Товариство є юридичною особою приватного права, правонаступником майна, усіх прав та обов`язків ДП "Центренерго"; засновником Товариства є держава в особі Міністерства енергетики та електрифікації України.

41. Товариство, відповідно до п. 9.1 Статуту, здійснює свою діяльність на основі власного майна та/або майна, що знаходиться у користуванні Товариства.

42. Для реалізації мети діяльності Товариство має право здавати в оренду належні йому будівлі, споруди, устаткування, земельні ділянки, об`єкти нерухомого майна тощо (пп. 1 п. 5.1 Статуту).

43. Відповідно до Положення про Трипільську ТЕС ПАТ "Центренерго" Трипільська ТЕС є відокремленим підрозділом ПАТ "Центренерго" (п. 1.3); майно ТЕС становлять основні засоби та оборотні кошти, а також інші активи ПАТ "Центренерго", що закріплені за відокремленим підрозділом на праві повного господарського відання; майно ТЕС є власністю Товариства (п. 3.1).

44. Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 № 1089-р внесено зміни до розпорядження КМУ від 18.02.2013 № 96-р "Про приватизацію об`єктів паливно-енергетичного комплексу" та включено до переліку об`єктів паливно-енергетичного комплексу, що підлягають приватизації, ПАТ "Центренерго".

45. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції від 16.02.2016) державну політику в сфері приватизації здійснюють ФДМУ, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим, що становлять єдину систему державних органів приватизації в Україні. Відповідно до ч. 4 ст. 12 вказаного Закону у місячний строк з моменту прийняття рішення про приватизацію майна державного підприємства орган, що здійснює управління майном цього підприємства, передає у встановленому порядку державним органам приватизації функції з управління цим майном, крім майна, що не підлягає приватизації, в тому числі матеріальних носіїв секретної інформації.

46. За актом приймання-передачі від 23.02.2016 № 5 Міністерство енергетики та вугільної промисловості України передало, а ФДМУ прийняв пакет акцій ПАТ "Центренерго".

47. Відповідно до ст. 7 чинного Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим становлять єдину систему державних органів приватизації. Державні органи приватизації у межах своєї компетенції здійснюють такі основні повноваження, у тому числі затверджують переліки об`єктів, що підлягають приватизації; приймають рішення про приватизацію об`єктів державної власності у випадках, установлених законодавством; здійснюють повноваження власника державного майна, у тому числі корпоративних прав, у процесі приватизації.

48. Наказом ФДМУ від 23.07.2021 № 1275 на виконання розпорядження КМУ від 16.01.2019 № 36-р "Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності" прийнято рішення про приватизацію державного пакета акцій статутного капіталу ПАТ "Центренерго" шляхом продажу на аукціоні, затверджено план розміщення акцій ПАТ "Центренерго" (об`єкта великої приватизації).

49. Відповідно до ч. 4 ст. 12 чинного Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" з дня прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства або пакета акцій (частки) господарського товариства і до переходу права власності до покупця або припинення приватизації об`єкта приватизації відповідно до частини шостої цієї статті без згоди органів приватизації такі підприємства (товариства), їх уповноважені органи управління не мають права щодо:

- вчинення правочину та/або господарського зобов`язання, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг чи сума коштів, що є предметом такого правочину та/або господарського зобов`язання, перевищує 10 відсотків вартості активів підприємства та/або господарського товариства за даними фінансової звітності за останній звітний період. Забороняється ділити предмет правочину з метою ухилення від вимоги, передбаченої цим абзацом;

- укладення договорів оренди земельних ділянок та іншого нерухомого майна або основних засобів підприємства та/або господарського товариства.

50. ПАТ "Центренерго" звернулось до ФДМУ із листом від 22.06.2022 № 11/1446 про надання згоди на передачу в оренду ПП "Флемос" майна - частини тимчасового вугільного причалу залізобетонного, інвентарний номер 00000020 довжиною 390 погонних метрів та частини вугільного складу, інвентарний номер 00005376 площею 27 000 кв. м. До листа відповідач-1 додав пакет документів, у тому числі витяг з протоколу засідання дирекції ПАТ "Центренерго" від 15.06.2022 про погодження значного правочину, а саме укладення договору оренди з ПП "Флемос"; витяг з протоколу Наглядової ради ПАТ "Центренерго" від 17.06.2022 про надання згоди на вчинення значного правочину договору оренди; проект договору оренди з додатками, техніко-економічне обґрунтування доцільності передачі в оренду нерухомого майна від 09.06.2022 № 42-1718/1, інформацію про вартість об`єкта оренди, розрахунок орендного платежу, звіт про оцінку майна станом на 30.04.2022 та інші документи.

