ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2023 р. Справа № 918/851/23

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Шандалюк А.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фермерського господарства "Продовольча компанія"Агродар"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм групп нафта"

про стягнення коштів

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Продовольча компанія"Агродар" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм групп нафта" (далі - Відповідач) в якій просить стягнути 156 550,00 грн заборгованість, 43 634,98 грн інфляційних втрат та 6 932,69 грн 3 % річних.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.02.2022 року між ТОВ "ПРАЙМ ГРУПП НАФТА" та ФГ "Продовольча компанія"Агродар" укладено договір поставки нафтопродуктів № 355, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця дизельне паливо у кількості визначеній за домовленістю сторін.

Позивач зазначає, що 17.02.2022 року на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату № 1993 від 16.02.2022 року позивачем здійснено оплату дизельного палива кількістю 10 000 літрів на загальну суму 310000,00 грн. Відповідач в порушення узятого на себе зобов`язання 21.02.2022 року відпуск палива здійснив лише частково, реалізувавши позивачу 5000 літрів на суму 155 000 грн. 23.02.2022 року на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату № 358 від 23.02.2022 року позивачем здійснено оплату дизельного палива кількістю 1000 літрів на загальну суму 31550,00 грн. Відповідач в порушення узятого на себе зобов`язання відпуск палива не здійснив. Всього, за зобов`язанням відповідача перед позивачем за не поставлене дизельне паливо склало на суму 186 550,00 грн. При цьому, 25.08.2022 року відповідачем було повернуто позивачу частину коштів в сумі 30 000,00 грн, загальне зобов`язання відповідача перед позивачем за не поставлене дизельне паливо складає 156 550,00 грн.

ФГ "Продовольча компанія"Агродар" зверталося до ТОВ "ПРАЙМ ГРУПП НАФТА" з претензією № 1 від 06.02.2023 року та претензією № 2 від 23.06.2023 року, проте, відповідачем не повідомлено позивача про результати її розгляду. Крім того, у червні 2023 року між позивачем та відповідачем було проведено звірку взаємних розрахунків за період 1 півріччя 2023 року та підписано акт звірки, де відповідачем, підтверджено, що сума заборгованості станом на 30.06.2023 року становить 156 550,00 грн.

Враховуючи вищевказане, ФГ "Продовольча компанія"Агродар", у зв`язку з несвоєчасним поверненням грошових коштів ТОВ "ПРАЙМ ГРУПП НАФТА", відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховано 6 932,69 грн 3 % річних та 43 634,98 грн інфляційних втрат.

20.09.2023 року до суду від позивача надійшло клопотання відповідно до якого просить суд провести розгляд справи, яка призначена на 26.09.2023 року о 12:00 год, без участі представника ФГ "ПК "Агродар". Позовні вимоги заявлені в позовній заяві підтримують в повному обсязі.

26.09.2023 року до господарського суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення по суті позовних вимог відповідно до яких просить суд судове засідання по справі, яке призначено на 26.09.2023 року, провести у відсутність представника відповідача та врахувати позицію відповідача у викладених письмових поясненнях. При цьому, у вказаних поясненнях відовідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки доказів відмови відповідача у виконанні своїх обов`язків по постачанню ПММ на адресу позивача, останнім суду не надано. Також, відповідач вказує, про відсутність доказів відмови відповідача від виконання обов`язків поставки ПММ по договору, а як наслідок - немає законних підстав для нарахування та стягнення індексу інфляції та штрафних санкцій.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ухвалою суду від 22.08.2023 року, не надав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 22.08.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи на "13" вересня 2023 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13.09.2023 року розгляд справи відкладено на "26" вересня 2023 р.

Представник позивача в судове засідання 26.09.2023 року не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка Господарського суду Рівненської області про доставку електронного листа відповідно до якого, документ - ухвалу від 13.09.2023 року, було надіслано одержувачу - Фермерському господарству "Продовольча компанія"Агродар" на його електронну адресу . Документ доставлено до електронної скриньки - 15.09.2023 р.

Представник відповідача в судове засідання 26.09.2023 року не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 33 1, яке наявне в матеріалах справи.

Статтею 42 ГПК України визначено права та обов`язки учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" визначено, що судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" передбачено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень функціонує в межах Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

З огляду на вказане учасники справи не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, враховуючи, що неявка позивача та відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

16.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ ГРУПП НАФТА" (Постачальник) та Фермерським господарством "Продовольча компанія"Агродар" (Покупець) укладено договір № 355 поставки нафтопродуктів (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1.- п. 1.2. Договору, постачальник зобов`язується в обумовлений в цьому договорі строк поставити та передати у власність покупцеві дизельне паливо (далі по тексту - Товар) у кількості визначеній за домовленістю сторін. Покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його згідно з видатковими накладними та на підставі виставленого рахунку - фактури, у термін, обговорений у даному договорі.

Згідно з п. 2.1. - п. 2.3. Договору, ціна товару зазначається в видаткових накладних на кожну партію товару окремо і зміни після узгодження сторонами не підлягає. Загальна вартість товару за цим договором становить суму вартостей товару за усіма розрахунковими накладними до цього договору. Розрахунок за товар здійснюється покупцем, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника на умовах 100 % оплати вартості товару в день поставки товару, відповідно виставленому постачальником рахунку.

Пунктом 3.1. та п. 3.2. Договору сторони передбачили, що поставка товару здійснюється на умовах Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів "ІНКОТЕРМС" в редакції 2010 року - СРТ - термінал Покупця (-EXW - нафтобаза постачальника). Приймання - передача товару оформлюється шляхом підписання сторонами видаткової накладної та товарно - транспортної накладної, після первірки покупцем відповідності параметрів поставленого товару вимогам, зазначеним у ВН, ТТН та/або рахунку - фактурі. У разі відповідності товару вимогам покупця, вимогам якості, кількості та в разі наявності належної до товару супровідної документації, покупець підписує видаткову та товарно - транспортну накладну. Товар вважається поставленим постачальником і прийнятим покупцем з дати підписання покупцем видаткової або товарно - транспортної накладної на товар.

Відповідно до п. 6.1. та п. 6.2. Договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань по даному договору винна сторона несе відповідальність згідно чинного законодавства України. У випадку невідповідності товару вимогам до якості товару протягом гарантійного строку постачальник зобов`язується замінити такий товар на аналогічний належної якості або на такий, що відповідає умовам договору, товарно - транспортним або видатковим накладним, оплаченому рахунку - фактурі, в строк, не пізніше ніж через 10 (десять) календарних днів з дати пред`явлення претензії покупцем або в цей же строк повернути отриману оплату за такий товар.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами, та діє до 31.12.2024 року, але в будь - якому випадку в частині виконання зобов`язань - до повного виконання сторонами (п. 8.1. Договору).

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

ТОВ "ПРАЙМ ГРУПП НАФТА" виставлено рахунки на оплату за дизельне паливо ЄВРО СОРТ Е клас К5 (ДТ-Е-К5) № 1993 від 16.02.2022 року на суму 310 000,00 грн та № 358 від 23.02.2022 р. на суму 31 550,00 грн.

Позивачем, відповідно до платіжних інструкцій: № 1078 від 17.02.2022 р. на суму 310 000,00 грн та № 1092 від 23.02.2022 р. на суму 31 550,00 грн, перераховано відповідачу за дизельне паливо на загальну суму 341 550,00 грн.

Відповідач поставив позивачу дизельне паливо на суму 155 000,00 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін видатковою накладною № 1993 від 21.02.2022 року на суму 155 000,00 грн та товарно - транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 16710 від 21.01.2022 р.

Згідно виписки по рахунку АТ "АГРОПРОСПЕРІС БАНК" станом на 25.08.2022 року, ТОВ "ПРАЙМ ГРУПП НАФТА" 25.08.2022 р. перераховано ФГ "ПК "Агродар" грошові кошти у сумі 30 000,00 грн, призначення платежу - повернення помилково зарахованих коштів у т. ч. ПДВ 20 % = 5 000,00 грн.

Доказів поставки позивачу нафтопродуктів відповідачем на загальну суму 156 550,00 грн суду не подано.

07.02.2023 року ФГ "ПК "Агродар" на адресу ТОВ "ПРАЙМ ГРУПП НАФТА" направлено претензію № 1 (вих. № 12 від 06.02.2023 р.) з вимогою повернути залишок суми коштів попередньої оплати в розмірі 156 550,00 грн за непоставлений товар. Вказана претензія отримана відповідачем 17.02.2023 року, про що свідчить інформація з сайту АТ "Укрпошта" стосовно рекомендованого повідомлення про вручення ф.119: 736 (накладна № 351).

ФГ "ПК "Агродар" на адресу ТОВ "ПРАЙМ ГРУПП НАФТА" направлено претензію № 2 (вих. № 109 від 23.06.2023 р.) з вимогою повернути залишок суми коштів попередньої оплати в розмірі 156 550,00 грн за непоставлений товар. Вказана претензія отримана відповідачем 30.06.2023 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ф.119 (накладна № 621).

Позивачем подано суду Акт звірки взаємних розрахунків за період: 1 півріччя 2023 р. між ФГ "ПК "Агродар" і ТОВ "ПРАЙМ ГРУПП НАФТА" за договором поставки № 355 від 16.02.2022 р. відповідно до якого станом на 30.06.2023 р. заборгованість на користь ФГ "ПК "Агродар" складає - 156 550,00 грн. Вказаний Акт звірки підписаний представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

Доказів повернення позивачу коштів - попередньої оплати відповідачем на загальну суму 156 550,00 грн суду не надано.

Враховуючи, що відповідач припустився прострочення повернення грошових коштів відповідно до Договору № 355 поставки нафтопродуктів від 16.02.2022 року та не повернув позивачу попередню оплату сплачену позивачем за дизельне паливо, позивач відповідно до ст. 625 ЦК України просить суд стягнути з останнього 6 932,69 грн 3 % річних та 43 634,98 грн інфляційних втрат.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки нафтопродуктів на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору поставки.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 14 ЦК України визначено, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві (ст. 664 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, умовою застосування вищевказаних положень ст. 693 ЦК України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.11.2021 року у справі № 910/15963/20).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як унормовано положеннями частини 2 статті 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" цього Кодексу, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15.03.2022 р. N 2120-IX)

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, судом встановлено, що позивачем в якості попередньої оплати, перераховано відповідачу грошові кошти, однак останній взяті на себе договірні зобов`язання з поставки нафтопродуктів у встановлений строк не виконав (доказів протилежного, до прийняття рішення у справі суду не подано), а відтак позивач мав право вимагати повернення цих коштів і на цій підставі суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ ГРУПП НАФТА" суми попередньої оплати в розмірі 156 550,00 грн.

Крім того, враховуючи що відповідач, отримавши вимогу про повернення попередньої оплати не здійснив перерахування грошових коштів протягом семи днів (що свідчить про наявність у відповідача простроченого грошового зобов`язання), перевіривши подані розрахунки 3 % річних та інфляційних, судом встановлено, що відповідні розрахунки здійснено позивачем з порушенням періодів нарахування.

Так зокрема, позивачем при нарахуванні 3 % річних та інфляційних втрат строк виникнення зобов`язання починається з 18.02.2022 року (згідно рахунку від 16.02.2022 року) та з 24.02.2023 року (згідно рахунку від 23.02.2022 р.). Позивач зазначає, що згідно п. 2.3 Договору у відповідача виник обов`язок поставити товар у день оплати товару, тобто 17.02.2022 року та 23.02.2022 року. Проте, позивачем не враховано, що грошове зобов`язання щодо повернення попередньої оплати виникає в силу ст. 530 ЦК України, тобто протягом семи днів, з моменту отримання вимоги.

За таких обставин, відповідач, отримавши вимогу про повернення попередньої оплати - 17.02.2023 року, протягом семи днів - до 24.02.2023 року мав здійснити повернення грошових коштів, відтак, прострочення виконання грошового зобов`язання виникає з 25.02.2023 року. Проте, оскільки строк виникнення зобов`язання починається з 25.02.2023 року - субота, враховуючи ч. 5 ст. 254 ЦК України, строк виникнення зобов`язання є перший за ним робочий день, тобто, з 27.02.2023 року відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання щодо повернення попередньої оплати.

Суд, здійснивши перерахунок нарахувань 3 % річних та інфляційних втрат, 3 % річних за період з 27.02.2023 року по 11.08.2023 року складає 2 135,94 грн (при заявленому 6 932,69 грн) та інфляційних втрат за період з березня 2023 року по липень 2023 року складає 3 774,47 грн (при заявленому 43 634,98 грн), а отже обґрунтованою судом визнається саме ця сума.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).

Як встановлено судом, у зв`язку з тим, що спір у цій справі виник внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм групп нафта", яке вчасно не вчинило заходів до поновлення порушених прав і законних інтересів позивача (не повернуло попередню оплату за паливо), а тому, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 106,77 грн покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст. ст. 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм групп нафта" (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 112, ) на користь Фермерського господарства "Продовольча компанія "Агродар" (17084, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, с. Калитянське, вул. Міклухо-Маклая, 2-а, ) 156 550,00 грн (сто п`ятдесят шість тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійок) заборгованості, 2 135,94 грн (дві тисячі сто тридцять п`ять гривень 94 копійки) 3 % річних, 3 774,47 грн (три тисячі сімсот сімдесят чотири гривні 47 копійок) інфляційних втрат та 3 106,77 грн (три тисячі сто шість гривень 77 копійок) витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Позивач (стягувач): Фермерське господарство "Продовольча компанія "Агродар" (17084, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, с. Калитянське, вул. Міклухо-Маклая, 2-а, ).

Відповідач (боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю "Прайм групп нафта" (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 112, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 29 вересня 2023 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Р.В. Романюк