ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року Черкаси справа №925/981/23

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І.,

без виклику учасників справи, розглянув справу

за позовом Черкаської міської ради (вулиця Б.Вишневецького, 36, місто Черкаси, Черкаська область, 18001, ідентифікаційний код 25212542)

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 12004,65 грн,

19.07.2023 Черкаська міська рада звернулась у Господарський суд Черкаської області із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , у якому просить суд стягнути з відповідача безпідставно утримувані кошти у розмірі 12004,65 грн та відшкодувати судові витрати зі сплати судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на земельній ділянці позивача площею 0,6156 га із кадастровим номером :02:031:0012, знаходиться нерухоме майно, що належить відповідачу. Відповідач з моменту набуття права власності на нерухоме майно здійснював фактичне користування земельною ділянкою без відповідних правовстановлюючих документів та без здійснення оплати за таке фактичне користування, що призводить до порушення прав територіальної громади міста Черкаси через ненадходження грошових коштів до місцевого бюджету. У добровільному порядку безпідставно збережені кошти у сумі 12004,65 грн відповідач не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду для примусового стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельної ділянкою без право встановлюючи документів.

У своїй відповіді на відзив, яка надійшла до суду 04.09.2023, позивач зазначив, що чинне законодавства не виділяє такого суб`єкта права власності як фізична особа-підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи-підприємця, тому доводи відповідача про те, що нерухоме майно зареєстроване за відповідачем, як за фізичною особою не можуть заслуговувати на увагу суду. На момент реєстрації відповідачем свого статуту підприємця, законодавством України містило вимогу про реєстрацію місцезнаходження фізичної особи-підприємця саме за місцем проживання, а не за місцем провадження господарської діяльності. Крім того, відповідач є засновником та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «БМК Тріада», адресою місцезнаходження якого є вулиця Благовісна, 269, офіс 344, місто Черкаси, та одним із засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.М.А. Мегабуд», адресою місцезнаходження якого є вулиця Благовісна, 269, офіс 340, місто Черкаси, тобто за адресою нерухомого майна, яке знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:031:0012. Щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, то позивач зазначив, що відповідач помилково вважає, що дата витягу з нормативної грошової оцінки є датою проведення нормативної грошової оцінки і що рішення міської ради має прийматися і оприлюднюватися щорічно до 15 липня. Проте, технічна документація на конкретну земельну ділянку, яка виготовляється на замовлення землекористувача (власника), відповідно до статті 20 Закону України «Про оцінку земель» є джерелом інформації про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки. Така технічна документація була затверджена рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2010 №5-656, а витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату.

24.08.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги заперечив у повному обсязі, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Відзив мотивований тим, що для встановлення факту користування відповідачем земельною ділянкою з метою здійснення господарської діяльності, зокрема підприємницької діяльності потрібно встановити факт ведення діяльності особи, як фізичної особи-підприємця на цій земельній ділянці, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру. Місце реєстрації відповідача як фізичної особи-підприємця є АДРЕСА_2 , в той час предметом позову у цій справі є стягнення безпідставно утриманих коштів внаслідок використання земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 . За доводами відповідача, за цією адресою власником нерухомого майна є фізична особа, а не фізична особа-підприємець. За таких обставин, відповідач вважає, що цей спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а тому провадження у справі підлягає закриттю. Крім того, відповідач також зазначив, що будь-яких рішень Черкаської міської ради про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки до матеріалів справи не додано.

