ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. ОдесаСправа № 915/563/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Аленіна О.Ю., Разюк Г.П.

секретар судового засідання - Чеголя Є.О.

за участю:

від ОСОБА_1 - адвокат Швець К.О. та двокат Томашевський Р.М. ;

від Компанії «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД» - адвокат Колєсніков О.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Компанії «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД»

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 04.07.2023 (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову)

по справі №915/563/23

за позовом Компанії «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД»

до відповідача ОСОБА_1

про визнання недійсними договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Рент УМБ»

суддя суду першої інстанції - Алексєєв А.П.

місце винесення ухвали: м. Миколаїв, Господарський суд Миколаївської області, вул. Фалєєвська, 14

ВСТАНОВИВ:

14.04.2023 позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент УМБ» укладений 24.02.2021.

30.06.2023 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошовi кошти відповідача, розміщених на усіх його рахунках в ycix банкiвських або iнших фiнансово-кредитних установах та на майно відповідача у межах суми 3 700 000,00 доларiв США, що за курсом НБУ на дату подання заяви становить 135 303 820,00 грн., які були сплачені позивачем відповідачу на виконання умов договору купівлі-продажу від 24.02.2021.

Ризики ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду позивач вбачає у тому, що відповідач з метою приховування власного майна вчинить дії по перепродажу нерухомого майна третім особам. Тому, невжиття заходів забезпечення позову фактично ускладнить або ж унеможливить виконання рішення у данiй справi, що вплине на ефективний захист та ускладнить повернення позивачем грошових коштiв, сплачених за договором.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.07.2023 у забезпеченні позову за заявою компанії «Маліеро Лімітед» від 30.06.2023 відмовлено.

Обґрунтування ухвали суду першої інстанції.

Судом зазначено, що вимога щодо застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення з відповідача у примусовому порядку оплачених за договором коштів позивачем не заявлялася, отже виходячи із заявлених позовних вимог (предмета позову), підстави для вжиття заходів забезпечення позову відсутні.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Компанія «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД» звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просить:

- Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 04 липня 2023 року, про відмову у забезпеченні позову за заявою компанії «Маліеро Лімітед» від 30.06.2023 по справі № 915/563/23 - скасувати;

- Постановити нове рішення, яким заяву компанії «Маліеро Лімітед» від 30.06.2023 про забезпечення позову задовольнити;

- Вжити у справі №915/563/23 заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на всіх рахунках відповідача, в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить ОСОБА_1 в межах суми - 3 700 000 доларів США (що становить по курсу НБУ на дату подання даної заяви - 135 303 820,00 грн.).

Узагальненні доводи апеляційної скарги.

Скаржник зазначає, що обов`язок повернути набуте за недійсним договором майно, дійсно передбачено положеннями Цивільного кодексу України, проте, враховуючи, що відповідач не визнає самого факту недійсності договору, то вищезгаданий обов`язок, щодо повернення набутого за недійсним договором майна, виникне в нього лише після рішення суду, яким буде встановлено недійсність договору. Тобто, обов`язок по поверненню коштів, прямо пов`язаний із задоволенням позову про недійсність договору, а не ґрунтується виключно на положеннях законодавства.

Враховуючи той факт, про який зазначено в позовній заяві і який не оспорюється відповідачем, що за договором купівлі-продажу частки у Статутному капіталі ТОВ «РЕНТ УМБ» від 24.02.2021, позивачем, вже було сплачено частину грошових коштів в розмірі 3 млн. 700 тис. доларів США, що є значною сумою для відповідача - фізичної особи і становить по курсу НБУ на дату подання даної заяви - 135 303 820 грн., то у випадку задоволення позову, Відповідач буде змушений повернути дані грошові кошти Позивачу.

Проте, у компанії «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД» є ґрунтовані побоювання, що ОСОБА_1 з метою уникнення виконання своїх зобов`язань, що випливатимуть з рішення суду, з метою приховування власного майна, вчинить дії, щодо перепродажу нерухомого майна третім особам.

Компанія «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД» впевнена у тому, що у разі якщо в даній справі до ухвалення судом остаточного судового рішення не буде вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь які дії по відношенню до нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 це фактично ускладнить або ж унеможливити виконання у даній справі рішення суду, що вплине на ефективний захист та ускладнить повернення компанією «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД» грошових коштів, сплачених за договором

Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду заяви було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Разюк Г.П., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2023.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали оскарження ухвали від 04.07.2023 (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову) по справі №915/563/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.07.2023 доручено Господарському суду Миколаївської області невідкладно надіслати матеріали оскарження ухвали від 04.07.2023 (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову) по справі №915/563/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Компанії «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 04.07.2023 (про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову) до надходження матеріалів оскарження ухвали з суду першої інстанції.

07.08.2023 матеріали справи №915/563/23 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.09.2023 поновлено Компанії «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 04.07.2023 по справі № 915/563/23.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанії «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 04.07.2023 у справі № 915/563/23.

Призначено справу № 915/563/23 до розгляду на 02.10.2023 о 14:00 год.

У судовому засіданні 02.10.2023 представник Компанії «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД» доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав, представники ОСОБА_1 заперечували щодо доводів скаржника викладених в апеляційній скарзі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно із статтею 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) виключено;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) виключено;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Зі змісту цієї норми вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосовуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Мотивувальна частина ухвали суду має містити, зокрема, зазначення мотивів, з яких суд дійшов висновків про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову (частина перша статті 234 Господарського процесуального кодексу України).

Позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17, пункт 36).

Предметом позову в цій справі є немайнові позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Рент УМБ2 укладений 24.02.2021.

З огляду на те, що у цій справі позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в такому разі має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Аналогічний висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Колегія суддів зазначає, що застосування заходів забезпечення позову у даній справі, які просить застосувати позивач у вигляді накладення арешту на грошовi кошти відповідача, не відповідають вимогам статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України та порушують принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, вимога щодо застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення з відповідача у примусовому порядку оплачених за договором коштів позивачем не заявлялася.

Відтак, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги, що позивачем обрано вірний вид забезпечення позову у даній справі, оскільки наведений вид забезпечення позову не є співмірним, спір не стосується стягнення заборгованості, а тому застосований вид забезпечення позову не перебуває у безпосередньому зв`язку з заявленим позовом.

З урахуванням загальних вимог, передбачених статтями 73, 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову та їх оцінка судами з належним відображенням у судових рішеннях висновків здійсненої оцінки.

Скаржником, не надано суду жодних доказів, зокрема, щодо вчинення відповідачем або наявності наміру вчинення будь-яких дій, спрямованих зокрема, на невиконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, обставини, наведені скаржником в обґрунтування заяви про забезпечення позову, не є такими, які б свідчили про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення його можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову про які просить заявник. Крім того, заявлені заходи забезпечення позовну не призведуть до ефективного захисту порушених прав заявника, а навпаки можуть призвести до негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.ст.277, 280 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Компанії «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД» - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 04.07.2023 у справі №915/563/23 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Компанію «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 04.10.2023.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Г.П. Разюк