51. Наказом ФДМУ від 11.07.2022 № 727 надано згоду на вчинення ПАТ "Центренерго" значного правочину, а саме укладення з ПП "Флемос" договору оренди нерухомого майна (частини Тимчасового вугільного причалу-залізобетонного, інвентарний номер 00000020 довжиною 390 погонних метрів та частини Вугільного складу, інвентарний номер 0005376 площею 20 000 кв.м), яке розташоване за адресою: вул. Промислова 1-Г, м. Українка, Обухівський район, Київська область, що обліковується на балансі Трипільської ТЕС ПАТ "Центренерго".

52. ПАТ "Центренерго" (орендодавець) 14.07.2022 уклало з ПП "Флемос" (орендар) договір оренди № 21/3/1, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне цільове користування окреме індивідуально визначена майно, а саме частину тимчасового вугільного причалу залізобетонного, інвентарний номер 00000020 довжиною 390 погонних метрів, та частину вугільного складу, інвентарний номер 00005376 площею 27 000 кв.м, які розташовані за адресою: вул. Промислова 1-Г, м. Українка, Обухівський район, Київська область (п. 1.1 договору) для перевалювання вантажів (п. 1.2 договору). Об`єкт вважається переданим орендарю з дати підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта оренди (п. 2.3. договору). За користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, яка на момент укладення договору становить 129 847,24 грн (п. 3.1 договору). Орендна плата складається з плати за користування об`єктом оренди та плати за користування земельною ділянкою у вигляді відшкодування орендодавцю земельного податку (п. 3.2 договору). Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками, але не раніше отримання відповідного рішення Наглядової ради орендодавця та діє до 13.06.2025 (п. 11.1 договору). Строк оренди 35 календарних місяців (п. 11.2 договору).

53. Сторонами підписано додатки до договору оренди: акт обстеження технічного стану об`єкта оренди від 14.07.2022 (додаток № 1), акт приймання-передачі об`єкта оренди від 14.07.2022 (додаток № 2), схема (додаток № 3).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Щодо розгляду справи по суті спору

54. Наказом Міністерства енергетики та електрифікації України від 17.03.1995 № 49 "Про створення Державного підприємства "Центренерго" вирішено реорганізувати Зміївську, Вуглегірську та Трипільську ДРЕС у відособлені підрозділи та створити на їх базі ДП "Центренерго", яке визначити правонаступником Зміївської, Вуглегірської та Трипільської ДРЕС; у двотижневий термін подати на затвердження план створення Державної акціонерної компанії "Центренерго".

55. Указом Президента України від 15.06.1993 № 210/93 (в редакції від 22.01.1994) встановлено, що корпоратизацією є перетворення державних підприємств, закритих акціонерних товариств, більш як 75 відсотків статутного фонду яких перебуває у державній власності, а також виробничих і науково-виробничих об`єднань, правовий статус яких раніше не був приведений у відповідність з чинним законодавством (далі - підприємства), у відкриті акціонерні товариства. Корпоратизації підлягають підприємства, балансова вартість основних фондів яких за станом на 1 січня 1993 року становила не менш як 20 млн. карбованців (п. 1). Засновниками відкритих акціонерних товариств, що створюються відповідно до цього Указу на базі загальнодержавної власності, з боку держави є органи, уповноважені управляти цим майном: центральні органи державної виконавчої влади, інші підвідомчі Кабінету Міністрів України органи та обласні державні адміністрації (п. 2).

56. Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України "Про власність" (в редакції від 28.02.1995) власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Всі форми власності є рівноправними. Відповідно до ст. 11 цього Закону, суб`єктами права приватної власності в Україні є громадяни України, громадяни інших радянських республік, іноземні громадяни та особи без громадянства (тобто тільки фізичні особи).

57. Відповідно до ст.ст. 20, 21 вказаного Закону суб`єктами права колективної власності є трудові колективи державних підприємств, колективи орендарів, колективні підприємства, кооперативи, акціонерні товариства, господарські товариства, господарські об`єднання, професійні спілки, політичні партії та інші громадські об`єднання, релігійні та інші організації, що є юридичними особами. Право колективної власності виникає на підставі: добровільного об`єднання майна громадян і юридичних осіб для створення кооперативів, акціонерних товариств, інших господарських товариств і об`єднань; передачі державних підприємств в оренду; викупу колективами трудящих державного майна; перетворення державних підприємств в акціонерні та інші товариства; безоплатної передачі майна державного підприємства у власність трудового колективу, державних субсидій; пожертвувань організацій і громадян, інших цивільно-правових угод.

58. Відповідно до ст. 25 наведеного Закону державне підприємство за спільним рішенням трудового колективу і уповноваженого на те державного органу може бути перетворено в акціонерне товариство шляхом випуску акцій на всю вартість майна підприємства. Кошти, одержані від продажу акцій, після покриття боргів державного підприємства надходять у відповідний бюджет.

59. Закон України "Про господарські товариства" в редакції від 14.02.1995 (ст. 12) визначав, що товариство є власником:

- майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність;

- продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності;

- одержаних доходів;

- іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

60. Відповідно до п. 15 Положення про порядок корпоратизації підприємств, яке затверджене постановою КМУ від 05.07.1993 № 508 (в редакції від 15.06.1994, яка була чинною на момент утворення ДАЕК) з моменту державної реєстрації відкритого акціонерного товариства активи і пасиви підприємства, структурного підрозділу (одиниці) переходять до відкритого акціонерного товариства. Акціонерне товариство стає правонаступником прав і обов`язків корпоратизованого підприємства.

61. Наказом Міністерства енергетики та електрифікації України від 31.08.1995 № 174 "Про створення Державної акціонерної енергогенеруючої компанії "Центренерго" вирішено затвердити Акт оцінки цілісного майнового комплексу ДП "Центренерго"; заснувати на базі ДП "Центренерго" Державну акціонерну енергогенеруючу компанію "Центренерго" та затвердити її статут; вважати ДАЕК "Центренерго" правонаступником ДП "Центренерго"; комісії з корпоратизації ДП "Центренерго" розробити план розміщення акцій, в якому передбачити, що 100 % акцій залишаються у державній власності.

62. З огляду на викладене, у результаті корпоратизації ДП "Центренерго" було створено акціонерне товариство ДАЕК "Центренерго", власником 100 % акцій якої (на момент утворення) було Міністерство енергетики та електрифікації України.

63. З 01.01.2004 набрав чинності ЦК України, який встановлює, що суб`єктами права приватної власності можуть бути фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати (ст. 325 ЦК України).

64. Відповідно до ст. 83 ЦК України (у редакції від 01.04.2004) юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Товариства поділяються на підприємницькі та непідприємницькі.

65. Згідно зі ст. 84 ЦК України товариства, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку та наступного його розподілу між учасниками (підприємницькі товариства), можуть бути створені лише як господарські товариства (повне товариство, командитне товариство, товариство з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерне товариство) або виробничі кооперативи.

66. Відповідно до ст. 113 ЦК України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

67. Згідно з ч. 1 ст. 115 ЦК України господарське товариство є власником:

1) майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу;

2) продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності;

3) одержаних доходів;

4) іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

68. Відповідно до ст.ст. 167, 170 ЦК України держава може створювати юридичні особи приватного права (підприємницькі товариства тощо), брати участь в їх діяльності на загальних підставах, якщо інше не встановлено законом. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

69. 17.09.2008 набрав чинності Закон України "Про акціонерні товариства", відповідно до п. 5 Перехідних та прикінцевих положень якого було вказано, що статути та інші внутрішні положення акціонерних товариств, створених до набрання чинності цим Законом, підлягають приведенню у відповідність з нормами цього Закону не пізніше ніж протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом.

70. Стаття 115 ЦК України у відповідній редакції від 16.09.2008 також встановлювала, що господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; стаття 325 ЦК України встановлювала, що суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

71. Відповідно до рішень Загальних зборів акціонерів ВАТ "Державна енергогенеруюча компанія "Центренерго" (протокол № 1 від 29.03.2011) приведено у відповідність до норм Закону України "Про акціонерні товариства" назву товариства ПАТ "Центренерго".

72. Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 09.12.2013 № 913 затверджено перелік нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Центренерго" під час корпоратизації, станом на 01.07.1995, відповідність якого підтверджено аудиторським висновком ТОВ "УПК Аудит ЛТД" від 11.11.2013. Згідно з додатком до вказаного наказу (перелік нерухомого майна, яке увійшло до статутного фонду ДАЕК "Центренерго" під час корпоратизації станом на 01.07.1995), до статутного фонду ДАЕК "Центренерго" у процесі корпоратизації було передано тимчасовий вугільний причал залізобетонний інвентарний номер 20 (п. 20 додатку по Трипільській ТЕС) та об`єкти, які є складовою частиною вугільного складу: будівля вузла пересипки № 8/9 (п. 1 додатку), будівля вузла пересипки № 7/8 (п. 2 додатку), допоміжний корпус (п. 7 додатку), розморожуючий пристрій № 1 (п. 8 додатку), дробильний корпус (п. 9 додатку), будівля вагоноперекидача (п. 10 додатку), будівля побутового корпусу (п. 12 додатку), будівля вузла пересипки № 11/12 (п. 13 додатку), галерея № 9 (п. 22 додатку), галерея № 10 (п. 24 додатку), галерея № 1АБ (п. 29 додатку), галерея 11/2 (п. 37 додатку), галерея № 12 (п. 38 додатку).

73. Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на підставі переліку нерухомого майна, яке увійшло до статутного фонду ДАЕК "Центренерго" під час корпоратизації станом на 01.07.1995, № 903, виданого 09.12.2013 Міністерством енергетики та вугільної промисловості України", здійснено державну реєстрацію права приватної власності ПАТ "Центренерго" на нерухоме майно, передане в оренду за оспорюваним договором.

74. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

75. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

76. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

77. Відповідно до преамбули Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, чинній на дату укладення оспорюваного договору), Закон регулює:

- правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна;

- майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим.

78. Відповідно до ч. 1 ст. 3 цього Закону об`єктами оренди за цим Законом є:

- єдині майнові комплекси підприємств, їхніх відокремлених структурних підрозділів;

- нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення, а також їх окремі частини);

- інше окреме індивідуально визначене майно;

- майно, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) (далі - майно, що не увійшло до статутного капіталу), а також майно, заборонене до приватизації, яке може при перетворенні державного підприємства в господарське товариство надаватись такому товариству на правах оренди;

- майно, щодо якого до статутного капіталу внесено право господарського відання на майно;

- майно, закріплене на праві господарського відання за акціонерними товариствами та їхніми дочірніми підприємствами у процесі їх утворення та діяльності;

- майно, передане до статутного капіталу акціонерних товариств на праві господарського відання;

- майно органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, державних і комунальних установ та організацій, Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, правоохоронних та фіскальних органів, Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, що не використовується зазначеними органами для здійснення своїх функцій, - без права викупу та передачі в суборенду орендарем;

- майно, що не підлягає приватизації, може бути передано в оренду без права викупу орендарем та передачі в суборенду.

79. Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

80. З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно встановив, що на дату укладення договору оренди державі належали корпоративні права - пакет акцій ПАТ "Центренерго", однак орендоване нерухоме майно, яке було передане до статутного фонду ВАТ у процесі корпоратизації, належало на праві приватної власності орендодавцю ПАТ "Центренерго", про що, зокрема, було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, також орендоване майно відсутнє у переліках державного майна, облік якого відповідно до повноважень здійснює ФДМУ та Міненерго; відтак особливості та заборони, встановлені Законом України "Про оренду державного та комунального майна" та постановою КМУ від 27.05.2022 № 634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" до спірного договору не застосовувалися, у зв`язку з чим позов прокурора про визнання недійсним договору оренди із заявлених підстав не належить до задоволення.

81. Суд першої інстанції правильно відхилив доводи прокурора про приналежність орендованого майна на час укладення спірного договору оренди до державного, зважаючи на те, що засновники акціонерного товариства з моменту передачі товариству майнових внесків перестають бути власниками майна, що становить їх внески, здобуваючи у власність замість цього майна акції, емітовані товариством, та відповідно корпоративні права щодо цього товариства.

Наведене відповідає висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 826/11262/15.

82. Апеляційний господарський суд, крім іншого, зауважує, що доводи апеляційної скарги, які фактично дублюють доводи позовної заяви, про неправомірність передання спірного майна в оренду поза конкурсом, оскільки це майно є державним, спростовується тим, що згідно з нормами наведених Законів, підзаконних нормативно-правових актів, статуту ПАТ "Центренерго", а також згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до державної власності не відноситься, а є приватною власністю ПАТ "Центренерго", тоді як установчі документи Товариства в цій частині недійсними не визнавалися, як і не встановлено право державної власності на спірне майно. У цій справі таких позовних вимог не заявлено, а предметом позову є вимога про визнання недійсним договору оренди, заявлена з підстав порушення вимог законодавства щодо передачі в оренду державного майна. Зважаючи на встановлені вище обставини приналежності спірного майна до приватної власності юридичної особи, наведені доводи прокуратури є безпідставними.

83. Суд першої інстанції також правильно відхилив посилання прокурора на те, що орендар ПП "Флемос" відсутній у переліку підприємств, яким наказом Обухівської районної військової адміністрації від 18.07.2022 № 258 надано можливість здійснення навігації для видобутку піску, оскільки оспорюваний договір з ПП "Флемос" укладений із цільовим призначенням перевалювання вантажів. Посилання прокурора на лист виконкому Української міської ради від 15.09.2022 № 2783/1-22 щодо перебування охоронних зон інженерних мереж та споруд, розташованих на території Трипільської ТЕС у межах санітарно-захисної зони підприємства (1 000 м) не стосується предмета розгляду у справі. Очевидно, що нерухоме майно ТЕС знаходиться у межах санітарно-захисної зони, яка встановлюється навколо підприємства.

84. Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність потреби здійснювати оцінювання інших доводів прокурора, зважаючи на правильний висновок щодо форми власності на спірне орендоване майно, що є визначальним при вирішенні цього спору.

85. Доводи прокуратури про безпідставне врахування місцевим господарським судом постанови Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 826/11262/15, зважаючи на інший предмет спору, суд апеляційної інстанції відхиляє з тих підстав, що висновок, викладений у наведеному судовому рішенні і врахований при вирішенні справи, яка переглядається, безпосередньо стосується визначення форми власності майна товариств, 100 % акцій яких належать державі. Отже, вказана постанова є релевантною практикою при вирішенні справи № 911/2321/22.

86. Водночас посилання прокуратури в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду, де викладено висновок про те, що проведення процедури корпоратизації державного підприємства в акціонерне товариство не є приватизацією такого державного підприємства, а тому внесення майна до статутного фонду корпоратизованого товариства не може розглядатися як підстава для зміни форми власності на державне майно, таке майно не може бути відчужене чи корпоратизоване на користь суб`єкта права приватної власності без попереднього виключення цього майна із законодавчого переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, апеляційний господарський суд визнає безпідставним, оскільки цей висновок зроблений у справах, предметом спору в яких була саме правомірність передання спірного майна із державної до приватної власності, а не дійсність договору про оренду майна, яке на думку позивача, належить до державної власності.

87. З наведеного вбачається, що суд першої інстанції встановив всі необхідні для вирішення цього спору обставини справи і дав їм повну та належну правову оцінку без порушення норм матеріального та процесуального права, що виключає підстави для скасування рішення про відмову у задоволенні позову.

Щодо додаткового рішення

88. Частиною восьмою статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

89. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

90. До заяви про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 42 000,00 грн відповідач-2 додав копії договору № 22/11/22-01 про надання професійної правової (правничої) допомоги адвоката та юридичних послуг, укладеного ним з Адвокатським об`єднанням "Лігал Веріті", додаткової угоди № 1 від 22.11.2022 щодо надання правової допомоги адвоката у справі № 911/2321/22 із погодинною оплатою 2 000,00 грн, рахунку на оплату № 1/03 від 31.03.2023 на суму 42 000,00 грн, акта № 1 здачі-приймання послуг з правової (правничої) допомоги адвоката (21 година 42 000,00 грн), інформаційного повідомлення про зарахування коштів від 04.04.2023.

91. За змістом ч. 2 ст. 126 ГПК України до витрат на професійну правничу допомогу належать розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

92. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

93. Відповідно до умов договору від 22.11.2022 № 22/11/22-01 про надання професійної правової (правничої) допомоги адвоката та юридичних послуг (далі за текстом договір):

- виконавець зобов`язується здійснити захист, представництво та надати інші види правової (правничої) допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової (правничої) допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору (п. 1.1 договору);

- правова (правнича) допомога за цим договором надається клієнту згідно з його дорученням, в тому числі щодо представництва та захисту прав, законних інтересів клієнта в господарському спорі у справі № 911/2321/22 за позовом Керівника Обухівської окружної прокуратури в інтересах ФДМУ, Міненерго про визнання недійсним договору оренди та зобов`язання повернути нерухоме майно (п. 1.2 договору);

- сторони домовились, що виконавець вчиняє всі необхідні дії для виконання наданого клієнтом доручення на власний розсуд без попереднього погодження таких дій та документів з клієнтом. Клієнт може надавати інші доручення, завдання виконавцю, пов`язані з виконанням доручення по телефону, шляхом надсилання повідомлень через програми-месенджери (Viber, WhatsApp, Telegram та ін.) чи повідомлень електронною поштою, іншими засобами зв`язку (п. 1.3 договору);

- за надані послуги з правової (правничої) допомоги (юридичні послуги) клієнт сплачує виконавцю гонорар (ціну послуг) (п. 4.1 договору);

- розмір ціни послуг за правову (правничу) допомогу виконавця, в тому числі гонорару адвокатів за представництво в суді, в органі оскарження та іншу правничу допомогу, пов`язану із наданням послуг за цим договором, включаючи підготовку до розгляду справи, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічників адвоката та інших залучених виконавцем спеціалістів, та порядок розрахунків визначаються згідно з умовами відповідної додаткової угоди до цього договору (п. 4.2 договору);

- послуги з правової (правничої) допомоги відповідно до цього договору починають надаватися виконавцем негайно після підписання сторонами договору (п. 4.3 договору);

- за кожним фактом надання послуг за домовленістю сторін виконавцем складається відповідний акт наданих послуг у двох примірниках, які направляються для підписання клієнту. Протягом п`яти календарних днів з дня направлення акта наданих послуг клієнт зобов`язаний підписати обидва примірника акта та повернути виконавцю один підписаний примірник акта наданих послуг або, у цей же строк, направити виконавцю мотивовану письмову відмову від підписання акта наданих послуг (п. 4.4 договору);

- цей договір укладений на строк до 31 грудня 2024 року та набуває чинності з моменту підписання його сторонами (п. 8.1 договору).

94. Додатковою угодою № 1 від 22.11.2022 до основного договору, відповідно до положень п. 1.2. договору, сторони погодили наступне доручення замовника щодо необхідних йому послуг з правової (правничої) допомоги адвоката та умови надання послуг щодо представництва і захисту прав/інтересів клієнта під час здійснення господарського судочинства у справі № 911/2321/22 за позовом керівника Обухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі ФДМУ та Міненерго до ПАТ "Центренерго", ПП "Флемос" про визнання недійсним договору оренди та зобов`язання повернути нерухоме майно.

95. Мета доручення: максимально ефективний захист прав і законних інтересів клієнта у господарському спорі № 911/2321/22 щодо визнання недійсним договору оренди та зобов`язання повернути нерухоме майно (п. 1.1 додаткової угоди).

96. Зміст (орієнтовний обсяг) послуг доручення: первинна усна правова консультація з приводу доручення клієнта; ознайомлення з матеріалами справи; попереднє обговорення із клієнтом обставин спору, визначення напрямків формування правової позиції в спорі, аналіз нормативно-правової бази та судової практики з питань господарського спору, опрацювання і узгодження із замовником правової позиції у господарському спорі, аналіз бухгалтерської, договірної та іншої документації замовника; відбір та формування необхідних для справи доказів; аналіз поданих позивачем та іншими сторонами справи документів, їх порівняння із доказами, наявними у клієнта; участь в судових засіданнях; підготовка відзиву на позов, заперечень на відповідь на відзив; підготовка процесуальних документів по суті справі, їх узгодження із клієнтом; оформлення, підготовка і подача інших процесуальних документів та доказів них у відповідності з вимогами ГПК України, вчинення інших дій, необхідних для досягнення мети доручення (п. 1.2 додаткової угоди).

97. Особа, відповідальна за виконання доручення виконавця: адвокат Дешевий О.А. (п. 1.3 додаткової угоди).

98. Погодинна ставка адвокатського гонорару (вартості послуг): 2 000,00 грн за годину без ПДВ (виконавець не є платником ПДВ). Орієнтовний обсяг послуг адвоката: орієнтовно 25 годин. Орієнтовна ціна послуг за дорученням (основний гонорар): складає орієнтовно 50 000,00 грн без ПДВ (п.п. 1.4, 1.5, 1.6 додаткової угоди).

99. Спосіб підтвердження виконання доручення: погоджений (затверджений) сторонами акт здачі-приймання послуг (п. 1.7 додаткової угоди).

100. Згідно з підписаним сторонами актом № 1 від 31.03.2023 здачі-приймання послуг з правової (правничої) допомоги адвоката за договором № 22/11/22-01 про надання професійної правової (правничої) допомоги адвоката та юридичних послуг від 22.11.2022, виконавець здав, а клієнт прийняв наступні послуги:

- первинна усна правова консультація з приводу доручення клієнта у справі № 911/2321/22, попереднє обговорення із клієнтом обставин спору, визначення напрямків правової позиції (вик. адвокат Дешевий О.А.); кількість часу надання послуг 1 год; сума ціни наданих послуг (гонорару), без ПДВ 2 000,00 грн;

- ознайомлення з матеріалами справи № 911/2321/22 (05.01.2023) (вик. адвокат Дешевий О.А.); кількість часу надання послуг 1 год; сума ціни наданих послуг (гонорару), без ПДВ 2 000,00 грн;

- правовий аналіз: позову та доданих письмових доказів (121 аркуш); пояснень прокурора щодо представництва від 30.11.2022; заяви позивача ФДМУ про залишення позову без розгляду від 26.12.2022; пояснень позивача ФДМУ щодо позову від 22.12.2022 з додатками на 71 арк.; відзиву на позов ПАТ "Центренерго" від 30.11.2022; заяви представника ПП "Флемос" від 05.01.2023 про виконання ухвали суду; відповіді прокурора на відзив ПП "Флемос" від 18.01.2023; заперечень ПАТ "Центренерго" на відповідь на відзив від 10.02.2023 (вик. адвокат Дешевий О.А.); кількість часу надання послуг 7 год; сума ціни наданих послуг (гонорару), без ПДВ 14 000,00 грн;

- підготовка, узгодження із клієнтом ПП "Флемос та відправка: відзиву на позов 11.01.2023 (аналіз нормативно-правової бази та судової практики з питань щодо визнання недійсним договору оренди, врегулювання права державної власності та зміни форми власності в ретроспективі відповідно до часу виникнення спірних відносин, опрацювання правової позиції клієнта щодо визнання недійсним договору оренди та зобов`язання повернути нерухоме майно ПП "Флемос"); заперечень ПП "Флемос" від 12.02.2023 на відповідь прокурора на відзив (вик. адвокат Дешевий О.А.); кількість часу надання послуг 6 год; сума ціни наданих послуг (гонорару), без ПДВ 12 000,00 грн;

- представництво клієнта в суді (виходячи з розрахунку одна година на одне судове засідання, враховуючи час на підготовку до розгляду справи, 16.01.2023 підготовче судове засідання; 30.01.2023 підготовче судове засідання; 13.02.2023 підготовче судове засідання; 07.03.2023 судове засідання по суті; 17.03.2023 судове засідання по суті; 31.03.2023 судове засідання по суті (судові дебати) (вик. адвокат Дешевий О.А.); кількість часу надання послуг 6 год; сума ціни наданих послуг (гонорару), без ПДВ 12 000,00 грн.

101. Відтак, суд першої інстанції правильно погодився з тим, що вартість наданих послуг згідно з актом № 1 від 31.03.2023 здачі-приймання послуг з правової (правничої) допомоги адвоката становить 42 000,00 грн.

102. Рахунок на оплату послуг адвоката № 1/03 від 31.03.2023 на суму 42 000,00 грн ПП "Флемос" оплатило 04.04.2023, що підтверджено інформаційним повідомленням про зарахування коштів.

103. Частинами четвертою та п`ятою статті 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

104. Суд першої інстанції правильно виснував, що у розумінні вказаної норми зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

105. Оскільки прокуратура із клопотанням або заявами чи запереченнями про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу до суду не звертався у місцевого господарського суду, всупереч доводам апеляційної скарги, не було підстав для перегляду розміру заявлених відповідачем-2 відповідних витрат у розумінні співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

106. Проте, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Така правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 910/430/21.

107. Суд апеляційної інстанції, перевіривши надані відповідачем-2 докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що 42 000,00 грн є розумно необхідною, співмірною та обґрунтованою вартістю наданих послуг, яка має бути стягнута на користь заявника на підставі ст. 129 ГПК України.

108. Твердження прокурора про те, що такі судові витрати як витрати на професійну правничу допомогу не можуть бути стягнуті з прокурора як із самостійної сторони справи, апеляційний господарський суд також відхиляє.

109. Так, ч. 1 ст. 126 ГПК України визначає загальний порядок розподілу судових витрат між сторонами у справі та іншими учасниками справи, що ґрунтується на принципі обов`язковості відшкодування судових витрат особи, на користь якої ухвалено судове рішення, за рахунок іншої особи, яка в цьому спорі виступає її опонентом.

110. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

111. Частинами 1, 3 статті 41 ГПК України передбачено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

112. У справі, що розглядається, Керівник Обухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі ФДМУ та Міненерго звернувся з позовом до відповідачів ПАТ "Центренерго" та ПП "Флемос" про визнання недійсним договору оренди та зобов`язання повернути нерухоме майно.

113. Як встановив суд першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ФДМУ та Міненерго впродовж розгляду справи заперечували проти заявлених прокурором позовних вимог, зазначали про їх безпідставність та необґрунтованість. Проти задоволення апеляційної скарги ФДМУ, крім іншого, також заперечував.

114. Судам слід враховувати позицію особи, в інтересах якої подано позов при вирішенні питання про розподіл судових витрат задля виключення можливості покладення обов`язку щодо відшкодування витрат зі сплати судового збору на особу, в інтересах якої подано прокуратурою позов та яка заздалегідь вважала таку позицію прокуратури незаконною та послідовно, упродовж розгляду справи, заперечувала проти позиції прокуратури.

Такий висновок відповідає висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 916/1796/18.

115. Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України визначено, що представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом, здійснює прокуратура.

116. Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ч. 1 якої визначає, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

117. Згідно з абзацами 1 та 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

118. У випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах.

Такі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 15.01.2020 у справі № 698/119/18, від 18.03.2020 у справі № 553/2759/18, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20).

119. Під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

120. Отже, під час розгляду спору в суді фактичною стороною у справі є держава.

121. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

122. Відповідно до ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

123. Водночас ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень.

124. Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 та від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20.

125. Отже, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі відповідного уповноваженого органу, прокурор не замінює цей орган у судовому процесі, однак і не виконує функцію його представництва, оскільки представляє державу та є окремим самостійним суб`єктом звернення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 923/199/21).

126. Зважаючи на те, що представництво інтересів держави здійснює прокурор, місцевий господарський суд правильно вказав, що прокурор і є фактичною стороною у справі, тому у даному випадку саме на прокурора мають бути покладені витрати відповідача-2 на професійну правничу допомогу.

127. Керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 10, п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 11, ст. 12, п. 1 ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 24 Закону України "Про прокуратуру", а також враховуючи, що Обухівська окружна прокуратура не має статусу юридичної особи, діє без коду ЄДРПОУ (який є обов`язковим реквізитом виконавчого документа), оскільки підпорядкована Київській обласній прокуратурі (), суд першої інстанції правильно виснував, що саме на Київську обласну прокуратуру як юридичну особу мають бути покладені витрати відповідача-2 на правову допомогу в розмірі 42 000,00 грн.

128. З огляду на викладене, додаткове рішення Господарського суду Київської області від 01.05.2023 у справі № 911/2321/22 є правильним і обґрунтованим, ухваленим без порушення норм матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

129. Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

130. Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

131. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, зроблені внаслідок правильного застосування норм матеріального права та без порушення норм процесуального прав, а тому рішення Господарського суду Київської області від 31.03.2023 та додаткове рішення цього суду від 01.05.2023 у справі № 911/2321/22 відповідають чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для їх скасування або зміни не вбачається.

Судові витрати

132. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за розгляд апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Київську обласну прокуратуру.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 31.03.2023 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 01.05.2023 у справі № 911/2321/22 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Київську обласну прокуратуру.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 06.10.2023.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська