ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/542/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Богацької Н.С.

секретар судового засідання, за дорученням головуючого судді: Іванов І.В.

за участю представників учасників справи:

від прокуратури Тунік В.М., на підставі посвідчення;

від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, м. Одеса Десятова Н. А., в порядку самопредставництва;

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ», м. Одеса не з`явився;

від Бондаренка А.В. не з`явився;

від Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м. Київ Орєшкова Н.В., в порядку самопредставництва.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора Одеської області, м. Одеса

на рішення Господарського суду Одеської області від 31.05.2023 року, м. Одеса, суддя Петренко Н.Д., повний текст рішення складено та підписано 12.06.2023 року

у справі №916/542/18

за позовом: Заступника прокурора Одеської області, м. Одеса в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, м. Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ», м.Одеса

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м.Київ

про стягнення 1 438 952 грн. 58 коп., розірвання договору оренди нерухомого майна та зобов`язання повернути майно

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 , м. Одеса

до відповідачів: Товариства з обмеженою з відповідальністю Морський клуб ТЦФ, м.Одеса; Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, м. Одеса; Прокуратури Одеської області м. Одеса

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Київ

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

У березні 2018 року заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ЯХТ КЛУБ ,,ОДЕСА-2009, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю ,,МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ, у якій просив суд про стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України заборгованості у розмірі 1 438 952 грн. 58 коп., з яких: 1 162 880 грн. 45 грн основного боргу за орендною платою та 276 072 грн. 13 коп. пені; розірвання договору оренди державного нерухомого майна, укладеного 20.09.2005 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю ,,МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ; зобов`язати повернути державі в особі Фонду передане у строкове платне користування за договором оренди від 20.09.2005 року державне нерухоме майно, а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу: у літ. ,,Б: 81 малий елінг, 96 великий елінг, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 рундуки на першому поверсі, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 рундуки на другому поверсі, 16 магазин, 20 склад магазину, 41, 42 вмивальня, 43, 44, 45, 48, 49 душова, 50, 46, 47 туалети, 38 кладова, 34, 24 диспетчерські, 15, 16, 17, 25 офіс, 23 коридор, 26, 27, 28 приміщення, 12 кімната для переговорів, 13 кухня, 11 кают-компанія, 18, 22 вмивальня, 19, 21 туалети, 20 ванна, загальною площею 2084,8 кв.м; 54/1000 холлу 8, площею 4,96 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор, посилаючись на норми ст. 173, 188, 193, 222, 283, 284, 286 Господарського кодексу України, ст. 509, 525, 629, 651 Цивільного кодексу України, ст. 10, 19, 26 Закону України ,,Про оренду державного та комунального майна, ст. 1, 3 Закону України ,,Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, наголосив, що відповідачем неналежним чином виконуються взяті на себе господарські зобов`язання за договором оренди державного майна від 20.09.2005 року із внесеними до нього змінами щодо своєчасного та повного перерахування орендної плати орендодавцю за період з березня 2016 року по лютий 2018 року, внаслідок чого наявні підстави для стягнення несплаченої орендної плати та неустойки за неналежне виконання обов`язків, розірвання укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю ,,МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ (який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ЯХТ КЛУБ ,,ОДЕСА-2009) договору оренди державного нерухомого майна, укладеного 20.09.2005 року та повернення майна власнику.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.03.2018 року відкрито провадження у справі № 916/542/18, призначено дату підготовчого засідання; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державне підприємство ,,Адміністрація морських портів України.

14.06.2018 року до Господарського суду Одеської області від відповідача у справі надійшла заява про залучення третьої особи до участі у справі (вх. № 2-2940/18), в якій відповідач просив залучити до участі у справі Бондаренка А.В.

В судовому засіданні, яке відбулось 15.06.2018 року, представником відповідача було повідомлено суд, що відбулась зміна назви відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю Яхт клуб Одеса-2009 на Товариство з обмеженою відповідальністю Яхт клуб Одеса.

В подальшому, ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.07.2018 року відкладено підготовче засідання на іншу дату та оголошено протокольну ухвалу відповідно до ч. 4,5 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України про заміну назви Товариства з обмеженою відповідальністю «Яхт-Клуб» на Товариство з обмеженою відповідальністю «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ».

17.12.2018 року на адресу Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (вх. № 3043/18) як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у справі № 916/542/18, в якій заявник просив суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину до заявленої Державним підприємством ,,Адміністрація морських портів України заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю ,,МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ за договором оренди від 20.09.2005 року у розмірі 1438952 грн. 58 коп., з яких 1162880 грн. 45 коп. основного боргу та 276072 грн. 13 коп. пені.

Позивач обґрунтовує вимогу тим, що внаслідок укладення в усній формі між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Яхт клуб ,,Одеса-2009 (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю ,,МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ) договору про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 року та у зв`язку з відсутністю повноважень у директора товариства на підписання цієї угоди порушено його корпоративні права.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.02.2019 року у справі №916/542/18 прийнято позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 (вх. № 3043/18 від 17.12.2018 року) до розгляду та об`єднано її в одне провадження з первісним позовом у справі № 916/542/18.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.09.2019 року задоволено клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України в Одеській та Миколаївських областях, замінено позивача за первісним позовом та відповідача за позовом третьої особи на правонаступника.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 року у справі №916/542/18 у позовних вимогах Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях відмовлено; у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 , також відмовлено.

08.10.2020 року суддею Шаратовим Ю.А. у справі №916/542/18 постановлено окрему думку судді щодо необхідності задоволення позову Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів своєчасного та повного перерахування відповідачем орендної плати за договором оренди від 20.09.2005 року за період з березня 2016 року по лютий 2018 року.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 року залишено без змін рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 року у справі № 916/542/18.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.11.2021 року рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 року у справі № 916/542/18 та постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 року були скасовані, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Після перегляду даної справи судом касаційної інстанції, вона надійшла до Господарського суду Одеської області та ухвалою суду від 15.12.2021 року справу №916/542/18 було прийнято до провадження, призначено дату судового засідання.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 31.05.2023 року у справі №916/542/18 у задоволенні позовних вимог Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до Товариства з обмеженою відповідальністю Морський клуб ТЦФ, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державного підприємства Адміністрація морських портів України про стягнення 1 438 952 грн. 58 коп., розірвання договору оренди нерухомого майна та зобов`язання повернути майно відмовлено у повному обсязі; вирішено питання про розподіл судових витрат; у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою з відповідальністю Морський клуб ТЦФ, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, Прокуратури Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державного підприємства Адміністрація морських портів України про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог прокурора, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки передане відповідачу за актом приймання-передачі від 01.03.2016 року нерухоме майно державної форми власності було набуте останнім не на підставі договору №ДФ-28 від 20.09.2005 року, у даному разі відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" орендної плати, нарахованої позивачем за цим договором за період з березня місяця 2016 року по лютий місяць 2018 року, а також нарахованої на суму орендної плати пені.

В той же час, місцевий господарський суд вказав, що оскільки позовні вимоги прокурора щодо розірвання договору та зобов`язання повернути майно є похідними позовними вимогами від вимог про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, такі вимоги також не потребують задоволення.

Разом з тим, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог, Господарський суд Одеської області вказав, що укладанням договору, наслідки нікчемності якого просить застосувати ОСОБА_1 , його корпоративні права не порушуються, у зв`язку з чим, підстави для задоволення його позовних вимог відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Заступник керівника Одеської обласної прокуратури з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за оренду, пені, розірвання договору оренди та повернення майна державної власності не погодився, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суд із апеляційною скаргою, в якій просив суд рішення Господарського суду Одеської області від 31.05.2023 року у справі №916/542/18 в частині відмови у задоволенні позовної заяви обласної прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги прокурора задовольнити у повному обсязі; в іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 31.05.2023 року у справі № 916/542/18 залишити без змін; стягнути з відповідача на користь Одеської обласної прокуратури сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги судовий збір.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, за доводами апеляційної скарги прокурор наголошує, що дійсно, не прийнятий судом першої інстанції в якості належного та допустимого доказу акт приймання-передачі не містить посилання на рішенням суду від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15, проте, це не спростовує факту повернення майна за договором оренди від 20.09.2005 року у користування Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ», оскільки предметом такого акту приймання-передачі є нерухоме майно за однією і тією ж адресою з відповідними літерами та площами приміщень, що дозволяє його ідентифікувати за договором оренди від 20.09.2005 року. Також, як вказано прокурором, зазначений акт містить відомості про дату складення документа, назву підприємств, від імені яких складено документ, зміст та обсяг господарської операції (приймання-передача майна).

Прокурор наполягає, що відсутність в акті приймання передачі від 01.03.2016 року посилання на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15 не впливає на оцінку обставини складення саме акту як первинного документа на підтвердження господарської операції з приймання передачі майна за договором оренди від 20.09.2005 року. Тим більш, що вказаний акт від 01.03.2016 року містить посилання безпосередньо на договір оренди від 20.09.2005 року.

Разом з тим, апелянт, посилаючись на низку судових рішень у інших справах, зазначає, що ними встановлені певні преюдиціальні обставини, зокрема, передача державного майна у користування Товариства з обмеженою відповідальністю «Яхт клуб «Одеса-2009» (на даний час Товариство з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ») відповідно до договору оренди від 20.09.2005 року за актом приймання-передачі державного майна від 01.03.2016 року, відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи, що судом першої інстанції, в порушення положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України до уваги прийнято не було.

В той же час, на переконання скаржника, підписання акту приймання-передачі від 30.09.2020 року у забезпеченій державним примусом процедурі виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15 не спростовує фактичних обставин отримання відповідачем у користування майна за актом приймання-передачі від 01.03.2016 року поза межами цієї процедури.

Крім того, прокурор вказує, що позиція суду першої інстанції про позадоговірний характер набуття відповідачем державного майна у користування за актом приймання передачі від 01.03.2016 року є хибною, внаслідок чого останній дійшов неправомірного висновку про відсутність підстав для нарахування відповідного розміру орендної плати відповідачу.