21.08.23 відповідачем до суду подано клопотання про закриття провадження у справі від 18.08.2023, у якому відповідач просив суд закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України. Клопотання мотивована тим, що відповідач, як фізична особа-підприємець не зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач здійснює свою діяльність за вказаною адресою. Отже, оскільки спір винник між позивачем та відповідачем, як фізичною особою, та не пов`язаний із здійсненнями ним господарської діяльності, як фізичною особою-підприємцем, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 21.07.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних недоліків, а саме: надати суду докази надіслання відповідачу копії позовної заяви та копії доданих до неї документів - листом з описом вкладення з поіменним переліком документів, який повинен містити номер поштового відправлення на ім`я відповідача, а також вказати місце знаходження оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

28.07.2023 позивач направив до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додав належні докази направлення відповідачу копії позовної заяви та копії доданих до неї документів - листом з описом вкладення з поіменним переліком документів.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01.08.2023 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позов та усіх доказів, якими обґрунтовує свої заперечення та клопотання щодо розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також встановив строк для подання заперечень на відповідь на відзив (у разі їх наявності) не пізніше 11.09.2023, позивачу встановлено строк на подачу відповіді на відзив відповідача на позов не пізніше 28.08.2023.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Черкаська міська рада є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:031:0012, площею 0,6156 га, що знаходиться у АДРЕСА_3 , що підтверджене інформаційною довідкою №338235601 від 06.07.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (дата державної реєстрації права 17.07.2019) (а.с.13-15).

У витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.02.2023 №НВ-023, зазначено, що земельна ділянка площею 0,6156 га, кадастровий номер: :02:031:0012, зареєстрована 18.04.2007, з цільовим призначенням: 03.13 Для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування.

На земельній ділянці з кадастровим номером :02:031:0012 знаходиться об`єкт нерухомого майна - будинок побуту «Славутич».

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» №16122о від 10.12.2020 загальна площа всіх приміщень в будинку побуту «Славутич» становить 10480,7 м2 (9085,10 м2 + 1395,60 м2).

Рішенням Черкаської міської ради від 23.05.2019 №2-4612 «Про припинення Асоціації підприємств і організацій побутового обслуговування населення «Облпобутсоюз» права користування земельними ділянками по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , було відповідно припинено право користування, зокрема, земельною ділянкою по АДРЕСА_3 , площею 0,6156 га, кадастровий номер :02:031:0012.

ОСОБА_1 на підставі договору міни серія та номер 1234 від 13.04.2010, який посвідчений приватним нотаріусом Довгань О.І., є власником нежитлових приміщень 3-го поверху будинку побуту «Славутич» літ. А-5, за адресою АДРЕСА_3 , а саме приміщення 3-го поверху №3-44 площею 50,5 м2, частина приміщень спільного користування 3-го поверху №3-23, з №3-28 по №3-38, №3-V заг. площею 16,86 м2, частина приміщень спільного користування сходових маршів площею 3,6 м2, частина приміщень спільного користування горища (техповерху) площею 12,18 м2, разом загальна площа 83,14 м2, що підтверджене інформаційною довідкою №338234226 від 06.07.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.18).

Ці факти визнані позивачем та відповідачем у своїх заявах по суті і ніким не заперечуються.

Після припинення Асоціації підприємств і організацій побутового обслуговування населення «Облпобутсоюз» права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_3 , відповідач здійснює фактичне користування вказаною земельною ділянкою, відповідно до частки у праві власності, без правовстановлюючих документів та без здійснення плати за таке фактичне користування.

За доводами позивача, останній повідомляв відповідача про необхідність оформлення користування земельною ділянкою та здійснення оплати за фактичне користування нею.

Станом на дату подачі позову, договір оренди землі не укладено та кошти за здійснення фактичного користування землею до міського бюджету не сплачено. Тобто, відповідач з моменту набуття права власності на нерухоме майно здійснює фактичне користування земельною ділянкою під його нерухомим майном, без відповідних правовстановлюючих документів та без здійснення оплати за таке фактичне користування.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 24.12.2021, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:031:0012, становить 11 542 007,52 грн, при цьому розмір нормативно грошової оцінки 1 м2 становить 1874,92 грн.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 09.11.2022, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:031:0012, становить 12 696 195,96 грн, а розмір нормативно грошової оцінки 1 м2 - 2062,41 грн.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 29.03.2023, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:031:0012, становить 14 601 231,72 грн, а розмір нормативно грошової оцінки 1 м2 - 2371,87 грн.

Рішенням Черкаської міської ради №2-4690 від 27.06.2019 затверджено Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси. У розділі 8 Положення наявна таблиця, з пункту 10 якої вбачається, що за земельні ділянки яким КВЦПЗ присвоєно 03.13 ставка орендної плати за користування такими земельними ділянками становить 3% від їх нормативно-грошової оцінки.

За розрахунком позивача розмір плати за земельну ділянку по вулиці Небесної Сотні/Благовісна, 105/269, частка землекористування відповідача (площа для нарахування плати за землю, з урахуванням площі нежитлових приміщень, що перебувають у власності відповідача) становить 49 м2 (83,14 м2 / 10480,7 м2 = 0,00793267 * 6156 м2 =49 м2).

Згідно з розрахунком позивача, за час фактичного користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за період з 23.05.2019 (дати припинення права користування для Асоціації підприємств і організацій побутового обслуговування населення «Облпобутсоюз») до 21.06.2023 (з урахуванням коефіцієнтів індексації) загальний розмір заборгованості відповідача становить 12004,65 грн.

Фактичне користування відповідачем земельної ділянкою та ухилення від сплати безпідставно збереженої за рахунок Черкаської міської ради орендної плати, є порушенням права територіальної громади міста Черкаси щодо надходження грошових коштів до місцевого бюджету, і відповідно стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду для примусового стягнення з відповідача безпідставно збережених грошових коштів.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при прийнятті рішення та оцінка аргументів учасників справи.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до приписів частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 761/33069/16-ц.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України встановлені особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 492/1519/15-ц у постанові від 15.01.2020 дійшла висновку, що критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2018 у справі №920/1275/16 зазначив, що враховуючи наведене, чинне законодавство не виділяє такого суб`єкта права власності як фізична особа - підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи - підприємця. Отже, суб`єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь - якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому, правовий статус фізичної особи - підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності.

Доводи відповідача про факт реєстрації права власності на нерухоме майно за відповідачем як за фізичною особою без прив`язки до статусу підприємця не заслуговують на увагу суду з огляду на те, що чинним законодавством права власності на будь-який об`єкт реєструється виключно за фізичною чи юридичною особою.

Законодавство лише встановлює, що фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, суб`єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому, правовий статус фізичної особи-підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності.

Крім того, земельна ділянка з кадастровим номером :02:031:0012, площею 0,6156 га, на якій знаходиться нерухоме майно відповідача, зареєстрована з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування, що свідчить про можливість використання такого об`єкту нерухомості та такої земельної ділянки виключно для цілей зайняття господарською діяльністю.

Суб`єктами господарювання визнаються, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які зареєстровані відповідно до закону як підприємці, та здійснюють господарську діяльність, реалізуючі господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством (стаття 55 Господарського кодексу України).

У статті 3 Господарського Кодексу України визначено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб`єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності.

Під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб`єктами господарювання та суб`єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю.

Учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності (стаття 2 Господарського Кодексу України).

Як свідчить інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є засновником, керівником та кінцевим бінефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «БМК Тріада», місцем знаходження якого є вулиця Благовісна, 269, офіс 344, місто Черкаси та одним із засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.М.А. Мегабуд», адресою місцезнаходження якого є вулиця Благовісна, 269, офіс 340, місто Черкаси, тобто за адресою нерухомого майна, яке знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:031:0012

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що даний спір підвідомчий господарському суду, оскільки відповідач є учасником господарських відносин щодо організаційно-господарських повноважень на основі відносин права власності останнього.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення коштів у порядку статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України з відповідача, як землекористувача, який використовує частину земельної ділянки комунальної власності без правовстановлюючих документів.

Правовий механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у статті 120 Земельного кодексу України.

Виходячи зі змісту зазначеної статті, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.

Як слідує із положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

За змістом глави 15 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Водночас, за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, за змістом приписів вказаних норм чинного законодавства виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

З огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

На день розгляду справи судом встановлено, що між позивачем та відповідачем не укладений договір оренди землі і відповідно право оренди земельної ділянки не зареєстровано. Водночас, суд дійшов висновку, що у зв`язку з тим, що на спірній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно відповідача, останній користувався частиною спірної земельної ділянкою без достатньої на те правової підстави.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з статтею 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Як зазначено вище, рішенням Черкаської міської ради припинено право користування попереднього землекористувача (Асоціації підприємств і організацій побутового обслуговування населення «Облпобутсоюз») на користування земельною ділянкою по АДРЕСА_3 , площею 0,6156 га, кадастровий номер :02:031:0012. Право власності відповідача не нерухоме майно, яке знаходиться на цій земельній ділянці зареєстровано за відповідачем 18.03.2013.

Отже, після припинення права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_3 у попереднього землекористувача, відповідач здійснює фактичне користування вказаною земельною ділянкою, відповідно до частки у праві власності, без правовстановлюючих документів та без здійснення плати за таке фактичне користування, а тому відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України зобов`язаний повернути кошти, які мав сплатити позивачу за користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Судом встановлено, що відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (стаття 14.1.72 Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (статті 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

У статті 289 Податкового Кодексу України визначено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І : 100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Згідно з інформацією, яка міститься у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:031:0012 станом на 24.12.2021 становить 11 542 007,52 грн, розмір 1 м2 - 1874,92 грн; станом на 09.11.2022 нормативна грошова оцінка становить 12 696 195,96 грн, розмір 1 м2 - 2062,41 грн; станом на 29.03.2023, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 14 601 231,72 грн, розмір 1 м2 - 2371,87 грн.

Судом також встановлено, що загальна площа земельної ділянки, на якій розташовано нерухоме майно відповідача, становить 6156,0 м2, загальна площа всіх приміщень, які знаходяться на цій земельній ділянці 10480,70 м2, площа нежитлових приміщень, що перебуває у власності відповідача 83,14 м2. Отже, частка власності відповідача як власника нежитлових приміщень в спільній частковій власності складає 0,00793267 (83,14 м2 / 10480,70 м2), а площа для нарахування плати за користування відповідачем частиною земельної ділянкою становить 49 м2 (0,00793267 * 6156,0 м2).

Рішенням Черкаської міської ради №2-4690 від 27.06.2019 затверджено Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси. У розділі 8 Положення наявна таблиця, з пункту 10 якої вбачається, що за земельні ділянки яким КВЦПЗ присвоєно 03.13 ставка орендної плати за користування такими земельними ділянками становить 3% від їх нормативно-грошової оцінки.

Отже, з врахуванням наведених положень та наведеним розрахунком позивача, який на переконання суду є арифметично вірним, відповідач мав сплатити власнику земельної ділянки позивачу у справі, за період з 23.05.2019 до 31.12.2019 1683,88 грн; з 01.01.2020 до 31.12.2020 2756,13 грн; з 01.01.2021 до 31.12.2021 2756,13 грн; з 01.01.2022 до 31.12.2022 3031,74 грн; з 01.01.2023 до 05.07.2023 -1776,76 грн, а всього 12004,65 грн.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного Кодексу України (такий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц).

Як слідує з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, останній у період з 23.05.2019 (дата припинення права користування для Асоціації підприємств і організацій побутового обслуговування населення «Облпобутсоюз») і до 05.07.2023 (дата визначена позивачем у позові) не сплачував власнику земельної ділянки за користування спірною земельною ділянкою, на якій розміщене його майно. Отже, відповідач за вказаний період фактично збільшив своє майно (безпідставно зберіг у себе кошти), а позивач втратив його на суму 12004,65 грн. Вказана сума коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у порядку статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доводи позивача є доведеними та обґрунтованими, розмір заборгованості не заперечений відповідачем, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 2684,00 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Черкаської міської ради (вулиця Б.Вишневецького, 36, місто Черкаси, Черкаська область, 18001, ідентифікаційний код 25212542) 12004,65 грн безпідставно збережених коштів та 2684,00 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко