ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2023 р. Справа№ 910/13149/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Владимиренко С.В.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Білик М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АБЗ-1»

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2023

у справі № 910/13149/22 (суддя Джарти В.В. )

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ ЕНЕРГО-АЛЬЯНС»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АБЗ-1»

про стягнення заборгованості у розмірі 311 086,43 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ ЕНЕРГО-АЛЬЯНС» звернулось до Господарського суду міста з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «АБЗ-1» про стягнення основного боргу за договором поставки в розмірі 210 637,83 грн, а також 20 382,65 грн - пені, 6 146,01 грн - 3% річних та 53 919,77 грн - інфляційних втрат. Також позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки № 04-21-10 від 29.04.2021 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем товар, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, на яку було нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Доводи та заперечення відповідача

Відповідач не погодився з позовом посилаючись на те, що неналежне виконання договору обумовлено надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, які визнано форс-мажорними обставинами Торгово-промисловою палатою України, а тому відсутні підстави для стягнення неустойки. У зв`язку зі здійсненням російською федерацією військової агресії проти України починаючи з 24.02.2022 та запровадженням воєнного стану, ТОВ «АБЗ-1» фактично припинило свою господарську діяльність на період з 24 лютого 2022 року по листопад 2022 року.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2023 у справі №910/13149/22 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АБЗ-1» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ ЕНЕРГО-АЛЬЯНС» 269 508 грн 56 коп, з яких: 210 637,83 грн грн 83 коп основний борг, 5858 грн 93 коп 3% річних, 53 011 грн 80 коп інфляційних втрат, 10 000 грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу, а також судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 4 042 грн 63 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване порушенням відповідачем своїх зобов`язань щодо повної оплати за поставлений товар за договором поставки від 29.04.2021 № 04-21-10.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 5 858,93 грн - 3% річних, 53 011,80 грн - інфляційних втрат та 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог матеріального та процесуального права.

А саме, відповідач зазначає, що:

- суд не надав оцінку документам, наданим відповідачем, які підтверджують призупинення господарської діяльності відповідача в зв`язку із введенням воєнного стану в Україні та мобілізацією частини персоналу, в тому числі керівника/засновника товариства;

- судом не враховано висновки Верховного Суду щодо встановлення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Доводи та заперечення позивача

Позивач не скористався своїм право на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2023 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/13149/22 та невідкладно надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №910/13149/22. Копію ухвали надіслано Господарському суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2023 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору у розмірі 3 721,50 грн. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.

11.08.2023, через відділ документального забезпечення апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано докази сплати судового збору - платіжна інструкція № 7648 від 09.08.2023 на суму 3 721,50 грн.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2023, у зв`язку з перебуванням судді Буравльова С.І., який входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13149/22.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2023 апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів.

Також, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2023 відкрито апеляційне провадження за цією апеляційною скаргою. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 18.09.2023. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 11.09.2023. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 11.09.2023. Явка учасників справи не визнана обов`язковою.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2023, у зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О., який входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/13149/22.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Владимиренко С.В., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2023 апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів.

Розгляд клопотань та заяв учасників справи

Клопотань та заяв від сторін у справі не надійшло.

Явка представників сторін.

В судове засідання 18.09.2023 представник позивача не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Зокрема, залучено судом до справи довідку про надсилання засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти позивача.

Відповідно до частин 5, 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Абзацом 5 пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін та третьої особи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.09.2023 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залиши без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Судом першої інстанції, на підставі сукупності належних та допустимих доказів встановлено наступні обставини.

29.04.2021 між ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ЕНЕРГО-АЛЬЯНС» - постачальник та ТОВ «АБЗ-1» далі - покупець був укладений Договір поставки № 04-21-10 (далі - Договір), згідно з п. 1.1. якого, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцеві, а Покупець - прийняти такий товар та оплатити його вартість у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору, Товаром є порошок мінеральний неактивований для асфальтобетонних сумішей (МП І) (ДСТУ Б В.2.7-121: 2014) (далі - Товар).

Постачальник зобов`язується поставляти товар або окремі його партії в кількості і асортименті та за цінами, визначеними у Специфікаціях, які є невід`ємними частинами Договору (п. 1.3. Договору).

Згідно з п. 1.4. Договору, загальна вартість даного Договору визначається вартістю товару, отриманого протягом дії цього Договору згідно видаткових накладних.

Датою поставки товару є дата, вказана в видатковій накладній, яка надана Постачальником. Право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця в момент передачі товару. Товар вважається переданим з моменту підписання видаткової накладної або передачі товару перевізникові, якщо інше не випливає з базису поставки. Видаткова накладна складається у двох примірниках для кожної із Сторін Договору, які мають однакову юридичну силу (п. 3.2. Договору).

Умовами п. 3.5. Договору передбачено, що Постачальник зобов`язується надати Покупцю наступні товаросупроводжувальні документи: - паспорт якості/сертифікат відповідності, який посвідчує відповідність Товару вимогам відповідних стандартів або технічних умов (на вимогу сторони); - рахунок-фактуру; - товарно-транспортну та/або видаткову накладну; - документацію, що підтверджує відповідність якості товару.

Відповідно до п. 3.6. Договору, зобов`язання Постачальника є виконаними з моменту переходу товару у власність Покупця (передача перевізникові вважається моментом переходу права власності). Постачальник несе ризик випадкової загибелі товару до моменту переходу права власності на товар до Покупця.

Зобов`язання Покупця є виконаними з моменту оплати та прийняття замовленого товару. Покупець не може безпідставно відмовитись від приймання товару (партії товару) (п. 3.7. Договору).

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що ціни на товар, який поставляється, визначаються у Специфікаціях до цього Договору в національній грошовій одиниці України - гривні. Ціни дійсні тільки для даного Договору на протязі строку, встановленого Договором.

Згідно з п. 4.5. Договору, оплата здійснюється на підставі рахунку-фактури шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки. Інші умови оплати можуть зазначатися Сторонами в Специфікації.

Моментом оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника (п. 4.6. Договору).

15.06.2021 між Сторонами було підписано Специфікацію № 1, згідно умов якої: Сума поставки по цій Специфікації: 2 900 000,00 грн з ПДВ та вартістю доставки (п. 1). Умови оплати: 100% - протягом тридцяти календарних днів з дати поставки на склад Покупця (м. Київ, вул. Якутська,49) (п. 2). Умови поставки: DDP склад Покупця м. Київ (п. 3). Термін поставки: червень-липень 2021 рік (п. 4).

04.08.2021 між Сторонами було підписано Специфікацію № 2, згідно умов якої: Сума поставки по цій Специфікації: 1 500 000,00 грн з ПДВ та вартістю доставки (п. 1). Умови оплати: 100% - протягом тридцяти календарних днів з дати поставки на склад Покупця (м. Київ, вул. Якутська,49) (п. 2). Умови поставки: DDP склад Покупця м. Київ (п. 3). Термін поставки: серпень-вересень 2021 рік (п. 4).

01.10.2021 між Сторонами було підписано Специфікацію № 3, згідно умов якої: Сума поставки по цій Специфікації: 1 550 004,00 грн з ПДВ та вартістю доставки (п. 1). Умови оплати: 100% - протягом тридцяти календарних днів з дати поставки на склад Покупця (м. Київ, вул. Якутська,49) (п. 2). Умови поставки: DDP склад Покупця м. Київ (п. 3). Термін поставки: червень-липень 2021 рік (п. 4).

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов Договору, позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 1 194 036,83 грн з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними: підписаними представниками сторін без заперечень та скріпленими відбитками їх печаток, копії яких надані в матеріали справи.

Матеріалами справи підтверджено відповідачем було здійснено лише часткову оплату отуманеного від позивача товару на суму 983 399,00 грн, що підтверджується Карткою рахунку 361 за 01.06.2021 - 08.08.2022, копія якої надана в матеріали справи, у зв`язку з чим, заборгованість з оплати товару відповідача перед позивачем становить 210 637,83 грн.

Зазначені обставини відповідачем в апеляційній скарзі не заперечуються

Відповідно до підписаного сторонами Акту звірки взаємних розрахунків за період: 01.12.2021 - 15.12.2021, станом на 15.12.2021, заборгованість ТОВ «АБЗ-1» на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ЕНЕРГО-АЛЬЯНС» становила 210 637,83 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на корить позивача суми основного боргу, а також 3% річних та інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання.

Мотиви і джерела права, з яких виходить апеляційний суд при прийнятті судового рішення

Відповідач, обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу послався на наявність форс-мажорних обставин, які, на його думку, є підставою для звільнення його від сплати 3 % річних та інфляційних втрат, які називає «штрафними санкціями».

Суд першої інстанції, щодо форс - мажорних обставин зазначив наступне.

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що Сторона звільняється від визначеної цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством відповідальності за повне чи часткове невиконання Договору, якщо вона доведе, що таке порушення сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин, визначених у цьому Договорі, за умови, що їх настання було засвідчено у визначеному цим Договором порядку.

Під непереборною силою у цьому Договорі розуміються будь-які надзвичайні події зовнішнього щодо Сторін характеру, які виникають без вини Сторін, поза їх волею або всупереч волі чи бажанню Сторін, і які не можна за умови вжиття звичайних для цього заходів передбачити та не можна при всій турботливості та обачності відвернути (уникнути), включаючи (але не обмежуючись) стихійні явища природного характеру (землетруси, повені, урагани, руйнування в результаті блискавки тощо), лиха біологічного, техногенного та антропогенного походження (вибухи, пожежі, вихід з ладу машин й обладнання, масові епідемії, епізоотії, епіфітотії тощо), обставини суспільного життя (війна, воєнні дії, проведення антитерористичних операцій, блокади, громадські хвилювання, прояви тероризму, масові страйки та локаути, бойкоти тощо), а також видання заборонних або обмежуючих нормативних актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, інші законні або незаконні заборонні чи обмежуючі заходи названих органів, які унеможливлюють виконання Сторонами цього Договору або тимчасово перешкоджають такому виконанню (п. 6.2. Договору).

Умовами п. 6.4. Договору передбачено, що настання непереборної сили має бути засвідчено компетентним органом, що визначений чинним в Україні законодавством.

Відповідно до п. 6.5. Договору, Сторона, що має намір послатися на форс-мажорні обставини, зобов`язана невідкладно (не пізніше 5-ти діб з моменту настання форс-мажорних обставин) із урахуванням можливостей технічних засобів миттєвого зв`язку та характеру існуючих перешкод повідомити іншу Сторону про наявність форс-мажорних обставин та їх вплив на виконання цього Договору. Не повідомлення або невчасне повідомлення однієї із сторін про неможливість виконання взятих за даним Договором зобов`язань, позбавляє сторону права посилатися на будь-яке вищезгадане зобов`язання, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань.

Якщо форс-мажорні обставини та (або) їх наслідки тимчасово перешкоджають виконанню цього Договору, то виконання цього Договору зупиняється на строк, протягом якого воно є неможливим. Якщо у зв`язку із форс-мажорними обставинами та (або) їх наслідками, за які жодна із Сторін не відповідає, виконання цього Договору є остаточно неможливим, то цей Договір вважається припиненим з моменту виникнення неможливості виконання цього Договору. Якщо у зв`язку із форс-мажорними обставинами та (або) їх наслідками виконання цього Договору є тимчасово неможливим і така неможливість триває більш ніж 6 місяців і не виявляє ознак припинення, то цей Договір може бути припинений в односторонньому порядку будь-якою Стороною шляхом направлення за допомогою поштового зв`язку письмового повідомлення про це іншій Стороні (п. 6.6., п. 6.7. та п. 6.8. Договору).

Судом першої інстанції належним чином встановлено порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки а також ст. 265 ГК України, ст. ст. 655 , 712, 691, 692 ЦК України щодо оплати за поставлений товар.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої ст. 526 ЦК України, Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої та другої ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (частина перша ст. 617 ЦК України).

Згідно частини другої ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до частини четвертої ст. 219 ГК України сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Відповідно до змісту укладеного між сторонами договору поставки, сторони передбачили умови та підстави звільнення від виконання зобов`язань.

Так пунктом 6.1. Договору передбачено, що Сторона звільняється від визначеної цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством відповідальності за повне чи часткове невиконання Договору, якщо вона доведе, що таке порушення сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин, визначених у цьому Договорі, за умови, що їх настання було засвідчено у визначеному цим Договором порядку.

Під непереборною силою у цьому Договорі розуміються будь-які надзвичайні події зовнішнього щодо Сторін характеру, які виникають без вини Сторін, поза їх волею або всупереч волі чи бажанню Сторін, і які не можна за умови вжиття звичайних для цього заходів передбачити та не можна при всій турботливості та обачності відвернути (уникнути), включаючи (але не обмежуючись) стихійні явища природного характеру (землетруси, повені, урагани, руйнування в результаті блискавки тощо), лиха біологічного, техногенного та антропогенного походження (вибухи, пожежі, вихід з ладу машин й обладнання, масові епідемії, епізоотії, епіфітотії тощо), обставини суспільного життя (війна, воєнні дії, проведення антитерористичних операцій, блокади, громадські хвилювання, прояви тероризму, масові страйки та локаути, бойкоти тощо), а також видання заборонних або обмежуючих нормативних актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, інші законні або незаконні заборонні чи обмежуючі заходи названих органів, які унеможливлюють виконання Сторонами цього Договору або тимчасово перешкоджають такому виконанню (п. 6.2. Договору).

Відповідно до п. 6.5. Договору, Сторона, що має намір послатися на форс-мажорні обставини, зобов`язана невідкладно (не пізніше 5-ти діб з моменту настання форс-мажорних обставин) із урахуванням можливостей технічних засобів миттєвого зв`язку та характеру існуючих перешкод повідомити іншу Сторону про наявність форс-мажорних обставин та їх вплив на виконання цього Договору. Не повідомлення або невчасне повідомлення однієї із сторін про неможливість виконання взятих за даним Договором зобов`язань, позбавляє сторону права посилатися на будь-яке вищезгадане зобов`язання, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань.

У своєму судовому рішенні суд першої інстанції зазначив, що ним враховано, що листом вих. № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України на підставі ст. 14 та ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до вимог чинного законодавства та сталої судової практики Верховного Суду сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціального характеру і при їх визначенні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення дії непереборної сили покладається на сторону, яка порушила зобов`язання.

Згідно з ст. 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, про відсутність підстав для звільнення відповідача від господарської відповідальності за порушення зобов`язань за договором у зв`язку із форс-мажорними обставинами, оскільки відповідач не подав докази вчасного повідомлення ним позивача про неможливість виконання взятих за даним Договором зобов`язань через настання форс-мажорних обставин у строк визначений п. 6.5. Договору.

Відповідач, обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу послався на наявність форс-мажорних обставин, які на його думку є підставою для звільнення його від сплати 3 % річних та інфляційних втрат, які він називає «штрафними санкціями».

З цього приводу судова колегія вважає необхідним зазначити, що невиконання зобов`язань через вплив форс-мажорних обставин звільняє виключно від відповідальності за порушення зобов`язань та жодним чином не звільняє від виконання самого зобов`язання. Також, не звільняє від необхідності, за вимогою кредитора, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки таке зобов`язання є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

В Постанові від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) Велика Палата вказала, що «за змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника». Аналогічний висновок зроблено Великою Палатою і в постанові від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19), і в постанові від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції щодо стягнення 3 5 річних та інфляційних втрат.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн, понесених в суді першої інстанції

Суд першої інстанції у своєму рішення частково задовольнив вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 10 000,0 грн.

В прохальній частині апеляційної скарги відповідач просить скасувати рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,0 грн, водночас мотивувальна частина апеляційної скарги не містить жодних посилань на мотиви та підстави незгоди відповідача із судовим рішення в цій частині.

За результатами апеляційного перегляду судова колегія також не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині.

Відповідно до частини першої ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої ст. 123 ГПК України).

Згідно із частинами першою та другою ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма ст. 129 ГПК України).

На підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості позивачем до матеріалів справи також було додано:

- копію Угоди про надання правової допомоги від 23.11.2020;

- копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 22.11.2022 серії АА № 1253290;

- копію Додаткової угоди № 1 від 29.11.2022 до угоди про надання правової допомоги від 23.11.2020.

Відповідно до умов п. 3.1. та п. 3.2. Додаткової угоди, що послуги Адвоката в рамках даної Угоди сплачуються у фіксованому розмірі, який за домовленістю сторін складає 20 000,00 грн. Сторони дійшли згоди, що зазначена сума винагороди виплачується адвокату виключно у разі вирішення спору у Господарському суд м. Києва на користь Клієнта («гонорар успіху»).

Таким чином 20 000,00 грн, заявлені до стягнення в якості оплати витрат на професійну правничу допомогу сторонами визначено як гонорар успіху.

Суд першої інстанції, з посиланням на норми чинного законодавства та практику Верховного Суду обґрунтовано зазначив, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Перевіривши зазначені обставини, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, керуючись принципами справедливості, пропорційності зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду судова колегія зазначає, що апелянтом не спростовані висновки суду першої інстанції, всі обставинам, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі судом першої інстанції надана належна правова оцінка на підставі сукупності належних та допустимих доказів. Норми матеріального та процесуального права судом першої інстанції застосовані правильно.

Розглянувши справу, колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. Оскаржене рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства.

Судові витрати

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2023 у справі №910/13149/22 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано, після виходу судді Корсака В.А. з відпустки - 02.10.2023.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.В. Владимиренко

С.О. Алданова