ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1111/20

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1 , Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Промислові засоби індивідуального захисту, Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцюбинське,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе,

про стягнення вартості частини майна товариства пропорційно до частки в статутному капіталі у розмірі 17929600,62 грн, 1920186,55 грн 3% річних та 9436054,22 грн інфляційних втрат.

секретар судового засідання: Самусь В.С.

За участю представників:

від позивача: Андрієнко С.В. (ордер серії АА № 1215603 від 16.06.2022);

від відповідача: Делидивка С.Г. (ордер серії КС № 690733 від 28.06.2022);

третя особа: Оліна О.М.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові засоби індивідуального захисту" про стягнення вартості частини майна товариства пропорційно до частки позивача в статутному капіталі у розмірі 17464000,00 грн. та стягнення 346417,05 грн. 3% річних та 488992,00 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він був учасником ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту з часткою, яка відповідала 50% статутного капіталу товариства та складала 2100000,00 грн. 11.06.2018 р. у порядку, встановленому на той час законом та статутом товариства, позивач склав нотаріально посвідчену заяву про вихід зі складу учасників товариства з 14.09.2018 р., яку в той же день позивач направив відповідачу. Обставини виходу ОСОБА_1 з товариства на підставі вказаної заяви та набуття ним права на отримання вартості частини його майна вже були предметом судового розгляду у справі № 911/197/19. Отже, оскільки датою виходу ОСОБА_1 зі складу учасників товариства є 14.09.2018 р., то розрахунок з позивачем підлягав проведенню у строк до 15.09.2019 р. Однак, належна позивачу вартість частини майна товариства відповідачем не тільки не виплачена, а навіть не розрахована. Зазначене свідчить про недотримання відповідачем вимог ч.ч. 6, 7, 11 ст. 24 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю, положень пунктів 5.1.4, 5.1.6 Статуту ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту, внаслідок чого порушено право позивача на мирне володіння свої майном (грошовими коштами в розмірі належної до виплати йому вартості частини майна товариства). Враховуючи те, що відповідачем не вчинено дії по виплаті позивачу належної йому частини вартості майна товариства у зв`язку із виходом із товариства, позивач, посилаючись на п. 5.1.5 Статуту ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту, просить суд стягнути з відповідача вартість частини майна товариства, пропорційно до його частки в статутному капіталі в розмірі 17464000,00 грн. та згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України просить стягнути 346417,05 грн. 3% річних та 488992,00 грн. інфляційних втрат, що разом становить 18299409,05 грн.

24.06.2020 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просить суд в задоволенні позову відмови повністю. Відповідач вважає, що ОСОБА_1 передчасно звернувся до суду з даним позовом, оскільки у позивача не виникло право вимоги до ТОВ ПРОМЗІЗ про стягнення вартості частини майна пропорційно до частки в статутному капіталі товариства з огляду на те, що ОСОБА_1 вийшов зі складу учасників ТОВ ПРОМЗІЗ з 14.09.2018 р., проте позивач заперечував факт виходу його зі складу учасників товариства 14.09.2018 р., а суперечлива поведінка ОСОБА_1 щодо виходу зі складу учасників товариства та небажання юридично оформити свій вихід позбавляє позивача права вимагати визначення розміру вартості частки станом на дату складання нотаріально посвідченої заяви - 11.06.2018 р. За твердженням відповідача, до моменту ініціювання та завершення ОСОБА_1 відповідної реєстрації щодо юридичного закріплення виходу позивача зі складу учасників ТОВ ПРОМЗІЗ шляхом зміни даних ЄДР, питання офіційного початку розрахунку вартості частки позивача, як і питання її виплати, є передчасними. Також, відповідач заперечує проти стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Крім того, відповідач не погоджується з висновками експертів № 1041/40601 від 30.03.2020 р., який доданий позивачем до позову, оскільки, на його переконання, висновок містить, по перше, завищену вартість об`єктів, по друге, експертиза проведена на підставі недостовірних даних, наданих позивачем. З метою проведення економічної експертизи відповідачем укладено договір № 09062020/1 від 09.06.2020 р. з ТОВ Київський-експертно-дослідний центр. Також відповідач просить надати йому додатковий строк для подання до суду висновку економічної експертизи, а також інших доказів по справі для спростування доводів позивача до 20.07.2020 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.07.2020 р. було частково задоволено клопотання, та зокрема, продовжено відповідачу строк для подачі висновку економічної експертизи та документів, які були надані експерту до 23.07.2020 р.

22.07.2020 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що заперечення відповідача щодо розміру суми стягнення, визначеної у висновку експертів № 1041/40601 від 30.03.2020 р., не підтверджені доказами, а є лише його оціночним судженням. Позивач вважає доводи відповідача про те, що позивач може провести відповідну реєстраційну дію щодо юридичного закріплення свого виходу зі складу учасників ТОВ ПРОМЗІЗ шляхом зміни даних ЄДР такими, що не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, та є спробою перекласти на позивача наслідки власної бездіяльності, зокрема, щодо не затвердження нової редакції статуту ТОВ ПРОМЗІЗ та не внесення відповідних змін до ЄДР.

23.07.2020 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в якому відповідач просить долучити до матеріалів справи висновок експерта за результатами проведення економічної експертизи № 14940 від 22.07.2020, а також документи, що стосуються проведення експертизи, яке судом задоволено.

04.08.2020 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Відповідач, відхиляючи наведені у відповіді на відзив доводи, зазначає, що ТОВ ПРОМЗІЗ позбавлене можливості провести зміну даних в ЄДР на підставі ч. 4 ст. 17 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю.

05.08.2020 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшли доповнення до заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.08.2020 р. продовжено строк підготовчого провадження.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.09.2020 р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору стороні позивача ОСОБА_2 .

15.09.2020 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшли пояснення щодо проведення позивачем реєстрації виходу.

16.09.2020 р. до господарського суду Київської області від третьої особи надійшли пояснення щодо позову, в яких вона виклала свої аргументи та міркування на підтримку позову ОСОБА_1

16.09.2020 р. до господарського суду Київської області від третьої особи надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи, в якому ОСОБА_2 просить призначити у справі № 911/1111/20 судову економічну експертизу, а провадження у даній справі зупинити до отримання результатів судової експертизи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.09.2020 р. у даній справі, зокрема, призначено судову економічну експертизу; проведення судової економічної експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз; винесено на вирішення судової економічної експертизи такі питання:

- Якою була ринкова вартість активів ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту (код 25585987) станом на 11.06.2018 р. та станом на 14.09.2018 р.?

- Якою є вартість частини активів ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту (код 25585987), що складає 50% у статутному капіталі вказаного товариства, станом на 11.06.2018 р. та станом на 14.09.2018 р.?

- Чи відрізняється ринкова вартість активів ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту (код 25585987) станом на 10.06.2018 р. від ринкової вартості активів вказаного товариства станом на 11.06.2018 р.; Якщо відрізняється, то яка була ринкова вартість активів ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту станом на 10.06.2018 р.?; зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

09.06.2022 р. до господарського суду Київської області разом із супровідним листом надійшло клопотання від 02.06.2022 р. експерта КНДІСЕ Жижонок Тетяни про уточнення редакції питання, в якому вона просила уточнити редакцію поставлених на вирішення питань в частині визначення об`єкту оцінки (активи чи майно Товариства).

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.06.2022 р. поновлено провадження у справі; розгляд клопотання експерта КНДІСЕ призначено на 28.06.2022 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.06.2022 р. клопотання судового експерта про уточнення редакції питання задоволено частково; зокрема уточнені питання, винесені на вирішення судової економічної експертизи ухвалою господарського суду Київської області від 17.09.2020 р. у справі № 911/1111/20, шляхом викладення їх в наступній редакції:

- Якою була ринкова вартість чистих активів ТОВ "Промислові засоби індивідуального захисту" (код 25585987) станом на 11.06.2018 р. та станом на 14.09.2018 р.?

- Якою є вартість частини чистих активів ТОВ "Промислові засоби індивідуального захисту" (код 25585987), що складає 50 % у статутному капіталі вказаного товариства, станом на 11.06.2018 р. та станом на 14.09.2018 р.?

- Чи відрізняється ринкова вартість чистих активів ТОВ "Промислові засоби індивідуального захисту" (код 25585987) станом 10.06.2018 р. від ринкової вартості чистих активів вказаного товариства станом на 11.06.2018 р.; Якщо відрізняється, то яка була ринкова вартість чистих активів ТОВ "Промислові засоби індивідуального захисту" станом на 10.06.2018 р.?;

надіслано до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України матеріали справи № 911/1111/20; зупинено провадження у справі № 911/1111/20 на час проведення експертизи.

16.03.2023 р. до господарського суду Київської області від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експертів № 36541/36542/20-71/6218/6219/23-71 від 06.03.2023 р. за результатами проведення комплексної комісійної судової економічної експертизи із залученням спеціаліста з оцінки разом з матеріалами справи № 911/1111/20.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.03.2023 р. поновлено провадження у справі; призначено підготовче засідання на 13.04.2023 р.

11.04.2023 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові засоби індивідуального захисту" вартість частини майна товариства, пропорційно до його частки в статутному капіталі в розмірі 17929600,62 грн. з урахуванням 3 % річних в сумі 1920186,55 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 9436054,22 грн., що разом становить 29285841,39 грн., яка прийнята судом до розгляду, про що вказано в ухвалі суду від 04.05.2023 р.

Таким чином, господарським судом Київської області розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача вартості частини майна товариства, пропорційно до його частки в статутному капіталі в розмірі 17929600,62 грн. з урахуванням 3 % річних в сумі 1920186,55 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 9436054,22 грн., всього 29285841,39 грн.

11.04.2023 р. до господарського суду Київської області від третьої особи надійшло клопотання про виклик у судове засідання експерта, в якому вона просить викликати оцінювача ОСОБА_3 в судове засідання для надання усних пояснень. Вказане клопотання судом не задоволено з підстав, зазначених в ухвалі господарського суду Київської області від 04.05.2023 р.

11.04.2023 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказу, в якому він просить приєднати до матеріалів справи Висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи № 247/23 від 03.04.2023 р. Вказане клопотання судом задоволено.

12.04.2023 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких він вважає, що визначення вартості активів станом на 11.06.2018 р. не може братися до уваги, оскільки ця дата взята позивачем довільно і не тягне жодних юридичних наслідків в контексті даної справи. Відповідач вважає, що у висновку експертів при підрахунку вартості активів Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові засоби індивідуального захисту" було в якості активів безпідставно враховано вартість активів ДП «Промзіз-Донбас», отже розмір чистих активів товариства має скласти 24438150 грн (26728 = 24438150), а частина частки чистих активів ОСОБА_1 відповідно 12219075 грн. Також відповідач вважає, що висновок експертів № 36541/36542/20-71/6218/6219/23-71 від 06.03.2023 р. не відповідає вимогам до висновку, визначеним в ст. 98 ГПК України, є необґрунтованим та немотивованим в розрізі надання відповідей на поставлені питання, оскільки у висновку експертів не надано відповіді на перше питання, оскільки експерти не опрацювали дане питання. Також, посилаючись на наявність у відповідача трьох дочірніх підприємств, експертами не зазначено, яку саме вартість вказаних дочірніх підприємств враховано при визначенні ринкової вартості активів ТОВ "Промислові засоби індивідуального захисту". Відповідач вважає, що за даних обставин вказаний висновок експертів не може братися судом до уваги, зазначаючи, що неповнота та неясність експертизи є підставою для призначення додаткової експертизи. Відповідач також вважає, що за наявності фактичних обставин, за наявного набору юридичних фактів та поведінки самого позивача останній не має права на примусове стягнення зазначеної вище вартості його чистих активів (12219075 грн.), посилаючись, зокрема, на те, що до моменту ініціювання та завершення ОСОБА_1 відповідної реєстраційної дії щодо юридичного закріплення виходу позивача зі складу учасників ТОВ «Промзіз» шляхом зміни даних ЄДР, питання офіційного початку розрахунку вартості частки позивача, як і питання її виплати, є передчасним. Відповідач вважає, що наявність запису в ЄДР щодо позивача ОСОБА_1 як учасника товариства повністю блокує можливість здійснення вказаних дій з проведення розрахунку.

У зв`язку із оголошенням сигналу Повітряна тривога підготовче засідання, призначене на 13.04.2023 р., не відбулося.

03.05.2023 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшли заперечення щодо клопотання про виклик експерта.

22.05.2023 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання про призначення додаткової експертизи, в якому він просить призначити у справі додаткову судову економічну експертизу. Клопотання обґрунтоване тим, що висновок експертів № 36541/36542/20-71/6218/6219/23-71 від 06.03.2023 р. не містить обґрунтованих відповідей на жодне із поставлених питань, зокрема, відповідаючи на перше питання, для визначення ринкової вартості активів ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту станом на 14.09.2018 р., експерти додали показники висновків експертиз учасників справи та отриману суму поділили на два, отримавши середнє арифметичне (26728350 грн.), отже у висновку не опрацьоване перше питання. Представник відповідача також посилається на те, що експертами не були враховані відомості про основні засоби, відмінні від нерухомого майна та автівок, не враховані наявні в справі матеріали щодо фактичного стану майна ДП «Промзіз-Донбас», тож за даних обставин вказаний висновок експертів наразі не може братися судом до уваги, зазначаючи, що неповнота та неясність експертизи є підставою для призначення додаткової експертизи, в якій відповідач просить поставити питання, зокрема, щодо визначення вартості чистих активів ТОВ «Промислові засоби індивідуального захисту» станом на 11.06.2018 р. та станом на 14.09.2018 р. з урахуванням відомостей щодо вартості активів ДП «Промзіз-Донбас», яка дорівнює « 0».

У підготовчому засіданні 23.05.2023 р. було оголошено перерву до 08.06.2023 р.

07.06.2023 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшли заперечення проти клопотання відповідача про призначення додаткової експертизи, в яких він просить залишити без задоволення клопотання відповідача про призначення у справі додаткової експертизи. Позивач вважає, що твердження відповідача про нульову вартість чистих активів ДП «Промзіз-Донбас» є припущенням, яке спростовується наявними у справі доказами, оскільки незважаючи на те, що власний капітал (чисті активи) ДП «Промзіз-Донбас» хоча і були визначені за балансом станом на 31.12.2013 р., але як 11.06.2018 так і 14.09.2018 р. майже повністю були забезпечені грошовими зобов`язаннями відповідача перед ним. Також позивач вважає, що зроблений на його замовлення наявний в матеріалах справи Висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи № 247/23 від 03.04.2023 р. відображає питання, що стали підставою клопотання відповідача про призначення додаткової експертизи, та відомості цього висновку у повній мірі можуть бути враховані судом у сукупності з Висновком КНДІСЕ.

Клопотання відповідача про призначення додаткової експертизи було розглянуто в підготовчому засіданні 08.06.2023 р. та відмолено судом в його задоволенні.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.06.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.06.2023 р.

У судових засіданнях 15.06.2023 р., 29.06.2023 р. та 13.07.2023 р. судом оголошувались перерви до 29.06.2023 р., 13.07.2023 р. та 01.08.2023 р. відповідно.

Представник позивача у підготовчих та судових засіданнях позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у підготовчих та судових засіданнях проти позову заперечував.

Третя особа у підготовчих та судових засіданнях позовні вимоги підтримала.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та третьої особи, судом встановлено наступне.

06.04.1998 здійснено державну реєстрацію юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові засоби індивідуального захисту" (код 25585987).

09.11.2005 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис за № 0011867 про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислові засоби індивідуального захисту».

Відповідно до статті 140 ЦК України товариством з обмеженою відповідальністю є засноване однією або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділено на частки. Особливості діяльності товариств з обмеженою відповідальністю встановлюються Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Станом як на час виникнення спірних правововідносин, так і на час прийняття рішення у справі товариство діяло на підставі статуту, затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства № 213 від 16.05.2016 р.

Відповідно до п. 1.2, пп. 7.1.1, 7.1.2 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю Промислові засоби індивідуального захисту, затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства № 213 від 16.05.2016 р., статутний капітал товариства складає 4200000,00 грн., а учасниками відповідного товариства є:

- ОСОБА_4 з розміром частки у статутному капіталі 50% статутного капіталу товариства та складає 2100000,00 грн.;

- ОСОБА_1 з розміром частки у статутному капіталі 50% статутного капіталу товариства та складає 2100000,00 грн.

11.06.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю Промислові засоби індивідуального захисту з вимогою про скликання загальних зборів у зв`язку із його виходом з товариства, до якої додано нотаріально засвідчену заяву про вихід від 11.06.2018 р.

Вказана обставина встановлена рішенням господарського суду Київської області від 04.06.2019 р. у справі № 911/197/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту про визначення розміру статутного капіталу товариства та розміру частки учасника, визнання недійсним договору, скасування реєстраційної дії.

Вказане рішення залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 р. Отже, рішення від 04.06.2019 р. у справі № 911/197/19 є таким, що набрало законної сили.

Також, рішенням господарського суду Київської області від 04.06.2019 р. у справі № 911/197/19 встановлено, що ОСОБА_1 у передбачені статутом порядок і строки, згідно нотаріально засвідченої заяви від 11.06.2018 р. виявив намір вийти з товариства з 14.09.2018 р. та, надалі, не відкликав таку заяву. Враховуючи положення статуту ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту та передбачене ними право учасника вийти зі складу товариства незалежно від згоди товариства чи інших його учасників та незалежно від прийняття загальними зборами відповідного рішення, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вважається таким, що вийшов зі складу ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту 14.09.2018 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, позивач ОСОБА_1 вийшов зі складу ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту 14.09.2018 р.

Відповідно до ч. 7 ст. 24 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю товариство зобов`язане протягом одного року з дня, коли воно дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, виплатити такому колишньому учаснику вартість його частки. Статутом товариства, що діє на момент виходу учасника, може встановлюватися інший строк для здійснення такої виплати.

Предметом даного спору є стягнення вартості частини майна товариства пропорційно до частки позивача в статутному капіталі ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту. Позивач посилається на те, що оскільки датою виходу ОСОБА_1 зі складу учасників товариства є 14.09.2018 р., то розрахунок з позивачем підлягав проведенню у строк до 15.09.2019 р. Однак, належна позивачу вартість частини майна товариства відповідачем не тільки не виплачена, а навіть не розрахована. Зазначене, на думку позивача, свідчить про недотримання відповідачем вимог ч.ч. 6, 7, 11 ст. 24 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю, положень пунктів 5.1.4, 5.1.6 Статуту ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту.

Частиною 6 ст. 24 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю встановлено, що не пізніше 30 днів з дня, коли товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, воно зобов`язане повідомити такому колишньому учаснику вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку. Вартість частки учасника визначається станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви у порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Вартість частки позивача відповідачем не розрахована.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що до моменту ініціювання та завершення ОСОБА_1 відповідної реєстраційної дії щодо юридичного закріплення виходу позивача зі складу учасників ТОВ «Промзіз» шляхом зміни даних ЄДР, питання офіційного початку розрахунку вартості частки позивача, як і питання її виплати, є передчасним.

Проте дане твердження відповідача суд вважає помилковим.

Як вбачається з інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зміна даних, пов`язаних з виходом ОСОБА_1 , не відбулася, станом на час розгляду справи засновниками відповідача вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Водночас згідно з ч. 7 ст. 24 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю виникнення обов`язку товариства з виплати колишньому учаснику вартості його частки протягом одного року пов`язується з днем, коли товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, а не з датою державної реєстрації виходу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем отримано нотаріально засвідчену заяву від 11.06.2018 р. позивача, в якій він виявив намір вийти з товариства з 14.09.2018 р., яка надалі позивачем не відкликана.

Оскільки датою виходу ОСОБА_1 зі складу учасників товариства є 14.09.2018 р., враховуючи вищенаведені законодавчі положення та встановлені судом обставини виходу ОСОБА_1 з товариства, обізнаність про це відповідача, суд дійшов висновку, що з дня виходу з товариства ОСОБА_1 набув права на виплату йому вартості його частки у статутному капіталі.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості. Оскільки відомості про вихід ОСОБА_1 з товариства, як підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, але не внесені до нього, сторонам достеменно відомі, вони правомірно використовуються у даному спорі.

Позивач вважає, що оскільки датою виходу ОСОБА_1 зі складу учасників товариства є 14.09.2018 р., то відповідно до ч. 7 ст. 24 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю розрахунок з позивачем підлягав проведенню у строк до 15.09.2019 р.

Проте, враховуючи конкретні обставини даної справи, вказане твердження позивача є помилковим з огляду на наступне.

Так, 13.12.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про поділ майна між подружжям, відповідно до якого відповідачі домовились поділити порівну набуте під час шлюбу сумісне майно частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Промислові засоби індивідуального захисту (код 25585987) у розмірі 50% статутного капіталу товариства, що складає 2100 000,00 грн.

Відповідно до пп. 2, 3 договору про поділ майна між подружжям від 13.12.2018 за цим договором із спільної сумісної власності подружжя в особисту приватну власність ОСОБА_1 переходить половина майна, внаслідок чого йому на праві приватної власності буде належати частка в статутному капіталі товариства в розмірі 25% статутного капіталу, що складає 1050000,00 грн.

За цим договором із спільної сумісної власності подружжя в особисту приватну власність ОСОБА_2 переходить половина майна, внаслідок чого їй на праві приватної власності буде належати частка в статутному капіталі товариства в розмірі 25% статутного капіталу, що складає 1050000,00 грн.

Поділ майна та передача його рівних частин в особисту приватну власність кожного з подружжя відбувається протягом трьох днів з дати укладення цього договору та оформлюється актом приймання-передачі частини частки у статутному капіталі товариства, справжність підписів на якому засвідчується нотаріально.

В момент підписання цього акта право спільної сумісної власності подружжя на майно припиняється та відбувається перехід до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 всіх прав та обов`язків, що випливають із володіння кожним з них на праві приватної власності часткою у статутному капіталі товариства, в розмірі 25% статутного капіталу товариства, що складає 1050000,00 грн.

14.12.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписано акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Промислові засоби індивідуального захисту (код 25585987), справжність підписів відповідачів на вказаному акті засвідчено нотаріусом.

18.12.2018 державним реєстратором Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області проведено державну реєстрацію змін до установчих документів, складу або інформації про засновників юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю Промислові засоби індивідуального захисту (ідентифікаційний код 25585987) за № НОМЕР_1 .

За результатами проведеної реєстраційної дії ЄДР відображало наступні відомості щодо учасників ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту (код 25585987) та розмірів належних їм часток у статутному капіталі: ОСОБА_4 з розміром внеску до статутного капіталу 2100 000,00 грн (50%); ОСОБА_1 з розміром внеску до статутного капіталу 1050000,00 грн (25%); ОСОБА_2 з розміром внеску до статутного капіталу 1050000,00 грн (25%).

Вказані обставини встановлені рішенням господарського суду Київської області від 04.06.2019 р. у справі № 911/197/19, яке набрало законної сили.

Рішенням господарського суду Київської області від 04.06.2019 р. у справі № 911/197/19, зокрема:

визнано недійсним договір про поділ майна між подружжям від 13.12.2018, за яким ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за взаємною згодою провели поділ частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Промислові засоби індивідуального захисту (код 25585987) у розмірі 50% статуного капіталу товариства, що складає 2100000,00 грн;

скасовано реєстраційну дію, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю Промислові засоби індивідуального захисту (код 25585987): державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 18.12.2; ОСОБА_5 ; Виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області; зміна складу або інформації про засновників.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 р. залишено без змін рішення господарського суду Київської області від 04.06.2019 р. у справі № 911/197/19.

Отже рішення суду, яким визнано недійсним договір про поділ майна між подружжям від 13.12.2018, за яким ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за взаємною згодою провели поділ частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Промислові засоби індивідуального захисту, набрало законної сили 01.10.2019 р.

Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, укладений між позивачем та третьою особою у даній справі договір про поділ майна між подружжям від 13.12.2018 є недійсним з моменту його вчинення.

Водночас з моменту укладення даного договору до набрання законної сили рішенням суду про визнання його недійсним діяла презумпція правомірності правочину, встановлена ст. 204 ЦК України.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зазначене означає, що з моменту укладення даного договору (13.12.2018 р.) до набрання законної сили 01.10.2019 р. рішенням суду про визнання його недійсним, враховуючи, що вказаний правочин є оспорюваним, у відповідача не було правових підстав сплачувати позивачу вартість його частки.

Враховуючи, що станом на дату укладення між позивачем та третьою особою договору про поділ майна між подружжям від 13.12.2018 р. ще не сплинув річний строк, встановлений ч. 7 ст. 24 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю для виплати позивачу вартості його частки, тобто відповідач не був таким, що прострочив виконання даного зобов`язання, а з 13.12.2018 р. до 01.10.2019 р. діяла презумпція правомірності правочину, що унеможливлювало виконання цього зобов`язання відповідачем, тому, враховуючи правила статті 253 ЦК України, 02.10.2019 р. відповідач мав виплатити позивачу вартість його частки, а відповідно з 03.10.2019 р. відповідач є таким, що прострочив виконання даного зобов`язання.

Щодо дати, станом на яку має бути визначена вартість частки, яка підлягає виплаті.

Позивач у позовній заяві, посилаючись на ч. 12 ст. 24 і п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю вважає, що при визначенні вартості його частки підлягають застосуванню положення пункту 5.1.1. Статуту відповідача, тобто вартість частки, що підлягає виплаті, має бути визначена станом на 11.06.2018 р.

Відповідач вважає, що визначення вартості активів станом на 11.06.2018 р. не може братися до уваги, оскільки ця дата взята позивачем довільно і не тягне жодних юридичних наслідків в контексті даної справи.

З цього приводу судом встановлено наступне.

17.06.2018 набрав чинності Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» № 2275-VIII від 06.02.2018.

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положення Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» протягом року з дня набрання ним чинності положення Статуту товариства з обмеженою відповідальністю, що не відповідають цьому Закону, є чинними в частині, що відповідає законодавству станом на день набрання чинності цим Законом. Цей пункт не застосовується після внесення змін до статуту товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Пункт 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" необхідно тлумачити так, що протягом року з дня набрання чинності Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" товариства можуть здійснювати свою діяльність на підставі положень статуту в редакції, яка діє на момент набрання чинності цим Законом, за умови, що положення такого статуту відповідають чинному на той момент законодавству, зокрема, Закону України "Про господарські товариства". Якщо протягом "перехідного періоду" (одного року з дня набрання чинності законом) товариство вносить зміни до статуту, така редакція статуту товариства після внесення змін повинна відповідати Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (п. 7.1 постанови Верховного Суду від 11.09.2019 р. у справі № 922/3010/18).

Після закінчення зазначеного річного строку такий пріоритет статуту над Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" автоматично припиняється і положення статутів, які не відповідають вказаному Закону, не застосовуються. Натомість застосовуються норми Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (п. 5.2.5 постанови Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 922/3010/18, постанова Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 922/2200/19, постанова Верховного Суду від 28.07.2021 р. у справі № 904/1112/20).

Відповідачем не вносилися зміни до статуту ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту, затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства № 213 від 16.05.2016 р., після набрання чинності Законом України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю, тому положення статуту, які не відповідають вказаному закону, у відносинах що мали місце після 17.06.2019 р. не застосовуються, а застосовуються норми Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю та положення статуту, що йому не суперечать.

Як встановлено судом, розрахунок з позивачем мав бути проведений у строк до 02.10.2019 р. включно, а з 03.10.2019 р. відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з виплати позивачу вартості його частки.

Як вже зазначалося, частиною 6 ст. 24 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю встановлено, що вартість частки учасника визначається станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви у порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Згідно з ч. 12 ст. 24 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю статутом товариства можуть бути передбачені інші строк, порядок, розмір та спосіб проведення розрахунків з учасником, що виходить з товариства, а також порядок вибору суб`єкта оціночної діяльності. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.

Відповідно до п. 5.1.5 статуту ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, відбувається на дату виходу учасника із товариства, а якщо інші учасники товариства зволікатимуть із прийняттям відповідного рішення та його реєстрацією, згідно п. 5.1.1 статуту, - на дату складання нотаріально посвідченої заяви учасника про вихід.

Згідно з абз. 4 п. 5.1.1. статуту ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту рішення про внесення змін до статуту товариства, які пов`язані зі зміною складу учасників товариства, приймається загальними зборами учасників товариства в незалежності від згоди інших учасників товариства та кількості їх голосів, але за їх обов`язковою участю, не пізніше десяти календарних днів з дати виходу. Державна реєстрація таких змін до статуту товариства здійснюється протягом трьох робочих днів з дати прийняття відповідного рішення.

Пункт 5.1.5 статуту ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту в частині, якою передбачено, що визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, відбувається на дату виходу учасника із товариства, не суперечить ні Закону України Про господарські товариства, ні Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю.

Проте положення абзацу 4 п. 5.1.1. статуту товариства не відповідають законодавству станом на момент набрання чинності Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», зокрема стосовно наявності кворуму для прийняття відповідних рішень, а також права учасника товариства, а не обов`язку, бути присутнім на загальних зборах учасників.

Зазначене вбачається з аналізу положень абзацу 4 п. 5.1.1. статуту товариства, та також було встановлено під час розгляду справи № 911/197/19.

Крім того, під час розгляду справи № 911/197/19 ОСОБА_1 посилався на те, що 14.09.2018 його вихід з товариства не відбувся, а оскільки проведення загальних зборів не спричиняло жодних юридичних наслідків, він правомірно не взяв участі у зборах 14.09.2018, використовуючи вільно на власний розсуд своє право на участь у загальних зборах.

При цьому, сам позивач звертався до відповідача з повідомленнями про скликання на 14.09.2018 загальних зборів учасників ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту з порядком денним по питаннях стосовно його виходу зі складу учасників товариства та проведення відповідних дій щодо зміни складу учасників, статутного капіталу товариства. Як вже зазначалося, на загальні збори, що відбулися 14.09.2018 р., позивач не з`явився, що свідчить про суперечливу поведінку саме позивача. Водночас, враховуючи невідповідність абзацу 4 п. 5.1.1. статуту товариства законодавству станом на момент набрання чинності Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» вказана обставина не впливає вирішення питання щодо визначення дати, станом на яку має бути визначена вартість частки, яка підлягає виплаті позивачеві.

Отже при визначенні дати, станом на яку має бути визначена вартість частки, яка підлягає виплаті позивачеві, суд керується пунктом 5.1.5 статуту ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту, відповідно до якого визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, відбувається на дату виходу учасника із товариства, тобто станом на 14.09.2018 р.

Щодо вартості частки ОСОБА_1 , яка підлягає виплаті.

Згідно з ч. 8 ст. 24 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю вартість частки учасника визначається виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників товариства пропорційно до розміру частки такого учасника.

Як вбачається з доданого до позову висновку експертів № 1041/40601, складеного 30.03.2020 р. за результатами судово-економічної експертизи визначення вартості частки позивача станом на 11.06.2018 р. та станом на 14.09.2018 р., здійсненої на замовлення позивача, та з наданого суду відповідачем висновку експерта № 14940 від 22.07.2020 р. за результатами проведення економічної експертизи визначення вартості частки позивача станом на 14.09.2018 р. та станом на 01.10.2019 р., здійсненої на замовлення відповідача, різняться не тільки дати, станом на які визначалась вартість частини майна пропорційної частці ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту, а різниться і ринкова вартість частини майна пропорційної частці ОСОБА_1 у статутному капіталі відповідача.

У зв`язку з викладеним ухвалою господарського суду Київської області від 17.09.2020 р. було призначено судову економічну експертизу, питання, винесені на вирішення якої, були уточнені ухвалою господарського суду Київської області від 28.06.2022 р.

У висновку експертів № 36541/36542/20-71/6218/6219/23-71 від 06.03.2023 р. за результатами проведення комплексної комісійної судової економічної експертизи експертами надані наступні відповіді на питання:

« 1. Ринкова вартість чистих активів ТОВ «Промислові засоби індивідуального захисту» (код 25585987), становить на 11.06.2018 р. 34928000,00 грн., на 14.09.2018 р. 26728350,00 грн.

2. Вартість частини чистих активів ТОВ «ПромЗІЗ», пропорційна частці ОСОБА_1 у статутному капіталі (50 %), з урахуванням їх ринкової вартості, розрахунково складає станом на 11.06.2018 р. 17464000,00 грн., станом на 14.09.2018 р. 13364175,00 грн.

3. Ринкова вартість чистих активів ТОВ «Промислові засоби індивідуального захисту» (код 25585987) станом на 10.06.2018 р. не відрізнялась від ринкової вартості активів вказаного Товариства станом на 11.06.2018 р.»

Посилаючись на те, що висновок експертів № 36541/36542/20-71/6218/6219/23-71 від 06.03.2023 р. не відповідає вимогам до висновку, визначеним в ст. 98 ГПК України, є необґрунтованим та немотивованим, відповідач вказував, що у висновку не опрацьоване перше питання, оскільки для визначення ринкової вартості активів ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту станом на 14.09.2018 р., експерти додали показники висновків експертиз учасників справи та отриману суму поділили на два, отримавши середнє арифметичне (26728350 грн.).

Судом встановлено, що дійсно, відповідаючи на перше питання, експертами для визначення ринкової вартості активів ТОВ Промислові засоби індивідуального захисту станом на 14.09.2018 р. були використані показники висновків експертиз учасників справи, отриману суму було поділено на два, та отримано середнє арифметичне (аркуш 12 висновку експертів).

Водночас експертами у висновку обґрунтовано вказану методику розрахунку, з якою погоджується суд.

Так згідно з абз. 5 п. 5.1.5 Статуту ТОВ «Промислові засоби індивідуального захисту» якщо загальними зборами учасників не визначено кандидатуру суб`єкта оціночної діяльності, кожний учасник має право обрати на свій розсуд та за свій рахунок суб`єкта оціночної діяльності для проведення альтернативної оцінки необоротних активів (основних засобів) товариства. У такому разі для визначення вартості необоротних активів (основних засобів) товариства буде братися середнє арифметичне значення, отримане на підставі усіх звітів про оцінку. Кількість альтернативних оцінок не може перевищувати кількості учасників товариства. Якщо інші учасники товариства не скористалися своїм правом на проведення альтернативної оцінки необоротних активів (основних засобів) товариства, їх вартість визначається на підставі звіту про оцінку, підготовленого суб`єктом оціночної діяльності, що обраний учасником, який виходить.

Вказане положення статуту відповідає Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю, а саме частині 12 ст. 24 вказаного Закону.

Посилання представників сторін в судовому засіданні на те, що дані положення статуту не застосовуються у випадку передачі даного спору на вирішення суду, є такими, що не ґрунтуються на законодавстві та суперечать ст. 88 ЦК України та ст. 11 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", зі змісту яких слідує, що саме статут є документом, на підставі якого діє товариство.

Враховуючи положення абз. 5 п. 5.1.5 Статуту ТОВ «Промислові засоби індивідуального захисту» щодо кількості альтернативних оцінок, яка не може перевищувати кількості учасників товариства, судом не взято до уваги висновки, викладені в висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи № 247/23 від 03.04.2023 р., приєднаним під час підготовчого провадження до матеріалів справи за клопотанням позивача, який, крім того, є вже другим висновком, зробленим на замовлення позивача.

Посилання відповідача на те, що у висновку експертів при підрахунку вартості активів Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові засоби індивідуального захисту" було в якості активів безпідставно враховано вартість активів ДП «Промзіз-Донбас», з огляду на що відповідач просив призначити додаткову експертизу, в якій поставити питання, зокрема, щодо визначення вартості чистих активів ТОВ «Промислові засоби індивідуального захисту» станом на 11.06.2018 р. та станом на 14.09.2018 р. з урахуванням відомостей щодо вартості активів ДП «Промзіз-Донбас», яка дорівнює « 0», суд вважає хибним, а клопотання про призначення додаткової експертизи, таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

По-перше, враховуючи методику розрахунку у висновку експертів № 36541/36542/20-71/6218/6219/23-71 від 06.03.2023 р., ними було враховано не повну балансову вартість активів ДП «Промзіз-Донбас», оскільки експертами також було взято до уваги зроблений на замовлення відповідача наявний в матеріалах справи висновок експерта за результатами проведення економічної експертизи № 14940 від 22.07.2020 р., в якому відповіді були надані на питання «…за умови, що вартість власного капіталу (чистих активів) ДП «Промзіз-Донбас» Товариства з обмеженою відповідальністю Промислові засоби індивідуального захисту станом на 14.09.2018 р. дорівнює « 0» (нулю)…».

По-друге, з матеріалів справи, а саме з відповідей на запитання позивача, наданими генеральними директором відповідача Гомолякою А. А. в порядку ст. 90 ГПК України (т. 4 а.с. 169), вбачається, що згідно даних бухгалтерського обліку товариства станом на 11.06.2018 р. та станом на 14.09.2018 р. сума грошових зобов`язань товариства перед Дочірнім підприємством «Промзіз-Донбас» була 2102724,72 грн.

Зазначене означає, що хоча чисті активи ДП «Промзіз-Донбас» були визначені за балансом станом на 11.06.2018 р. та станом на 14.09.2018 р. вони значною частиною були забезпечені зобов`язаннями відповідача, що спростовує його твердження про їх нульову вартість.

Крім того, враховуючи, що експертиза проводиться на підставі певної методики, призначення судом економічної експертизи з вказівкою про те, які активи товариства експерту не слід рахувати, про що просить відповідач, фактично є втрученням в діяльність експерта.

Таким чином, підстав для відхилення висновку експертів № 36541/36542/20-71/6218/6219/23-71 від 06.03.2023 р. судом не встановлено.

Як вже зазначалось, у висновку експертів № 36541/36542/20-71/6218/6219/23-71 від 06.03.2023 р. вказано, що вартість частини чистих активів ТОВ «ПромЗІЗ», пропорційна частці ОСОБА_1 у статутному капіталі (50 %), з урахуванням їх ринкової вартості, розрахунково складає станом на 14.09.2018 р. 13364175,00 грн.

Отже вартість частки ОСОБА_1 , яка підлягає йому виплаті товариством з обмеженою відповідальністю Промислові засоби індивідуального захисту, становить 13364175 грн.

Таким чином, позовна вимога про стягнення вартості частини майна товариства пропорційно до частки ОСОБА_1 в статутному капіталі в розмірі 17929600,62 грн. підлягає частковому задоволенню у сумі 13364175 грн.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 9436054,22 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з вересня 2019 року по березень 2023 року на 17929600,62 грн заборгованості.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду України 12.03.2020 у справі № 912/855/19 викладено правову позицію про те, що учасник господарського товариства, який вийшов зі складу останнього, вправі вимагати сплати вартості майна з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

У постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 912/855/19 також вказано, що враховуючи положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Виходячи зі встановленої під час розгляду справи суми простроченого зобов`язання - 13364175,00 грн, та дати, з якої відповідач прострочив виконання зобов`язання - 03.10.2019, згідно з вірним арифметичним розрахунком інфляційні втрати за період з жовтня 2019 року по березень 2023 року становлять 6891555,68 грн та підлягають стягненню на користь позивача.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 1920186,55 грн 3 % річних, нарахованих за період з 15.09.2019 по 10.04.2023 на 17929600,62 грн заборгованості.

Згідно з вірним арифметичним розрахунком 3 % річних, нараховані за період з 03.10.2019 по 10.04.2023, на суму простроченого зобов`язання - 13364175,00 грн, становлять 1411476,57 грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних підлягають частковому задоволенню у сумі 1411476,57 грн.

У позовній заяві та у заяві про збільшення розміру позовних вимог позивач на підставі частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України просив суд при прийнятті рішення зазначити у резолютивній частині про нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, відсотків, починаючи з 11.04.2023 та до моменту повного виконання рішення в частині сплати суми основного боргу.

Відповідно до частини 10 статті 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

З аналізу статей 526, 599, 611, 625 ЦК України вбачається, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення.

За змістом частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 5 ГПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що застосування ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України сприятиме найшвидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати основного боргу, а позивач позбавиться необхідності ще раз звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих процентів, за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення.

Згідно з частиною 11 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі.

До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку (частина 12 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Враховуючи викладене, суд вважає доцільним зазначити у резолютивній частині рішення про нарахування органом (особою), що буде здійснювати примусове виконання рішення, 3% річних на суму основного боргу у розмірі 13364175,00 грн, починаючи з 11.04.2023 (наступний день після закінчення визначеного позивачем періоду нарахування 3 % річних) до моменту сплати суми основного боргу.

Перерахунок основного боргу, вказаного у рішенні суду та у виконавчому документі, для органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання рішення, має здійснюватися за наступною формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С - несплачена сума основного боргу (станом на час ухвалення рішення суду - 13364175,00 грн); Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати відповідачем боргу, 3 % річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився за визначеною вище формулою.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статей 123, 129 ГПК України судовий збір та витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові засоби індивідуального захисту» (08298, Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 32, код 25585987) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 13364175,00 грн (тринадцять мільйонів триста шістдесят чотири тисячі сто сімдесят п`ять грн 00 коп.) вартості частини майна товариства пропорційно до частки в статутному капіталі, 1411476,57 грн (один мільйон чотириста одинадцять тисяч чотириста сімдесят шість грн 57 коп.) 3% річних, 6891555,68 грн (шість мільйонів вісімсот дев`яносто одна тисяча п`ятсот п`ятдесят п`ять грн 68 коп.) інфляційних втрат.

2.У задоволенні іншої частини позову відмовити.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові засоби індивідуального захисту» (08298, Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 32, код 25585987) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 325008,11 грн (триста двадцять п`ять тисяч вісім грн 11 коп.) судового збору та 17756,46 грн (сімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят шість грн 46 коп.) витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

4.Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення господарського суду Київської області від 01.08.2023 у справі № 911/1111/20, здійснювати нарахування 3 % річних на суму основного боргу у 13364175,00 грн (тринадцять мільйонів триста шістдесят чотири тисячі сто сімдесят п`ять грн 00 коп.), починаючи з 11.04.2023 до моменту виконання судового рішення в частині погашення суми основного боргу. Розрахунок 3 % річних здійснювати за формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С - несплачена сума основного боргу (станом на час ухвалення рішення суду - 13364175,00 грн); Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 05.10.2023

Суддя О.О. Рябцева