УХВАЛА

м. Київ

05.10.2023Справа № 910/15515/23

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІМАГРО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА"

про визнання правочину недійсним

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІМАГРО" (далі - позивач, ТОВ "ДІМАГРО") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА" (далі - відповідач, ТОВ "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА") про визнання недійсної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА" № 00018975 від 19.12.2022 про сплату заборгованості за договором, повернення об`єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору (далі - Вимога).

Зветаючись з даним позовом до Господарського суду міста Києва, ТОВ "ДІМАГРО" зазначило, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.06.2023 у справі № 908/623/23 зустрічну позовну заяву ТОВ "ДІМАГРО" про визнання недійсною Вимоги повернуто заявнику.

ТОВ "ДІМАГРО" зазначило, що у справі № 908/623/23 підставою позову ТОВ "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА" до ТОВ "ДІМАГРО" про стягнення 743 854,40 грн, витребування та передання майна, стало, зокрема те, що у зв`язку з невиконанням ТОВ "ДІМАГРО" зобов`язань щодо внесення лізингових платежів з лютого 2022 по грудень 2022 ТОВ "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА" надіслало на електронну адресу Вимогу № 00018975 від 19.12.2022 про погашення суми боргу за вказаний період, а також повідомило про відмову від Договору про фінансовий лізинг № 00018975 від 02.08.2019 та виклало вимогу про повернення об`єкта лізингу.

ТОВ "ДІМАГРО" вважає, що наведена Вимога ТОВ "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА" є недійсним одностороннім правочином, який вчинено без додержання вимог частин 1, 2, 4 статті 203 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Дослідивши матеріали позовної заяви № 1К від 29.09.2023 (вх. № 15515/23 від 03.10.2023), суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Спосіб захисту суб`єктивних цивільних прав - це закріплені законом матеріально-правові засоби примусового характеру, за допомогою яких провадиться відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 5 ГПК України) суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Позивач у якості способу захисту своїх порушених прав (інтересів) згідно поданої позовної заяви визначив визнання недійсним одностороннього правочину.

Суд зазначає, що у якості підстав недійсності одностороннього правочину - Вимоги "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА" позивач визначив її вчинення з порушенням частин 1, 2, 4 статті 203 Цивільного кодексу України, а саме:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається, зокрема, на ч. 3 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг", згідно якої відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Позивач зазначає, як вбачається з матеріалів справи № 908/623/23, доказів надіслання ТОВ "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА" Вимоги із письмовим повідомленням (особисто, кур`єром або поштою) на офіційну адресу ТОВ "ДІМАГРО" не надано, а отже, на думку позивача, відмова від договору лізингу та вимога про повернення об`єкту лізингу не є вчиненими.

Позивач також стверджує, що Вимогу не підписано її стороною, а отже Вимогу взагалі не вчинено у письмовій формі.

За доводами позивача, всупереч частини 3 статті 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" ТОВ "ДІМАГРО" не знало і не могло знати про Вимогу ТОВ "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА" про сплату заборгованості за договором, повернення об`єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору.

З огляду на обраний позивачем спосіб захисту (визнання недійсним одностороннього правочину) та обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, суд звертає увагу позивача на такі правові висновки Верховного Суду:

- підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено (постанова ВП ВС від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц);

- правовим наслідком недодержання письмової форми договору є його нікчемність. З урахуванням того, що у справі, яка переглядається, встановлено, що позивач не підписував договір і недійсність договору у випадку недодержання письмової форми встановлена законом та цей договір є нікчемним, то судові рішення підлягають зміні, адже позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту прав і в задоволенні позову потрібно було відмовити з цієї підстави (постанова КЦС ВС від 10.03.2021 у справі № 688/3874/18 (провадження № 61-18438св20));

- якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. Крім того, такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) та від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) (п. 92-94 постанови ОП ВС від 18.06.2021 у справі № 927/491/19).

Враховуючи наведені правові висновки Верховного Суду, позивачу належить надати письмові пояснення щодо обраного ним способу захисту у спірних правовідносинах.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У абз. 7 стор. 2 позовної заяви позивач зазначив: "Вбачається, що з моменту підписння договору та до 13.01.2022 ТОВ "ДІМАГРО" належним чином виконувало свої грошові зобов`язання в частині сплати щомісячних чергових платежів". Проте, з вищевикладеного у позовній заяві, а також далі по тексту позовної заяви, не вбачається зазначення позивачем доказів, які б підтверджували твердження позивача про те, що з моменту підписання договору та до 13.01.2022 він належним чином виконував свої грошові зобов`язання в частині сплати щомісячних чергових платежів. Не зазначення позивачем таких доказів, в свою чергу, свідчить про те, що позивачем не в повному обсязі наведено виклад обставин, якими він обгрунтовує свої вимоги.

Таким чином, позивачем не дотримано вимог п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, а відтак позовна заява підлягає залишенню без руху.

Згідно із ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд відзначає, що з метою усунення встановлених недоліків позивач має:

- надати письмові пояснення щодо обраного ним способу захисту у спірних правовідносинах

- зазначити докази на підтвердження обставин, викладених у абз. 7 стор. 2 позовної заяви, у зв`язку з чим навести повний виклад обставин, якими позивач обггрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст. 162, 174, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- надати письмові пояснення щодо обраного ним способу захисту у спірних правовідносинах;

- зазначити докази на підтвердження обставин, викладених у абз. 7 стор. 2 позовної заяви, у зв`язку з чим навести повний виклад обставин, якими позивач обггрунтовує свої вимоги.

3. Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

4. Зобов`язати позивача подати до суду разом із заявою про усунення недоліків позовної заяви докази направлення копії цієї заяви і доданих до неї документів відповідачу.

5. Звернути увагу позивача, що виконання ним вимог ухвали суду у строк, встановлений судом, доводиться саме позивачем.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 05.10.2023 та оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана ГУМЕГА