РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.10.2023Справа № 910/10744/23

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 27)
доФізичної особи-підприємця Теленченко Максима Миколайовича ( АДРЕСА_1 )
простягнення 89 924 грн 74 коп.
Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

06.07.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з вимогами до Фізичної особи-підприємця Теленченко Максима Миколайовича про стягнення заборгованості за договором на еквайрингові обслуговування торгово-сервісного підприємства від 12.02.2019 № 5047 в розмірі 89 924 грн 74 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору на еквайрингові обслуговування торгово-сервісного підприємства від 12.02.2019 № 5047 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 66 675 грн 03 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 6 609 грн 55 коп. пені, 12 006 грн 47 коп. інфляційних втрат та 4 633 грн 69 коп. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 позовну заяву залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

21.07.2023 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на підтвердження усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 відкрито провадження у справі № 910/10744/23, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

01.09.2023 на адресу Господарського суду міста Києва повернулося поштове відправлення за № 958, яким на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (04060, місто Київ, вулиця Берлінського Максима, будинок 20, квартира 74) було направлено ухвалу від 24.07.2023, із зазначенням причини повернення: за закінченням терміну зберігання, дата довідки ф.20: 29.08.2023.

Відповідно до частин 2, 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 вручена відповідачу 29.08.2023

Станом на 03.10.2023 відповідачем вимог ухвали суду від 24.07.2023, зокрема, щодо подання відзиву на позов, не виконано.

З огляду на вищевикладене, оскільки Фізична особа-підприємець Теленченко Максим Миколайович не скористався наданими йому процесуальними правами, зокрема, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд, на підставі частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12.02.2019 між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (банк за договором, позивач у справі) та Фізичною особою-підприємцем Теленченком Максимом Миколайовичем (тогровець за договором, відповідач у справі) укладений договір на еквайрингове обслуговування торгово-сервісного підприємства № 5047 (надалі - договір), відповідно до умов якого цей договір регулює порядок взаємодії між торговцем і банком під час технологічного, інформаційного обслуговування банком торговця та з проведення платежів і розрахунків за операціям, здійсненими з використанням спеціального платіжного засобу відповідної платіжної системи під час оплати товарів, робіт та/або послуг в торговельних точках торговця (здійснення еквайрінгу).

Пунктами 2.2.-2.4. договору передбачено, що за даним договором торговець бере на себе зобов`язання приймати в торговельних точках торговця до сплати СПЗ в якості рівноцінного платіжного засобу за товари, роботи та/або послуги за процедурою, що визначена в цьому договорі. Банк забезпечує на умовах цього договору обробку документів і перерахування коштів на поточний рахунок торговця за операціями, які були проведені за допомогою СПЗ з використанням устаткування банку. Для проведення платежів здійсненими з використанням спеціального платіжного засобу відповідної платіжної системи під час оплати товарів, робіт та/або послуг у торговельних точках торговця банк передає в строкове, платне, тимчасове користування торговцю устаткування, порядок та умови користування яким визначаються в цьому договорі. Строк оренди устаткування обчислюється з дати підписання сторонами акта приймання-передавання устаткування, форма якого наведена в додатку 8 до цього договору, та становить 1 (один) рік.

У пунктах 3.1.1, 3.1.3., 3.1.6. договору сторони погодили, що банк зобов`язується цілодобово проводити авторизацію операцій, які здійснюються з використанням СПЗ в торгівельних точках торговця; здійснювати зарахування коштів на поточний рахунок торговця, зазначений торговцем у додатку 5 до цього договору, не пізніше 1 (одного) робочого дня з дня надходження до банку звітів торговця про проведені операції з використанням СПЗ під час здійснення еквайрінгу, за винятком випадків, коли операція визнається недійсною відповідно до умов, зазначених у розділі 8 цього договору; передати торговцю в тимчасове користування (оренду) устаткування, зазначене в додатку 7 до цього договору шляхом підписання уповноваженими представниками сторін акта приймання-передавання устаткування, форма якого наведена в додатку 8 до цього договору, в робочому стані, придатному для використання за цільовим призначенням відповідно до пункту 2.3. цього договору. Виставляти рахунок торговцю на суму орендної плати не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом сплати оренди.

Торговець зобов`язався: проводити операції з використанням СПЗ тільки після одержання коду авторизації в процесинговому центрі; приймати СПЗ як платіжний засіб, рівноцінний готівці, використовуючи ті самі ціни та умови оплати у валюті платежу, що і при оплаті готівкою; виконувати встановлені цим договором та законодавством України вимоги з товарно-касового обліку при здійсненні операцій з використанням СПЗ; перевіряти відповідність суми на товарному чеку сумі на чеку устаткування; приймати всі дійсні СПЗ без будь-якої дискримінації і разі їх належного представлення до оплати; до 01 години кожного робочого дня направляти звіти шляхом передавання даних за проведеними даних, за проведеними по операціях з використанням устаткування (балансування РОS-терміналу) по погоджених із банком каналах зв`язку; використовувати для обслуговування операцій з використанням СПЗ надане банком у тимчасове користування (оренду) устаткування в торгівельних точках торговця; своєчасно вносити орендну плату в розмірі й порядку, передбаченому розділом 7 цього договору (пункти 3.2.1, 3.2.2, 3.2.8, 3.2.11, 3.2.28 договору).

Відповідно до пунктів 3.2.18, 12.4 договору торговець зобов`язаний протягом 180 календарних днів після здійснення операції з використанням СПЗ, сплатити банку всі суми, які будуть списані з банку ПС та/або банками-емітентами СПЗ, у зв`язку з проведенням в торговельній точці торговця операцій з використанням СПЗ. Сторони повинні в строк 180 календарних днів з дати здійснення операцій з використанням СПЗ повністю здійснити всі взаєморозрахунки і платежі. При цьому протягом одного року з дати здійснення операцій з використання СПЗ торговець зобов`язується в безумовному порядку протягом чотирнадцяти робочих днів з дати виставлення Банком рахунку виплатити всі суми, що будуть списані з банку за претензіями відповідних ПС і банків-емітентів СПЗ по проведених у торговельних точках торговця операціях з СПЗ.

Згідно із пунктом 6.1 договору, торговець надає банку щоденний звіт по всіх проведених операціях з використанням СПЗ за допомогою устаткування, що надане та обслуговується банком, шляхом пересилання відповідної інформації по погодженому сторонами каналу зв`язку в кінці кожного робочого дня.

У відповідності до пункту 7.1. договору, оплата комiсiйної винагороди банку здійснюється торговцем згідно з тарифами (додаток 6 до цього договору). комісійна винагорода за розрахунками із застосуванням СПЗ, яка підлягає сплаті банку відповідно до умов цього договору, утримується банком з торговця під час перерахування коштів на поточний рахунок торговця в розмiрi згiдно з тарифами та обраховується від суми кожної операції з застосуванням СПЗ. Підставою утримання з сум перерахування коштів комiсiйної винагороди є зарахування зустрічних однорідних вимог. Цим торговець надає свою згоду на взаємозалiк таких вимог. Сторони погодили, що здійснення взаємозаліку на умовах цього договору не потребує додаткового оформлення та погодження.

Положеннями пунктів 7.4, 7.5 договору за користування устаткуванням встановлено щомісячну орендну плату в розмірі 300,00 (триста) грн, в тому числі ПДВ. Торговець уповноважив банк здійснювати договірне списання орендної плати з рахунку № 3047 не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом сплати оренди.

Даний договір набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів відбитками печаток сторін і діє протягом 1 (одного) року. При цьому, у випадку невиконання будь-якою із сторін своїх зобов`язань за цим договором строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань за цим договором (пункт 12.1. договору).

Пунктом 13.8. договору передбачено, що додатки до цього договору є невід`ємними частинами договору: додатки № 1- № 8.

Додатком № 5 до договору сторонами узгоджено картку торговця, відповідно до якої назва торговельної мережі визначено ФОП Теленченко М.М., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 54, оф. 20.

Додатком № 7 до договору сторони визначили "Перелік орендованого устаткування та адрес його експлуатації", а саме: назва ТСП - ФОП Теленчнко М.М.; адреса ТСП - м. Київ, вул. Межигірська, 54, оф. 20; устаткування/технічна модель - Ingenico; технічний стан - нове обладнання.

12.02.2019 між сторонами підписано акт приймання-передавання устаткування (додаток № 8 до договору), яким визначено, що відповідно до договору на еквайрингове обслуговування торгово-сервісного підприємства №5047 від 12.02.2019, банк передає, а торговець приймає у строкове, платне, тимчасове користування наступне устаткування в тому числі: устаткування/технічна модель - Ingenico; заводський номер 95; інвентарний номер - 143781; балансова вартість - 7 684 грн 77 коп.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладених договорів, суд дійшов до висновку, що дані правочини за своєю правовою природою є договорами надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Загальний порядок проведення переказу коштів у межах України станом на час виникнення правовідносин визначав Закон України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням (надалі - Положення № 705) (в редакціях чинних на момент виникнення правовідносин).

Відповідно до пунктів 1.9., 1.42. статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" еквайринг - це послуга технологічного, інформаційного обслуговування розрахунків за операціями, що здійснюються з використанням електронних платіжних засобів у платіжній системі; торговець - суб`єкт підприємницької діяльності, який, відповідно до договору з еквайром або платіжною організацією, приймає до обслуговування платіжні інструменти з метою проведення оплати вартості товарів чи послуг (включаючи послуги з видачі коштів у готівковій формі).

У відповідності до розділу 5 Положення № 705, еквайринг у межах України здійснюється виключно юридичними особами-резидентами, що уклали договір з платіжною організацією платіжної системи. Еквайр зобов`язаний забезпечити технологічне, інформаційне обслуговування суб`єктів господарювання та інших осіб (далі - торговець) і проведення розрахунків з ними за операції, які здійснені між торговцями та користувачами з використанням електронних платіжних засобів, на підставі договору. Договір між еквайром і торговцем надає право торговцю приймати до оплати електронні платіжні засоби певної платіжної системи з дотриманням її правил та виконувати інші операції, визначені цим договором. Договір між еквайром і торговцем не повинен містити обмежень щодо приймання електронних платіжних засобів інших емітентів та інших платіжних систем.

За змістом частини 1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, починаючи з 12.02.2019 по 03.05.2019 використовував надане банком в тимчасове користування устаткування, зокрема за цей період торговцем проведено 2 операції. 14.03.2019 на суму 13 000 грн 00 коп. (12 740 грн 00 коп. + 260 грн 00 коп. комісія банку відповідно до пункту7.1 договору) та 23.04.2019 на суму 67 700 грн 00 коп.(66 346 грн 00 коп. + 1 354 грн 00 коп. комісія банку відповідно до пункту 7.1 договору).

02.05.2019 було здійснено операцію "Reversal" з повернення коштів на суму 67 700 грн 00 коп. Так як останній рух коштів щодо розрахунків в торгово-сервісній мережі по рахунку торговця № НОМЕР_1 було здійснено 23.04.2019, і залишок коштів станом на 02.05.2019 на рахунку складав 0,00 грн, по рахунку виникла дебіторська заборгованість перед банком по терміналу в сумі 66 346 грн 00 коп., що підтверджується випискою по банківському рахунку торговця № НОМЕР_1 за період з 12.02.2019 по 21.06.2023.

Залишок суми заборгованості станом на 180 день з дня проведення операції (02.05.2019), тобто на 30.10.2019 (29 днів (травень) + 30 днів (червень) + 31 день (липень) + 31 день (серпень) + 30 днів (вересень) + 29 днів (жовтень) 2019 року) =180 днів), складав 66 346 грн 00 коп., що підтверджується: розрахунком заборгованості за Договором станом на 21.06.2023, випискою по банківському рахунку Торговця № 3016 за період з 12.02.2019 по 21.06.2023.

Крім того, орендна плати за період з 14.03.2019 по 31.03.2019 була нарахована у сумі 174 грн 19 коп. та погашена шляхом договірного списання з рахунку №3047 17.04.2019. Орендна плата за квітень 2019 року в сумі 300 грн 00 коп. та за три дні травня 2019 року в сумі 29 грн 03 коп. сплачена не була, оскільки на рахунку № НОМЕР_2 були відсутні кошти.

03.05.2019 актом приймання - передавання устаткування було повернуто банку.

Листом від 13.10.2021 № 100.16/2-03/1/413 торговця повідомлено про наявну заборгованість за договором, що виникла у наслідок проведення операції повернення в сумі 66 346 грн 00 коп. та за орендною платою в сумі 329 грн 03 коп.

21.12.2021 банк, у зв`язку з несплатою торговцем наявної заборгованості, повторно направив лист № 100.16/2-03/1/967 від 21.12.2021 щодо необхідності погашення заборгованості в сумі 66 346 грн 00 коп. та 329 грн 03 коп.

Як вбачається з матеріалів справи , відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати наданих послуг в результаті проведення операції повернення "Reversal", а також з оплати орендної плати за користування устаткуванням, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем розмірі 66 675 грн 03 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати наданих послуг у розмірі 66 675 грн 03 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з оплати вартості послуг та оренди устаткування за договором на еквайрингові обслуговування торгово-сервісного підприємства від 12.02.2019 № 5047, та факту наявності заборгованості за отримані послуги у розмірі 66 346 грн 00 коп. та за оренду устаткування в розмірі 329 грн 03 коп., вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договорами, позивач просить суд стягнути з відповідача 6 523 грн 72 коп. пені за прострочення сплати заборгованості за договором за період з 30.10.2019 по 11.03.2020, 85 грн 83 коп. пені за прострочення сплати заборгованості за орендною платою за період з 06.05.2023 по 11.03.2020, 4 606 грн 15 коп. 3 % річних за прострочення сплати заборгованості за договором за період з 30.10.2019 по 23.02.2022, 27 грн 54 коп. 3 % річних за прострочення сплати заборгованості за орендною платою за період з 06.05.2023 по 23.02.2022, 11 942 грн 28 коп. інфляційних втрат за прострочення сплати заборгованості за договором з листопада 2019 року по лютий 2022 року, та 64 грн 19 коп. інфляційних втрат за прострочення сплати заборгованості за орендною платою з травня 2019 року по лютий 2022 року.

Суд зазначає, що у разі прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, підлягають стягненню річні відсотки відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з аналізу статей 612, 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 5.1. та пункту 5.12. договору, у разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства України та умов договору. У випадку порушення торговцем строків сплати орендної плати, банк має право вимагати від торговця сплати пені в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожний день порушення.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України та застосування відповідальності відповідно до пункту 5.12 договору.

З огляду на вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Тобто визначаючи розмір заборгованості за договором, зокрема, в частині пені, процентів річних та інфляційних втрат суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

За результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявленої до стягнення пені, інфляційних втрат та процентів річних судом встановлено, що розмір пені, інфляційних втрат та процентів річних, перерахований судом у відповідності до приписів чинного законодавства та в межах визначеного позивачем періоду прострочення, відповідає вимогам зазначених вище норм законодавства, умовам договору та є арифметично вірним, тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача 6 609 грн 55 коп. пені, 12 006 грн 47 коп. інфляційних втрат та 4 633 грн 69 коп. 3 % річних, визнаються судом обґрунтованими.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтями 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Теленченко Максима Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, місто Київ, вулиця Госпітальна, будинок 12-Г, ідентифікаційний код 00032129) в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, місто Київ, Володимирська, будинок 27, ідентифікаційний код 09322277) 66 675 (шістдесят шість тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн 03 коп. заборгованості, 6 609 (шість тисяч шістсот дев`ять) грн 55 коп. пені, 12 006 (дванадцять тисяч шість) грн 47 коп. інфляційних втрат, 4 633 (чотири тисячі шістсот тридцять три) грн 69 коп. 3 % річних та 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька