ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" жовтня 2023 р. Справа №924/691/23

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., при секретарі судового засідання Мізику М.А., розглянувши матеріали справи

за позовом підприємства з іноземними інвестиціями "ВІП-Рент", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фаворит-Авто", м. Хмельницький

про стягнення 6092,60 грн. заборгованості, 99,15 грн. 3% річних, 304,57 грн. індекс інфляції

Представники сторін:

від позивача: Шульєва Т.Л. в режимі відеоконференції

від відповідача: не з`явився

Рішення виноситься 03.10.2023р., оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

У судовому засіданні, згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: підприємство з іноземними інвестиціями "ВІП-Рент" звернувся до господарського суду з позовом, у якому просить суд стягнути з ТОВ "Торговий дім "Фаворит-Авто" 6092,60 грн. заборгованості, 99,15 грн. 3% річних, 304,57 грн. індекс інфляції.

В обґрунтування позову зазначає, що 12.08.2022 року за рахунком-фактурою № СФА-Т-А6039 від 09.08.2022 року Позивачем були помилково перераховані кошти в сумі 6092,60 гривень Відповідачу -ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ФАВОРИТ - АВТО", , замість належного отримувача коштів ТОВ "ТД "ФАВОРИТ АВТО", , який виставив рахунок № СФА-Т-А6039 та надав послуги за договором на сервісне обслуговування № С454 від 01 липня 2022 року. При цьому, призначенням вказаного платежу було визначено «за ТО рах.6039 від 09.08.2022 року, в т.ч. ПДВ 1015,43 грн.»

Як зазначає позивач, рахунок № СА-Т-А6039 від 09.08.2022 року Відповідачем не виставлявся. Листом №348-01 від 14 грудня 2022 року Позивач звернувся до Відповідача із вимогою повернути помилково перераховані згідно платіжного доручення №25201 від 12 серпня 2022 року кошти, однак, кошти, сплачені згідно платіжного доручення № 25201 від 12.08.2022 року, відповідачем не повернуті, послуги відповідачем не надавались, роботи не здійснювалися.

Позивач зауважив, що 21.04.2023 року ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ФАВОРИТ - АВТО" була направлена фінансова вимога, вих. № 110-02 про повернення помилково перерахованих коштів в сумі 6092,60 гривень згідно платіжного доручення № 25201 від 12.08.2022 року, яка була отримана Боржником 26 квітня 2023 року, але була залишена без відповіді та задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просить суд його задовольнити.

Відповідач в судове засідання свого представника не направляв.

Копії ухвал суду направлялись на адресу відповідача (м. Хмельницький, проспект Миру, буд. 101/2, 29000) та вручались представнику відповідача, про що свідчить повідомлення про вручення від 04.07.2023р.

Судом враховується, що положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи відповідно до ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

В свою чергу, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008р. у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи розумність строків розгляду судового спору, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

04.11.2014р. між ТОВ "Торговий дім "Фаворит-Авто" (Виконавець, ) та підприємством з іноземними інвестиціями "ВІП-Рент" (Замовник) укладено договір на сервісне обслуговування №С846.

Відповідно до п. 1.1 договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надавати Замовнику комплекс послуг з сервісного (технічного) обслуговування, гарантійного і післягарантійного ремонту легкових автомобілів, які належать Замовнику торгових марок (надалі - "автомобілів") на власному обладнанні, з використанням власних деталей, вузлів, агрегатів (запчастин) та витратних матеріалів, а Замовник зобов`язується - в строки, передбачені цим Договором, здійснювати оплату за виконані роботи, використані запчастини і витратні матеріали та вчасно отримувати автомобілі від Виконавця після виконання робіт, Сервісне (технічне) обслуговування та/або гарантійний і післягарантійний ремонт здійснюється на станції сервісного обслуговування Виконавця за адресою: м. Хмельницький, пр. Миру, 101/2 (далі - СТО).

01.07.2022р. між ТОВ "ТД "Фаворит Авто" (Виконавець, ) та підприємством з іноземними інвестиціями "ВІП-Рент" (Замовник) укладено договір на сервісне обслуговування №С454.

Відповідно до п. 1.1 договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надавати Замовнику комплекс послуг з сервісного (технічного) обслуговування, гарантійного і післягарантійного ремонту легкових автомобілів, які належать Замовнику торгових марок (надалі - "автомобілів") на власному обладнанні, з використанням власних деталей, вузлів, агрегатів (запчастин) та витратних матеріалів, а Замовник зобов`язується - в строки, передбачені цим Договором, здійснювати оплату за виконані роботи, використані запчастини і витратні матеріали та вчасно отримувати автомобілі від Виконавця після виконання робіт, Сервісне (технічне) обслуговування та/або гарантійний і післягарантійний ремонт здійснюється на станції сервісного обслуговування Виконавця за адресою: м. Хмельницький, пр. Миру, 101/2 (далі - СТО).

12.08.2022р. підприємство з іноземними інвестиціями "ВІП-Рент" сплачено ТОВ "Торговий дім "Фаворит-Авто" () 6092,60 грн. за Платіжною інструкцією №25201 від 12.08.2022р. з призначенням платежу "За ТО рах 6039 від 09.08.22 в т.ч. ПДВ 20% 1015,43 грн.".

У матеріалах справи наявний рахунок-фактура № СФА-Т-А6039 від 09.08.2022р., який виставлено ТОВ "ТД "Фаворит Авто" підприємству з іноземними інвестиціями "ВІП-Рент" на суму 6092,60 грн.

Листом №348-01 від 14.12.2022р. підприємство з іноземними інвестиціями "ВІП-Рент" звернулося до ТОВ "Торговий дім "Фаворит-Авто" повернути помилково перераховані згідно платіжного доручення №25201 від 12 серпня 2022 року кошти протягом 7 банківських днів з дати отримання листа.

20.04.2023р. підприємство з іноземними інвестиціями "ВІП-Рент" звернулося до ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ФАВОРИТ - АВТО" () з фінансовою вимогою №110-02 про повернення помилково перерахованих коштів в сумі 6092,60 грн. згідно платіжного доручення № 25201 від 12.08.2022р. протягом 7 календарних днів з дати отримання листа.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги наступне:

З положень ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст. 20 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права і законного інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 6092,60 грн., яку позивач вказав, як заборгованість, однак, при цьому, позивач посилається на ст. 1212 Цивільного кодексу України та зазначає, що це помилково перераховані кошти.

Частиною 1 ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Так, відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3)повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18.

Ознаки, характерні для кондикції, передбачають, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Отже, кондикція це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно.

Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.

Суд встановив, що позивач перерахував відповідачу ТОВ "Торговий дім "Фаворит-Авто" () кошти в сумі 6092,60 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №25201 від 12.08.2022p. з призначенням платежу "За ТО рах 6039 від 09.08.22 в т.ч. ПДВ 20% 1015,43 грн.".

В свою чергу, рахунок на оплату № СФА-Т-А6039 від 09.08.2022р. виставлено товариством з обмеженою відповідальністю "ТД "Фаворит Авто" () на суму 6092,60 грн.

Тобто, вищезазначений рахунок був виставлений не відповідачем, а іншою юридичною особою, відповідно, здіснення оплати за таким рахунком позивачем на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фаворит-Авто" (), а не на користь юридичної особи ТОВ "ТД "Фаворит Авто" (), має позадоговірний характер, оскільки не ґрунтується на договірних відносинах.

Зазначене підтверджується договором від 01.07.2022р. №С454, з якого вбачається наявність договірних відносин між підприємством з іноземними інвестиціями "ВІП-Рент" та ТОВ "ТД "Фаворит Авто" (), яким і виставлявся рахунок № СФА-Т-А6039 від 09.08.2022р.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з ТОВ "Торговий дім "Фаворит-Авто" () 6092,60 грн. заборгованості, які, фактично, є безпідставно збереженими коштами, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно з цим, як вже зазначалось, позивач надіслав відповідачу лист №348-01 від 14.12.2022р. з вимогою повернути помилково перераховані згідно платіжного доручення №25201 від 12 серпня 2022 року кошти протягом 7 банківських днів з дати отримання листа.

Також 20.04.2023р. позивач надіслав відповідачу лист (фінансову вимогу) №110-02 про повернення помилково перерахованих коштів в сумі 6092,60 грн. згідно платіжного доручення № 25201 від 12.08.2022р. протягом 7 календарних днів з дати отримання листа.

Таким чином, відповідач був повідомлений про необхідність повернення коштів в розмірі 6092,60 грн. позивачу, однак відповідач повернення коштів не здійснив.

Аналіз змісту частини другої статті 625 ЦК України свідчить, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Слід зауважити, що приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Подібна правова позиція висвітлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 19.06.2018 у справі № 646/14523/15-ц.

Відтак, дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.06.2022р. у справі №916/3626/20.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, суд вважає, що до цих відносин слід застосовувати положення ч. 2 ст. 530 ЦК України та ст. 625 ЦК України.

Судом враховується, що лист №348-01 з вимогою повернути помилково перераховані згідно платіжного доручення №25201 від 12 серпня 2022 року кошти датується 14.12.2022р., відповідно, саме з цієї дати слід відраховувати семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, який передбачений ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Таким чином, правомірними будуть нарахування 3% річних та інфляційних втрат саме з 22.12.2022р.

В свою чергу, здійснюючи перерахунок здійснених позивачем нарахувань, судом враховується, що Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020р. у справі № 910/13071/19 виклав правову позицію щодо застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини 2 статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць.

В наведеній постанові об`єднана палата Касаційного господарського суду роз`яснила, що "сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Оскільки, як вже було встановлено судом, період прострочення починається з дати 22.12.2022р., суд прийшов до висновку, що період нарахування інфляційних втрат не може включати грудень місяць 2022 року, як зазначено в розрахунку позивача, та складає період січень 2023 року - червень 2023 року.

Аналогічним чином, безпідставно позивачем включено до періоду нарахування 3% річних період з 15.12.2022р. по 21.12.2022р., так як прострочення повернення коштів виникло, як вже зазначалось судом, з 22.12.2022р.

Відповідно, здійснивши перерахунок інфляційних втрат та 3% річних, судом встановлено, що арифметично правильними будуть нарахування 279,07 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період січень 2023 року - червень 2023 року, а також 95,65 грн. 3% річних, нарахованих за період з 22.12.2022р. по 30.06.2023р., в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, у частині позовних вимог про стягнення 25,50 грн. інфляційних втрат та 3,50 грн. 3% річних належить відмовити.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фаворит-Авто" (м. Хмельницький, проспект Миру, буд. 101/2, 29000, ) на користь підприємства з іноземними інвестиціями "ВІП-Рент" (Київська область, м. Київ, вул. Госпітальна, буд.4, 01601, ) 6092,60 грн. (шість тисяч дев`яносто дві гривні 60 коп.) заборгованості, 95,65 грн. (дев`яносто п`ять гривень 65 коп.) 3% річних, 279,07 грн. (двісті сімдесят дев`ять гривень 07 коп.) індексу інфляції, 2672,02 грн. (дві тисячі шістсот сімдесят дві гривні 02 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

У частині позовних вимог про стягнення 25,50 грн. інфляційних втрат та 3,50 грн. 3% річних відмовити.

Повний текст складено 09.10.2023р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 5 примірника:

1 - в матеріали,

2 - позивачу ( ; м. Київ, вул. Госпітальна, буд.4, 01601) - простим;

3 - представнику позивача - Шульєва Тетяна Леонідівна ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );

4, 5 - відповідачу ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; м. Хмельницький, проспект Миру, буд. 101/2, 29000) рек.