ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2023 р. м. Черкаси справа № 925/233/23(925/750/23)

Вх.суду № 9280/23 від 02.06.2023

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Хабазні Ю.А., із секретарем судового засідання Ніковською Д.С.,

у судове засідання не з`явились: представники від ТОВ "Евер-Бест", АТ КБ "ПриватБанк",

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду позовну заяву без дати і номеру

позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест",

до відповідача, Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк",

про стягнення 1 400 000,00 грн.

яка розглядається у межах справи за заявою

ініціюючого кредитора, Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк",

до боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер бест",

про відкриття провадження у справі про банкрутство,

УСТАНОВИВ:

1. Товариством з обмеженою відповідальністю "Евер бест" подано позовну заяву без дати і номеру з вимогою стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер бест" сплачені ним лізингові платежі в рахунок сплати вартості об`єкту лізингу за Договором фінансового лізингу №4Е16055ЛИ від 01.07.2016 у розмірі 1 000 000,00 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

2. Ухвалами суду: від 05.06.2023 - відкрито провадження у справі за позовною заявою та призначено її для розгляду у спрощеному провадженні на 12.07.2023; від 12.07.2023 - прийнято заяву ТОВ "Евер-бест" про збільшення позовних вимог; задоволено клопотання позивача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; призначено розгляд справи у підготовчому позовному провадженні; від 22.08.2023 - закрито підготовче провадження та призначено позовну заяву для розгляду по суті.

3. Учасники справи були належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи, однак участі своїх повноважних представників у судове засідання не забезпечили, про причини неявки до суду не повідомили.

Явка учасників справи обов`язковою не визнавалась.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами без участі учасників справи, які не з`явились.

4. Прозивач у заявах від 02.06.2023 (а.с.1 т.2), від 20.06.2023 (а.с.64 т.2) та його представник у судовому засіданні пояснив,

що 01.07.2016 між ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк") та ТОВ "Евер Бест" укладено договір фінансового лізингу №4Е16055ЛИ (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого банк передає лізингоодержувачу майно, а лізингодержувач приймає майно від банку в платне користування, а після виплати всієї суми лізингових платежів у власність, визначені даним договором строки, на умовах фінансового лізингу;

ТОВ "Евер Бест" прийняло у платне володіння та користування нерухоме майно яке зазначено в додатку 1 до Договору, а саме 4 об`єкти нерухомого майна;

що 31.05.2017 АТ КБ "ПриватБанк" було направлено відповідачу повідомлення про розірвання Договору, яке було вручено 31.05.2017;

що 15.06.2017 сторони підписали акт прийому-передачі майна, відповідно до якого лізингоодержувач передав, а банк прийняв майно яке було предметом Договору;

що за час дії Договору лізингоодержувач сплатив два лізингові платежі на загальну суму 3 496 098,64 грн, а саме: 25.07.2016 в розмірі 317 562,29 грн та 23.08.2016 в розмірі 3 178 536,35 грн;

що факт здійснення вказаних лізингових платежів підтверджується рішенням Господарського суду Черкаської області від 12 березня 2019 року у справі №925/1230/18;

що Договір є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору;

що на правовідносини, які склалися між сторонами щодо одержання відповідачем, як лізингодавцем, лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність позивачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж;

що відповідно до ч.1 і 2 ст.693 та ст.530 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати;

що наслідком розірвання Договору є відсутність у лізингодавця обов`язку надати предмет лізингу у майбутньому у власність лізингоодержувача і, відповідно відсутність права вимагати його оплати. У разі розірвання договору лізингу невнесена лізингоодержувачем у складі лізингових платежів покупна вартість об`єкту лізингу не підлягає стягненню (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26.04.2018 року у справі №911/3483/16);

що лізингові платежі на суму 3 178 536,35грн, сплачені ТОВ "Евер Бест" як частина відшкодування вартості об`єкту лізингу за Договором, за своєю суттю є оплата предмету купівлі-продажу (попередня оплата), який в подальшому лізингодавець зобов`язувався передати лізингоодержувачу у власність. У свою чергу розірвання Договору та повернення об`єктів лізингу призводить до одночасного розірвання договору купівлі-продажу, як складової частини цього договору лізингу, та надає ТОВ "Евер Бест" право, на підставі ст.693 ЦК України, на повернення сплачених ним лізингових платежів у рахунок сплати вартості об`єкту лізингу, як попередньої оплати;

що такого ж висновку (а саме, щодо права на повернення лізингових платежів лізингоодержувачем) дійшов і Верховний Суд у постанові від 15.01.2021 у справі № 904/2357/20;

що оскільки Договір не містить у собі строків повернення лізингових платежів (у разі розірвання Договору лізингу і повернення об`єкту лізингу), тому керуючись ч.2 ст.693 ЦК України ТОВ "Евер Бест" направило АТ КБ "ПриватБанк" вимогу №27-02-23 від 27 лютого 2023 року, в якій просило в семиденний строк з моменту отримання даного листа (Вимоги) повернути сплачені ТОВ "Евер Бест" лізингові платежі (як попередню оплату за не отримане ним у майбутньому майно (об`єкту лізингу) на суму 3 178 536 грн. 35 коп.

що згідно з п.7.9. Договору строки позовної давності по вимогах про стягнення лізингових платежів, винагороди, неустойки - пені, штрафів, інших платежів/витрат за Договором встановлюється Сторонами тривалістю 15 (п`ятнадцять) років, отже 15-ти річний строк позовної давності щодо вимог про стягнення лізингових платежів застосовується як до вимог лізингодавця про стягнення таких лізингових платежів, так і до вимог лізингоодержувача про стягнення цих лізингових платежів;

що строк позовної давності на стягнення (повернення) сплачених лізингоодержувачем лізингових платежів лізингодавцю є подовженим та на цей час ще не сплив.

5. Відповідач у заяві від 05.09.2023 (а.с.102 т.2) заперечив з тих підстав,

що висновки, на які посилається позивач, викладені у постановах Верховного Суду у справах №904/5726/19 та №904/2357/20, не можуть бути застосовані у справі №№925/233/23(925/750/23), оскільки обставини цих судових справ не подібними до обставин справи, яка розглядається;

що умовами конкретного договору фінансового лізингу (а саме, п. 6.2.4 Договору) сторони погодили, що навіть, у разі розірвання цього договору, ТОВ "Евер Бест" у будь-якому разі має обов`язок сплатити всі лізингові платежі, які мали б бути сплачені за графіком на дату розірвання договору;

що твердження ТОВ "Евер Бест" про наявність у АТ КБ "ПриватБанк" обов`язку повернути частину лізингових платежів протирічить умовам Договору, оскільки одночасно не може існувати обов`язок лізингоодержувача сплатити кошти лізингодавцю і обов`язок лізингодавця сплатити ті ж самі грошові кошти лізингоодержувачу;

що в ухвалі суду від 27.03.2023 у справі №925/1230/18 суд, надаючи оцінку доводам ТОВ "Евер Бест" дійшов наступних висновків: "В даному випадку, розірвання договору відбулося саме в зв`язку з порушенням лізингоодержувачем своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати платежів за договором. Умови договору не передбачали зобов`язання банку повернути раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі (суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу), в разі розірвання (припинення) договору. При цьому судом було також враховано, що товариство з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" зверталося до Господарського суду міста Києва (справа №910/2110/19) про визнання недійсним договору фінансового лізингу №4Е16055ЛИ. Однією з підстав визнання договору недійсним, боржник вважав відсутність обов`язку банку щодо повернення лізингових платежів у разі дострокового розірвання договору з ініціативи банку, що є несправедливою умовою договору. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04 квітня 2019 року позовну заяву ТОВ "Евер Бест" до АТ КБ "ПриватБанк" про визнання недійсним договору фінансового лізингу №4Е16055ЛИ від 01 липня 2016 року залишено без розгляду. Відсутність обов`язку у банку, як боржника виключає сам факт правомірності вимоги кредитора."

6. Заслухавши учасників справи та дослідивши наявні у справі докази суд установив наступні обставини.

01.07.2016 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", (далі - Банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №4Е16055ЛИ (далі-Договір). Згідно з умовами Договору:

1.1. Банк є власником нерухомого майна, яке зазначено у Додатку N1 Договору (надалі - Майно). Банк передає Лізингоодержувачу Майно, а Лізингоодержувач приймає Майно від Банка в платне володіння та користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів у власність, у визначені цим Договором строки, на умовах фінансового лізингу (надалі - Лізинг).

1.2. На дату укладання цього Договору вартість Майна становить: 381 074 752,00 (триста вісімдесят один мільйон сімдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят дві гривні 00 копійок) гривень.

2.1. Розмір, структура, строки сплати лізингових платежів встановлюються Додатком №2.

6.2 Лізингоодержувач зобов`язується:

6.2.4. повернути майно Банку у випадку розірвання Договору у стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу, сплативши при цьому Банку заборгованість по лізингових платежах на поточну дату, інших платежах за цим Договором, а також відшкодувавши заподіяні цим збитки, в строк не пізніше дати розірвання цього Договору. Лізингоодержувач зобов`язаний усунути погіршення Майна, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення Майна Банк має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

7.9. Строки позовної давності по вимогах про стягнення лізингових платежів, винагород, неустойки - пені, штрафів, інших платежів/витратза цим Договором встановлюються Сторонами тривалістю 15 (п`ятнадцять) років.

01.07.2016 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Евер бест" складено та підписано акт №1 прийому-передачі майна відповідно до

Договору (а.с.13 (на звороті) т.1).

01.07.2016, 07.07.2016, 29.07.2016, 05.08.2016 та 03.11.2016 до Договору сторонами були укладені додаткові угоди (а.с.15-27 т.1).

За весь час дії Договору ТОВ "Евер-Бест" сплатив лише два лізингові платежі: 25.07.2016 в розмірі 317 562,29 грн. та 23.08.2016 в розмірі 3 178 536,35 грн. В подальшому лізингові платежі ТОВ "Евер-Бест" не сплачувалися.

31.05.2017, у зв`язку з тим, що ТОВ "Евер-Бест" прострочив сплату лізингових платежів більше ніж на 30 днів, а також порушив строки сплати відсоткової винагороди, АТ КБ "ПриватБанк" було направлено повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу, яке було вручене відповідачу 06 червня 2017 року. Зазначеним повідомленням АТ КБ "ПриватБанк" проінформував ТОВ "Евер-Бест" про розірвання договору з 15 червня 2017 року, а також запропонував сплатити наявну заборгованість та передати майно по акту прийому-передачі.

15.06.2017 сторони підписали акт прийому-передачі майна, відповідно до якого лізингоодержувач передав (повернув), а Банк прийняв майно, яке було предметом Договору. Водночас, жодної сплати заборгованості за договором Боржник не здійснив.

12.03.2019 рішенням Господарського суду Черкаської області у справі №925/1230/18 задоволено позов АТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "Евер бест": стягнуто з відповідача заборгованість за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Е16055ЛИ у розмірі 15 978 632,54 грн. (з них: 15406369,24 грн. - заборгованість за відсотковою винагородою за користування майном, 572 263,30 грн. - пеня), а також 239 679,49 грн. судового збору, разом 16 218 312,03 грн. Вказаним судовим рішенням, зокрема, встановлено, що відповідач за весь час дії договору сплатив лише два лізингові платежі: 25 липня 2016 року в розмірі 317 562 грн. 29 коп. та 23 серпня 2016 року в розмірі 3 178 536 грн. 35 коп., що підтверджується банківською випискою (…). В подальшому лізингові платежі відповідачем не сплачувалися; що відповідач допустив порушення строків сплати відсоткової винагороди за користування майном. Зокрема, відповідна прострочена заборгованість виникала у лізингоодержувача 01 березня 2017 року, 01 квітня 2017 року, 01 травня 2017 року, 01 червня 2017 року та 01 липня 2017 року, що підтверджується виписками за рахунками 2078*, 2079*; що у зв`язку з тим, що відповідач прострочив сплату лізингових платежів більше ніж на 30 днів, а також порушив строки сплати відсоткової винагороди, позивачем було направлено відповідачу повідомлення від 31 травня 2017 року про розірвання договору фінансового лізингу, яке було вручене відповідачу 06 червня 2017 року. Зазначеним повідомленням позивач проінформував відповідача про розірвання договору з 15 червня 2017 року, а також запропонував сплатити наявну заборгованість та передати майно по акту прийому-передачі; що 15 червня 2017 року сторони підписали акт прийому-передачі майна, відповідно до якого лізингоодержувач передав, а банк прийняв майно, яке було предметом договору фінансового лізингу №4Е16055ЛИ від 01 липня 2016 року; що водночас, жодної сплати заборгованості за договором відповідач не здійснив; що оскільки лізингове майно було повернуто позивачу 15 червня 2017 року, відповідач зобов`язаний сплатити відсоткову винагороду за користування майном за період з 01 липня 2016 року до 15 червня 2017 року в розмірі 15 406 369 грн. 24 коп.; що доказів сплати банку заборгованості за відсотковою винагородою за користування предметом лізингу, станом на час прийняття рішення судом відповідачем не надано, розрахунок заявлених позивачем до стягнення сум не спростовано; що таким чином з відповідача підлягає стягненню 15 406 369 грн. 24 коп. заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном; що нарахування пені відповідно до п.7.1. договору у розмірі 572 263 грн. 30 коп. за період з 30 березня 2017 року по 15 червня 2017 року здійснено позивачем вірно, відповідачем не спростовано, а тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

06.05.2019 ухвалою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Евер Бест" на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019 у справі №925/1230/18 повернуто без розгляду.

20.05.2019 на виконання вказаного вище судового рішення у справі №925/1230/18 був виданий наказ суду.

20.06.2019 рішенням Господарського суду м.Києва у справі №910/5247/19 у задоволенні позову ТОВ "Евер Бест" до АТ КБ "ПриватБанк" про визнання недійсним договору фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Е16055ЛИ відмовлено повністю. 23.09.2019 постановою Північного апеляційного господарського суду рішення суду першої інстанції у справі №910/5247/19 скасовано; позовні вимоги задоволено. 19.07.2019 постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду рішення суду апеляційної інстанції від 23.09.2019 скасовано та залишено в силі рішення Господарського суду м.Києва від 20.06.2019, стягнуто з ТОВ "Евер бест" 3 842,00 грн. судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

02.02.2021 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган О.В. у виконавчому провадженні №59389798 виконавчий документ (наказ суду від 20.05.2019 №925/1230/18) про стягнення з ТОВ "Евер бест" на користь АТ КБ "ПриватБанк" 16 218 312,03 грн. повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с.48 т.1).

16.02.2023 Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" до Господарського суду Черкаської області подано заяву з вимогою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ебер бест" та про визнання його вимоги до Боржника у розмірі 16 309 294,03 грн., а саме: 15 406 369,24 грн. - заборгованості зі сплати відсоткової винагороди за користування майном, 572 263,30 грн. - пені, 239 679,49 грн. - судового збору у справі №925/1230/18, 3 842,00 грн. - судового збору у справі №910/5247/19, а також 26 840,00 грн. - судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та 60 300,00 грн. авансування грошової винагороди арбітражному керуючому.

20.02.2023 ухвалою суду у справі №925/233/23 заяву прийнято судом до розгляду та призначено підготовче засідання.

08.03.2023 боржник звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" із заявою про залік зустрічних однорідних вимог за вих.№08-03-23 (а.с.82 т.1), у якій зазначив: що Господарський суд Черкаської області своїм рішенням від 12.03.2019 у справі №925/1230/18 ухвалив стягнути з ТОВ "Евер бест" на користь АТ КБ "ПриватБанк" 15 406 369,24 грн. заборгованості зі сплати відсоткової винагороди за користування майном, 572 263,30 грн. пені та 239 679,49 грн. судового збору; що грошові зобов`язання ТОВ "Евер бест" перед АТ КБ "ПриватБанк" становлять 16 218 312,03 грн.; що за час дії Договору фінансового лізингу боржник сплатив два лізингові платежі - 25.07.2016 у розмірі 317562,29 грн. та 23.08.2016 у розмірі 3178536,35 грн. на загальну суму 3 496 098,64 грн. отже, грошові зобов`язання АТ КБ "ПриватБанк" перед ТОВ "Евер бест" становлять суму 3 496 098,64 грн. по сплаті заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів, як сплату частини вартості об`єкту лізингу; що ТОВ "Евер бест", керуючичь ст.601 ЦК України, повідомляє про зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 3 496 098,64 грн. за такими зобов`язаннями за Договором фінансового лізингу: у розмірі 16 218 312,03 грн. по сплаті заборгованості по оплаті відсоткової винагороди за користування майном та пені; 3 496 098,64 грн. по сплаті заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів, як сплату частини вартості об`єкту лізингу; що за цією заявою на дату її складання взаємні зобов`язання сторін Договору фінансового лізингу на суми, визначені у цій заяві, вважаються припиненими.

Будь-яка відповідь на вказану вище заяву на адресу ТОВ "Евер бест" не надходила.

17.03.2023 ТОВ "Евер бест" звернувся до суду у справу №925/1230/18 із заявою №17-03-23 про визнання наказу Господарського суду Черкаської області від 13.09.2019 у справі №925/1230/18 таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення простроченої заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном за Договором фінансового лізингу на суму 3 496 098,64 грн. (а.с.86 т.1). Вимога обгрунтована тим, що 08.03.2023 ТОВ "Евер Бест" за односторонньою заявою про залік зустрічних однорідних вимог №08-03-03 частково зменшив свої зобов`язання перед АТ КБ "ПриватБанк" по простроченій заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном за Договором фінансового лізингу на суму 3 496 098,64 грн.; що зазначена заява була надіслана АТ КБ "ПриватБанк" електронною поштою на адресу: та адресу для кореспонденції: вул.Набережна Перемоги, 30, м.Дніпро, 49094; що таким чином обов`язок ТОВ "Евер бест" перед АТ КБ "ПриватБанк" на суму 3 496 098,64 грн. припинився.

27.03.2023 ухвалою Господарського суду Черкаської області у справі №925/1230/18 заяву ТОВ "Евер бест" від 17.03.2023 №17-03-23 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення.

У вказаному судовому рішенні суд встановив, що на правовідносини, які складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж (...); що згідно ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу; що у разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу; що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати; що в даному випадку лізингоодержувач не вправі вимагати передання частково оплаченого товару, оскільки саме останній порушив зобов`язання та не реалізував своє право на викуп отриманого в лізинг майна; що разом з тим розірвання (припинення) договору фінансового лізингу відбулося 15 червня 2017 року, а односторонній правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог лізингоодержувач вчинив лише 08 березня 2023 року, тобто з пропуском загального (трирічного) строку позовної давності, що суперечить п.4 ч.1 ст. 602 ЦК України; що зарахування зустрічних однорідних вимог в даному випадку не відбулося, а сам правочин є нікчемним; що наказ зі справи судом було видано 20 травня 2019 року (…), а товариство в своїй заяві просить суд визнати наказ від 13 вересня 2019 року таким, що не підлягає виконанню; що за таких обставин заяву боржника про визнання наказу від 13 вересня 2019 року у справі №925/1230/18 таким, що не підлягає виконанню слід залишити без задоволення.

29.03.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі №925/233/23 про банкрутство ТОВ "Евер-Бест".

02.05.2023 ТОВ "Евер-Бест"звернулося з позовом, що розглядається.

07.06.2023 постановою Північного апеляційного господарського суду ухвалу суду від 29.03.2023 у справі №925/233/23 залишено без змін.

7. При вирішенні спору судом застосовано наступні норми законодавства.

Відповідно до Господарського процесуального кодексу України

ч.6 ст.12. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

ч.1 ст.73. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;

ч.4 ст.75. Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з Кодексом України з процедур банкрутства:

ч.2 ст.7. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; (…) спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; (…) Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення;

Відповідно до Цивільного кодексу України:

ч.2 і 4 ст.653. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

ч.1 і 2 ст.693. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

ч.1-3 ст.608. За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

ст. 694.

1. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. (…).

3. У разі невиконання продавцем обов`язку щодо передання товару, проданого в кредит, застосовуються положення статті 665 цього Кодексу.

4. Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару.

5. Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

6. З моменту передання товару, проданого в кредит, і до його оплати продавцю належить право застави на цей товар.

ч.1-3 ст. 695. Договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів. Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару. До договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу застосовуються положення частин третьої, п`ятої та шостої статті 694 цього Кодексу.

8. Аналізуючи установлені обставини справи та норми чинного законодавства, враховуючи висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, суд прийшов до таких висновків.

8.1. 01.07.2016 сторонами укладено Договір. За час користування майном Боржником сплачено Банку близько 3,5 млн. грн., з яких останній лізинговий платіж здійснено 23.08.2016.

15.06.2017 (тобто через рік користування майном) Боржник повернув майно Банку. Жодного платежу за користування майном з моменту укладення Договору (борг за яким склав більше 16 млн. грн.) Боржник не сплатив.

Також Боржник протягом шести років (до 08.03.2023) не порушував питання про повернення лізингових платежів (як частини покупної вартості) та почав доводити "порушення" свого права виключно у зв`язку з поданням Банком заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника.

Тобто дійсний намір Боржника полягає не у захисті його права, а у створенні перешкод Банку у русі справи про його банкрутство, у якій Банк-кредитор намагається задовольнити свої вимоги, що не були задоволені Боржником за останні шість років, та у намаганні взагалі ухилитися від сплати Банку будь-яких коштів за рік користування майном (яким є чотири цілісні майнові комплекси).

8.2. Укладений сторонами Договір, як визначено ст.608 Цивільного кодексу України, є змішаним договором і до нього застосовуються загальні положення про найм (оренду) та загальні положення про купівлю-продаж. Зокрема, Договір містить положення про продаж йому майна на умовах попередньої оплати.

Згідно з ч.2 ст.693 ЦК України "якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Тобто закон ставить умовою виникнення права у покупця на повернення попередньої оплати такі факти як: 1) передання продавцю усієї передбаченої договором суми попередньої оплати (у даній справі це сума 381 074 752,00 грн.); 2) настання строку передачі товару; 3) непередання у власність товару продавцем. У даній же справі такі факти відсутні, отже у Позивача-Боржника не виникло право вимагати повернення суми попередньої оплати, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Також закон ставить умовою добросовісність покупця і недобросовісність продавця. Однак у цій справі саме Боржник (лізингоодержувач) є недобросовісним - порушив зобов`язання та не реалізував своє право на викуп отриманого в лізинг майна, а розірвання Договору відбулося саме в зв`язку з порушенням лізингоодержувачем своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати платежів за Договором.

8.3. За таких обставин до цих правовідносин застосовуються положення ч.2 і 4 ст.653, згідно з якими, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються та сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Конкретно Договором, або конкретною нормою будь-якого закону іншого не встановлено.

Посилання Боржника на судову практику Верховного Суду у даному випадку не є обгрунтованим, оскільки обставини цієї справи та приведених судових актів не є подібними, зокрема і найменше у тому, що Банк є власником переданого у лізинг майна, що Договір не було визнано недійсним (ні повністю, ні в частині), що позовна давність за вимогами у цій справі спливла (при цьому суд не застосовує позовну давність, а лише вказує на те, що така обставина є відмінною від приведеної у вказаній Боржником судовій практиці).

8.4. При цьому суд враховує й те,

що після розгляду Верховним Судом справи №904/2357/20 ч.7 ст.17 Закону України "Про фінансовий лізинг" викладено у новій редакції (Закон України від 14 грудня 2021 року №1953-IX), згідно з якою лізингові платежі, сплачені лізингоодержувачем за договором фінансового лізингу до дати односторонньої відмови лізингодавця від договору фінансового лізингу або його розірвання, не підлягають поверненню лізингоодержувачу, крім випадків, якщо одностороння відмова від договору фінансового лізингу або його розірвання здійснюються до моменту передачі об`єкта фінансового лізингу лізингоодержувачу.

що Законом №1201-ІХ від 04 лютого 2021 року Главу 58 Цивільного кодексу України доповнено статтею 809-1, згідно з якою у разі визнання договору лізингу недійсним або віднесення до нікчемного лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути лізингодавцю предмет договору лізингу у стані, в якому він був одержаний, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. При цьому лізингові платежі, сплачені на момент визнання договору лізингу недійсним або віднесення до нікчемного, поверненню не підлягають.

8.5. Окремо суд підкреслює, що умови Договору не передбачають зобов`язання банку повернути раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі (суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу), в разі розірвання (припинення) договору. Навпаки, п.6.2.4 Договору передбачає, що лізингоодержувач зобов`язується повернути майно Банку у випадку розірвання Договору (…), сплативши при цьому Банку заборгованість по лізингових платежах на поточну дату.

Тобто не може одночасно існувати обов`язок у Боржника сплатити лізингові платежі, а у Банку - обов`язок повернути ці ж самі лізингові платежі Боржнику. Договір в цій частині не визнано недійсним.

8.6. За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити.

9. Решту доводів і поданих учасниками справи доказів, які судом не прийнято або відхилення яких не обгрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Керуючись ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні вимог у позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" без дати і номеру (вх.суду №9280/23 від 02.06.2023) повністю.

Рішення набирає законної сили законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено і підписано 03.10.2023.

Направити це судове рішення рекомендованим листом з повідомленням сторонам.

С у д д я Хабазня Ю.А.

Х-3