З огляду на вказане, прокурор вважає, що приймаючи до уваги поновлення договору оренди з 04.01.2016 року та подальше підписання між сторонами договору акту приймання-передачі майна від 01.03.2016 року, Регіональне відділення Фонду державного майна України обґрунтовано нараховувало орендну плату відповідачу за користування майном державної власності з дати підписання акту приймання передачі.

На думку прокурора, обставина користування відповідачем орендованим нерухомим майном підтверджується також іншими письмовими доказами, наявними у матеріалах господарської справи, а також низкою рішень судів у інших справах.

Враховуючи наведене, прокурор зауважив, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи, обмежившись дослідженням лише одного доказу - акту приймання-передачі від 01.03.2016 року, не перевірив та не встановив саму обставину передачі державного майна відповідачу, на необхідності чого наголошував Верховний Суд у постанові від 23.11.2021 року під час касаційного перегляду даної справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Одеської області, м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 31.05.2023 року у справі №916/542/18, справу призначено до судового розгляду.

19.07.2023 року через канцелярію до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» надійшов відзив на апеляційну скаргу прокурора (вх. №1985/23/Д1), у якому відповідач просив суд апеляційної інстанції залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів господарської справи.

Зокрема, у відзиві, відповідач, посилаючись на обставини, встановлені судом першої інстанції у даній справі зазначив, що наявні у матеріалах господарської справи письмові докази та низку судових рішень, які набрали законної сили, підтверджують факт того, що на даний час рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15 з боку позивача є невиконаним, спірне приміщення відповідачу відповідно до акту приймання передачі в оренду на виконання вказаного вище рішення не передане, що передбачено умовами п. 2.1. визнаного поновленим договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року, який визначає, що орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна.

На переконання відповідача, прокурор, зловживаючи своїми процесуальними правами, здійснює свідоме перекручування істини та спотворення обставин, які мають юридичне значення, оскільки у стверджувальній формі заявляє, що надана скаржником копія акту приймання-передачі, який підписано 01.03.2016 року до договору без дати про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Яхт клуб «Одеса 2009» містить дефект щодо відсутності посилань у ньому на рішення суду, проте, жодних заходів щодо виправлення такого дефекту позивачем виконано не було.

Відтак, на думку відповідача, він вступив у строкове платне користування спірним майном лише 30.09.2020 року, з моменту підписання акту приймання-передачі, а тому у позивача відсутні підстави вважати, що відповідач почав користуватися майном державної власності з 01.03.2016 року.

В той же час, відповідач вважає, що спірні відносини виникли між сторонами через укладення між ними різних договорів оренди: перший той, що поновлений рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15 (від 20.09.2005 року), на виконання якого між його контрагентами акт приймання передачі до 30.09.2020 року відповідачем не підписувався; та другий укладений між позивачем та відповідачем в усній формі договір про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 року на виконання умов якого 01.03.2016 року підписано акт приймання передачі майна до договору «____» року про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 року.

Підсумовуючи наведене, відповідач зауважує, що виходячи з того, що позивач у своєму позові, що є предметом розгляду у даній справі №916/542/18 посилається на фактичну заміну ним способу виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15, зафіксованого у його мотивувальній частині і виконавчому документі (Наказі суду №916/4494/15, виданому 04.01.2016 року Господарським судом Одеської області), вказане свідчить про свідоме ухилення скаржника протягом тривалого часу від виконання судового рішення, що набрало законної сили, в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

В той же день, 19.07.2023 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» Бондаренка А.В. також надійшов відзив на апеляційну скаргу прокурора (вх. №1985/23/Д2), у якому Бондаренко А.В. просив суд апеляційної інстанції залишити її без задоволення, оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів господарської справи.

Зокрема, у відзиві, Бондаренко А.В. вказав, що у даному випадку позовні вимоги прокурора фактично ґрунтуються на тому, що 01.03.2016 року було укладено акт приймання передачі спірного державного майна у користування відповідача саме на виконання укладеного в усній формі договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Яхт клуб «Одеса 2009» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 року.

При цьому, ОСОБА_1 звертає увагу колегії суддів на ту обставину, що спірні відносини виникли між сторонами через укладення між ними різних договорів оренди: перший той, що поновлений рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15 (від 20.09.2005 року), на виконання якого між його контрагентами акт приймання передачі до 30.09.2020 року відповідачем не підписувався; та другий укладений між позивачем та відповідачем в усній формі договір про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 року на виконання умов якого 01.03.2016 року підписано акт приймання передачі майна до договору «____» року про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 року.

Крім зазначеного, ОСОБА_1 вважає, що позовні вимоги прокурора, спрямовані на захист прав або інтересів держави, а державного підприємства або юридичної особи, не підлягають розгляду по суті, оскільки позовну заяв за такими вимогами фактично подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах державного підприємства, а прокурор не має повноважень на ведення справ в частині таких вимог.

07.08.2023 року поштою через канцелярію до Південно-західного апеляційного господарського суду від Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Адміністрації Одеського морського порту надійшов відзив (вх. №1985/23/Д3), у якому Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» вважає, що у даному випадку наявні всі правові підстави для задоволення апеляційної скарги Заступника керівника Одеської обласної прокуратури, скасування рішення суду першої інстанції в частині заявлених Заступником прокурора Одеської області позовних вимог в інтересах держави та задоволення в повному обсязі таких позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» заборгованості за користування державним майном, розірвання договору оренди нерухомого майна та зобов`язання повернути майно. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів господарської справи.

Зокрема, у відзиві, третя особа, підтримуючи апеляційну скаргу прокурора та посилаючись на встановлені судом першої інстанції обставини та правові висновки у даній справі зазначає, що господарська операція з передачі орендованого майна відповідачу відбулася саме 01.03.2016 року, що підтверджено документально з боку всіх учасників: орендодавця, орендаря та балансоутримувача, з огляду на що, саме з 01.03.2016 року орендоване державне майно перебуває у користуванні Товариства, що також підтверджується низкою письмових доказів, наявних у матеріалах господарської справи, в тому числі договором добровільного страхування майна, листом на укладення договорів про тепло-, водо-, електропостачання орендованого майна, актом обстеження.

Також, Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» у відзиві вказало, що низкою судових рішень в інших справах, які належним чином не прийнято судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення, встановлено факти користування відповідачем спірного державного майна, оскільки, в тому числі, вирішувалось питання щодо стягнення орендної плати з відповідача.

Підсумовуючи наведене, третя особа вважає, що визначальним для вирішення даної справи є саме встановлення факту передачі та перебування у користуванні у орендаря орендованого майна в межах договору у визначений прокурором в позові період та несплати ним за цей період орендної плати, що є, як наслідок, також підставою для розірвання спірного договору, а не суто процедурне оформлення факту виконання рішення у справі №916/4494/15 як таке.

Інший учасник справи своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу, в строк визначений ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження у справі, не надав, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В судовому засіданні, яке відкладалося, прокурор підтримав свої доводи та вимоги, з мотивів, викладених письмово в апеляційній скарзі, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Представники Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, м. Одеса, Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м. Київ підтримали позицію прокурора, просили його апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги прокурора у повному обсязі.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ», м.Одеса та ОСОБА_1 , м. Одеса в судове засідання на розгляд апеляційної скарги не з`явилися, про дату, час та місце її розгляду були повідомлені належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомили, будь яких клопотань не надали.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, у зв`язку із тим, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників інших учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, обговоривши та дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Заступника прокурора Одеської області, м. Одеса не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 31.05.2023 року у справі №916/542/18 в оскаржуваній частині не потребує скасування або зміни, з огляду на наступне.

Судами у даній справі було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

20.09.2005 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ" (орендар), правонаступником якого є відповідач, укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д.Г., зареєстрований в реєстрі за № 2592, за умовами п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно, що не є цілісним майновим комплексом (об`єкт оренди), а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу: у літ. Б: 81 малий елінг; 96 великий елінг; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 рундуки на першому поверсі; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 рундуки на другому поверсі; 16 магазин; 20 склад магазину; 41, 42 вмивальня; 43, 44, 45, 48, 49 душова; 50, 46, 47 туалети; 38 кладова; 34, 24 диспетчерські; 15, 16, 17, 25 офіс; 23 коридор; 26, 27, 28 приміщення; 12 кімната для переговорів; 13 кухня; 11 кают-компанія; 18, 22 вмивальня; 19, 21 туалети; 20 ванна; загальною площею 2084,8 кв. м; 54/1000 холу 8, що перебуває на балансі Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт", розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6.

Відповідно до п. 1.2 договору згідно з незалежною оцінкою вартості об`єкта оренди, що була проведена Товариством з обмеженою відповідальністю "Інюг Експертиза", вартість об`єкта оренди станом на 14.07.2005 року становить 1 563 000 грн.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що мета використання об`єкта оренди для розміщення офісу, кают-компанії, зберігання та сервісного обслуговування яхт (інше використання нерухомого майна).

Орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна. Обчислення строку договору починається з моменту підписання сторонами акту приймання передачі (п. 2.1 договору).

Передача об`єкта оренди в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на об`єкт оренди. Власником об`єкта оренди залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди. Об`єкт оренди залишається на балансі Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" з зазначенням того, що цей об`єкт є орендованим (п. 2.2, 2.4 договору).

Згідно з п. 2.3 договору передача об`єкту оренди в оренду здійснюється за станом та за вартістю, визначеними згідно з незалежною оцінкою вартості об`єкту оренди, що була проведена Товариством з обмеженою відповідальністю "Інюг Експертиза"; вартість об`єкту оренди станом на 14.07.2005 року становить 1 563 000 грн.

В п. 3.1 договору визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 19.01.2000 року № 75, і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку (липень 2005 року): 13 064, 08 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно з п. 3.2-3.4, 3.6 договору орендна плата за перший місяць оренди вересень 2005 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць (липень 2005 року) на індекси інфляції серпня, вересня 2005 року включно. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Орендна плата перераховується орендарем до Державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70% та 30% щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним місяцем. Одночасно копії платіжних доручень на перерахування орендної плати до державного бюджету 70% та 30% Балансоутримувачу надсилається орендарем орендодавцеві. Розмір орендної плати підлягає перерахунку на вимогу однієї із сторін у разі змін чинного законодавства, Методики її розрахунку, змін цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно та не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до державного бюджету та Балансоутримувачу у визначеному п.3.4 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п.3.8 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору орендар зобов`язується своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату.

За умовами п. 9.3. орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди та (або) відшкодування збитків, зокрема, у разі: нездійснення орендарем страхування об`єкта оренди відповідно до вимог п. 5.5. договору на весь термін договору, затримання сплати орендної плати протягом 3-х місяців підряд.

Вказаний договір укладено терміном до 20.09.2012 року включно та діє з моменту його підписання сторонами. Умови цього договору зберігають силу протягом всього терміну його дії, в тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати до виконання зобов`язань. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається поновленим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором за умови погодження Міністерства транспорту та зв`язку України (п. 10.1, 10.2, 10.9 договору).

Зазначений договір підписано та скріплено печатками сторін без застережень та зауважень.

20.09.2005 року на виконання умов вищевказаного договору Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ" та Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт" було підписано відповідний акт приймання-передачі державного нерухомого майна, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування об`єкт оренди.

05.03.2009 року між сторонами укладено договір про внесення змін до договору від 20.09.2005 року, яким змінено його преамбулу та викладено у новій редакції п.п.3.1 та 3.2 договору: "3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 року № 786 (зі змінами та доповненнями), внесеними постановою КМУ від 27.12.2006 року № 1846 і становить без врахуванням ПДВ за місяць розрахунку грудень 2006 року 22 627, 00 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. 3.2. Орендна плата за поточний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць оренди на індекс інфляції поточного місяця включно".

Також сторонами викладено у новій редакції п.12.2 договору: "12.2. До цього договору додаються: - розрахунок орендної плати від 05.03.2009 року, а попередній розрахунок орендної плати вважати таким, що втратив чинність; Акт приймання-передачі від 05.03.2009 року, а попередній акт приймання-передачі вважати таким, що втратив чинність".

Разом із підписанням договору від 05.03.2009 року про внесення змін до договору від 20.09.2005 року сторони погодили та затвердили розрахунок плати за оренду державного нерухомого майна, відповідно до якого погоджено орендну ставку в розмірі 15%.

Договором від 06.07.2010 року про внесення змін до договору від 20.09.2005 року, укладеним між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009", було змінено преамбулу договору від 20.09.2005, викладено окремі пункти останнього в новій редакції, у тому числі п. 10.1 вказаного договору оренди продовжено його дію до 06.07.2015 року, а договором від 13.06.2013 року про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 року (обліковий номер 4) погоджено зміну балансоутримувача з Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" на його правонаступника в частині майна, прав та обов`язків відповідно до розподільчого балансу - Державне підприємство "Адміністрація морських портів України".

В подальшому, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" 06.11.2013 року укладено договір про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.09.2005 року (обліковий номер договору №), відповідно до якого п.п. 1.1. 1.2, 2.3, 2.4, 3.1 та 12.2 договору від 20.09.2005 року викладено в новій редакції, зокрема:

"1.1. Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом (надалі об`єкт оренди), а саме: частину комплексу будівель морського вокзалу: у літ. "Б": 96 - великий елінг; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі: 41, 42 - вмивальня; 43, 44, 45, 48, 49 - душова; 46, 47, 50 - туалети; 38 - кладова: 24,34 - диспетчерські; 15, 16, 17, 25 - офіс; 27 - приміщення: 18, 22 - вмивальні; 19, 21 - туалети; 20 - ванна; загальною площею 1457,5 кв.м, 54/1000 частин холу - 8, що перебувають на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) (надалі - Балансоутримувач), розташованих за адресою: місто Одеса, вулиця Приморська, 6. Об`єкт оренди належить державі в особі Верховної Ради України на підставі Свідоцтва про право власності (серія ЯЯЯ №061660), виданого 07.06.2005 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради; право власності зареєстроване 09.04.2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 737979, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №2704796, виданим 20.04.2013 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області";

"1.2. Згідно з незалежною оцінкою вартості об`єкту оренди, що була проведена Товариством з обмеженою відповідальністю "Інюг Експертиза", вартість об`єкту оренди станом на 14.07.2005 року становить: 1 093 821,77 грн.";

"2.3. Передача об`єкту оренди в оренду здійснюється за станом та за вартістю, визначеними згідно з незалежною оцінкою вартості об`єкту оренди, що була проведена Товариством з обмеженою відповідальністю "Інюг Експертиза", вартість об`єкту оренди станом на 14.07.2005 року становить: 1 093 821,77 грн.";

"3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 року №786 (зі змінами та доповненнями) і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку - серпень 2013 року: 28 696,41 грн. Орендна плата за місяць оренди листопад 2013 року визначається шляхом коригування орендної плати за місяць серпень 2013 року на індекс інфляції вересня 2013 року, жовтня 2013 року та листопада 2013 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством".

"12.2. До цього договору додаються: - розрахунок орендної плати від 06.11.2013 року. Розрахунок орендної плати від 05.03.2009 року вважати таким, що втратив чинність; - Акт приймання-передачі від 06.11.2013 року. Акт приймання-передачі від 05.03.2009 року вважати таким, що втратив чинність".

На виконання вищенаведеного договору про внесення змін до договору від 06.11.2013 були підписані відповідні акти, а саме:

-акт б/н від 06.11.2013 року прийому-передачі (повернення) майна до договору оренди від 20.09.2005 року нерухомого майна, що належить до державної власності (обліковий номер договору №), за яким орендар (Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009") передає, а Балансоутримувач (Державне підприємство "Адміністрація морських портів України") приймає у подальше господарське відання державне нерухоме майно: 23 - коридор 20,4 кв.м, 26, 28 - приміщення 37,4 кв.м, 11 - кают-компанія 98,2 кв.м, 12 - кімната для переговорів 48,6 кв.м, 13 - кухня 17,5 кв.м, 16 - магазин 35,8 кв.м, 20 - склад магазину 26,2 кв.м, малий елінг (літера Б) 343,2 кв.м, загальною площею 627,3 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6;

-акт б/н від 06.11.2013 року приймання-передачі державного нерухомого майна, на підставі якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом (об`єкт оренди), а саме: частину комплексу будівель морського вокзалу: у літ. "Б": 96 - великий елінг 952 кв.м; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі 193,3 кв.м; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі 92,2 кв.м; 41, 42 - вмивальня 29,1 кв.м; 43, 44, 45, 48, 49 - душова 10 кв.м; 50, 46, 47 - туалети 7,9 кв.м; 38 - кладова 15,5 кв.м; 34, 24 - диспетчерські 48,5 кв.м; 15, 16, 17, 25 - офіс 86,8 кв.м; 27 - приміщення 14,9 кв.м; 18, 22 - вмивальня 2,7 кв.м; 19, 21 - туалети 2,3 кв.м; 20 - ванна 2,3 кв.м, загальною площею 1457,5 кв.м, 54/1000 частин холу - 8, що перебувають на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6.

Договором від 04.09.2014 року про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.09.2005 року (обліковий номер договору №), укладеним між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009", п.п. 3.1, 3.2 договору викладено в наступній редакції: "3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 року №786 (зі змінами та доповненнями) і становить без врахуванням ПДВ: за базовий місяць розрахунку - серпень 2011 року: 41 515,36 грн; за базовий місяць розрахунку - жовтень 2013 року: 29 153, 27 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. 3.2. Орендна плата за місяць оренди листопад 2013 року визначається шляхом коригування орендної плати за місяць жовтень 2013 року на індекс інфляції листопада 2013 року".

Згідно з актом б/н від 29.09.2014 року прийому-передачі (повернення) майна до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.09.2005 року (обліковий номер договору №) орендар (Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009") передає, а Балансоутримувач (Державне підприємство "Адміністрація морських портів України") приймає у подальше господарське відання державне нерухоме майно: частину комплексу будівель морському вокзалу: у літ "Б": 96 - великий елінг; 83, 84, 85, 86 , 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі; 41, 42 - вмивальня; 43, 44, 45, 48, 49 - душова; 46, 47, 50 - туалети; 38 - кладова; 24, 34 - диспетчерські; 27 - приміщення; 18, 22 - вмивальні; 19, 21 - туалети; 20 - ванна, загальною площею 1370,70 кв.м; 54/1000 частин холу - 8 (4,96 кв.м), розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6 ; частину комплексу будівель морського вокзалу: у літ "Б": 15, 16, 17, 25 - офіс загальною площею 86,8 кв.м, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6. У даному акті зазначено про те, що з моменту його підписання сторони не мають жодних претензій щодо складу та стану майна, зазначеного у п. 1 Акту, а також взаємних розрахунків за його платне використання.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15, яке набрало законної сили та є чинним, задоволено позов засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" ОСОБА_1 ; визнано договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року (обліковий номер договору ), укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009", поновленим на строк і умовах, передбачених договором оренди від 20.09.2005 року (обліковий номер ) з дати набрання судовим рішенням законної сили; зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України в Одеській області здійснити передачу майна на підставі акту прийому-передачі згідно з договором оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року (обліковий номер договору ), укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009".

В подальшому ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.05.2018 року у справі №916/4494/15 роз`яснено ОСОБА_1 , що договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року (обліковий номер ) визнано поновленим з дати набрання судовим рішенням законної сили, а саме: 04.01.2016 року на умовах договору оренди від 20.09.2005 року; роз`яснено ОСОБА_1 , що поновлений рішенням суду від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15 договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року укладено між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009".

04.01.2016 року на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15 місцевим господарським судом видано відповідний наказ.

Разом з тим, у матеріалах справи наявний акт обстеження об`єктів Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту), які знаходяться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Яхт Клуб «Одеса-2009» відповідно до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.09.2005 року (т. 6, а. с. 211), складений та підписаний уповноваженими особами адміністрації Одеського морського порту, Фонду держмайна та директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Яхт Клуб «Одеса-2009», у якому вказано, що за результатами огляду встановлено, що зазначені у акті приміщення використовуються Товариством в повному обсязі для здійснення своєї діяльності. Дати та місця укладення вказаний Акт не містить.

12.02.2016 року Регіональне відділення Фонду державного майна України повідомило директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Яхт Клуб «Одеса-2009» листом №11-05-00673, зокрема про те, що на виконання п. 3 рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15 воно надає на підписання три примірники актів прийому передачі майна до договору оренди від 20.09.2005 року, а також про те, що вказаний договір, який поновлено зазначеним вище рішенням суду необхідно привести у відповідність до вимог чинного законодавства у частині здійснення нової оцінки об`єкту оренди та відповідно перерахунку орендної плати. Додатками до вказаного листа визначено документи на трьох аркушах, які відсутні в матеріалах господарської справи (т. 8, а. с. 51).

Також в матеріалах справи наявний договір добровільного страхування майна юридичних осіб від 20.07.2016 року, з якого вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Яхт Клуб «Одеса-2009» застрахувало у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» майнові інтереси з 21.07.2016 року до 20.07.2017 року, відповідно до визначеного переліку такого майна за місцем страхування: м. Одеса, вул. Приморська, 6 на загальну страхову суму 1563000 грн., що встановлено на підставі Акта приймання передачі до договору оренди від 20.09.2005 року (дату такого акту не зазначено); вигодонабувач в особі Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на підставі договору оренди від 20.09.2005 року.

24.07.2019 року листом №13-св-с3133 Регіональне відділення Фонду державного майна України повідомило ОСОБА_1 на його запит на отримання публічної інформації від 15.07.2019 року зокрема, про те, що рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15 визнано договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року укладеним та поновленим на строк і умовах, передбачених договором оренди від 20.09.2005 року з дати набрання судового рішення законної сили та зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України в Одеській області здійснити передачу майна на підставі акту прийому передачі згідно умов договору.

Разом з тим, як повідомлено Фондом, 06.07.2015 року, у період розгляду справи №916/4494/15, закінчився термін дії зазначеного договору оренди та у відповідності до вимог ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та умов п. 10.9. договору, зазначений договір вважається поновленим на той самий термін (до 06.07.2020 року).

Оскільки термін дії вказаного договору закінчився 06.07.2015 року та на новий термін міг бути продовжений за умови здійснення нової експертної оцінки.

У зв`язку із цим, Фондом було підготовлено проект договору про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 року (додатком до якого був також Акт приймання передачі державного майна).

Зазначений проект договору (з додатками) було надано представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Яхт Клуб «Одеса -2009» для ознайомлення та врегулювання питання підписання та нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Але, зазначених дій орендарем так і не було вжито (через триваючі судові спори).

До зазначеного листа Фондом було додано Акт приймання-передачі державного майна, що перебуває на балансі Державного підприємства ,,Адміністрація морських портів України (Адміністрація Одеського морського порту) до Договору від . . року про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Яхт Клуб «Одеса 2009» від 01.03.2016 року.

Зі змісту вказаного Акту вбачається, що Фонд передав ТОВ ,,ЯХТ КЛУБ ,,ОДЕСА-2009 нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом, а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу: у літ. ,,Б: 81 малий елінг 343,2 кв.м; 96 великий елінг 952,0 кв.м; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 рундуки на першому поверсі 193,3 кв.м; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 рундуки на другому поверсі 92,2 кв.м; 16 магазин 35,8 кв.м; 20 склад магазину 26,2 кв.м; 41, 42 вмивальня 29,1 кв.м; 43, 44, 45, 48, 49 душова 10,0 кв.м; 50, 46, 47 туалети 7,9 кв.м; 38 кладова 15,5 кв.м; 34, 24 диспечерські 48,5 кв.м; 15, 16, 17, 25 офіс 86,8 кв.м; 23 коридор 20,4 кв.м; 26, 27, 28 приміщення 52,3 кв.м; 12 кімната для переговорів 48,6 кв.м; 13 кухня 17,5 кв.м; 11 кают-компанія 98,2 кв.м; 18, 22 вмивальня 2,7 кв.м; 19, 21 туалети 2,3 кв.м; 20 ванна 2,3 кв.м; загальною площею 2084,8 кв.м; 54/1000 холлу 8 4,96 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 13.03.2019 року відкрито виконавче провадження №58603506 з виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/4494/15 від 04.01.2016 року.

22.05.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №58603506.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2019 року у справі №916/4494/15, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного суду від 19.09.2019 року, задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ" в особі Бондаренка Андрія Володимировича на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні №58603506 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 04.01.2016 року у справі №916/4494/15; скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №58603506, винесену 22.05.2019 року Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 30.09.2019 відновлено виконавче провадження №58603506 з виконання наказу Господарського суду Одеської області від 04.01.2016 року у справі №916/4494/15.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.10.2019 року у справі №916/4494/15 було задоволено заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях №10-07-01099 від 10.10.2019 року (вх.№2-4956/19 від 11.10.2019 року) та визнано наказ Господарського суду Одеської області від 04.01.2016 року у справі №916/4494/15 таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 року, яка набрала законної сили та є чинною, ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.10.2019 року у справі №916/4494/15 скасовано та відмовлено у задоволенні заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 10.10.2019 року про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Дана постанова мотивована тим, що обов`язок передати майно на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях не виконано, оскільки підписаний Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" акт від 01.03.2016 приймання-передачі державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) до договору від "- .- .-" про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 року, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009", відповідно до якого Орендодавець (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області) передає, а Орендар (Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009") приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом, а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу: у літ. "Б": 81 - малий елінг 343,2 кв.м; 96 - великий елінг - 952 кв.м; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі 193,3 кв.м; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі 92,2 кв.м; 16 - магазин 35,8 кв.м; 20 - склад магазину 26,2 кв.м; 41, 42 - вмивальня 29,1 кв.м; 43, 44, 45, 48, 49 - душова 10 кв.м; 50, 46, 47 - туалети 7,9 кв.м; 38 - кладова 15,5 кв.м; 34, 24 - диспетчерські 48,5 кв.м; 15, 16, 17, 25 - офіс 86,8 кв.м; 23 - коридор 20,4 кв.м; 26, 27, 28 - приміщення 52,3 кв.м; 12 - кімната для переговорів 48,6 кв.м; 13 - кухня 17,5 кв.м; 11 - кают-компанія 98,2 кв.м; 18, 22 - вмивальня 2,7 кв.м; 19, 21 - туалети 2,3 кв.м; 20 - ванна 2,3 кв.м, загальною площею 2084,8 кв.м; 54/1000 холу 8 - 4,96 кв.м, що перебувають на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6, не є належним стосовно обставин виконання саме рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі №916/4494/15, адже його зміст не свідчить, що він складався та підписувався саме на виконання зазначеного рішення місцевого господарського суду або виданого останнім на його виконання наказу №916/4494/15 від 04.01.2016 року.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 10.09.2020 було прийнято постанову, якою відкрито виконавче провадження №63004540 з виконання дублікату наказу Господарського суду Одеської області №916/4494/15 від 04.01.2016 року.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях листом №11-06-04086 від 21.09.2020 року повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", Одеську філію Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про організацію 24.09.2020 року підписання акту приймання-передачі державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до договору оренди від 20.09.2005 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" (минула назва Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009") (т.11, а. с. 189-190).

З акту приймання-передачі державного нерухомого майна в оренду від 30.09.2020 року вбачається, що його було підписано орендодавцем та орендарем, скріплено їх печатками (т. 11, а.с. 212).

На підставі вказаного, 06.11.2020 року державним виконавцем було прийнято постанову про закриття виконавчого провадження з виконання наказу №916/4494/15 від 04.01.2016 року.

Також в матеріалах справи наявний ще один акт обстеження об`єктів Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту), які знаходяться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» відповідно до договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року (т. 9, а. с. 206), від 23.10.2019 року, складений та підписаний уповноваженими особами адміністрації Одеського морського порту, Фонду держмайна, у якому вказано, що за результатами огляду встановлено, що 23.10.2019 року проведено огляд, зазначених у акті приміщень, об`єкти є переданими відповідно до акту приймання передачі від 01.03.2016 року на виконання рішення господарського суду від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15.

За результатами огляду встановлено, що зазначені приміщення є зачиненими, ключи знаходяться в орендаря, на письмові звернення щодо надання дублікатів ключів орендар не реагує, об`єкт використовуються Товариством в повному обсязі для здійснення своєї діяльності.

Крім цього, з матеріалів господарської справи судом апеляційної встановлено, що 26.11.2019 року Прокуратурою Одеської області на адресу Господарського суду Одеської області надано інформаційну довідку №05/1-59вих19 (т. 9, а. с. 225) відповідно до якої зазначено, що додаткові угоди до договору оренди від 20.09.2005 року після ухвалення судового рішення у справі №916/4494/15 не укладались, у зв`язку із чим, витребуваний договір про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року, тим більше укладений в усній формі, надати до суду не надається можливим. Проте, як вказано прокурором, на виконання рішення суду, вказаного раніше, між контрагентами підписано акт приймання передачі орендованого майна та передача майна здійснена за вартістю, визначеною згідно із незалежною оцінкою, що проведена оцінювачем станом на 14.07.2005 року, інформація щодо проведення будь-якої іншої оцінки відсутня. До вказаної інформації додано акт приймання передачі від 01.03.2016 року та звіт про оцінку приміщень від 2005 року.

З листа Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 16.04.2020 року №1327/10-01-01/вих, зокрема, вбачається, що окремо оцінка майна, яке входить до складу Пасажирського комплексу (морського вокзалу Одеського порту) та знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6 за період з 2013 по останню звітну дату, не здійснювалась (т. 11, а. с. 59-60).

В той же час, з матеріалів господарської справи вбачається, що 16.10.2020 року Одеська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» повідомила в.о. начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях листом №2473/19-01-06/вих/19, про те, що 30.09.2020 року орендодавцем орендарю фактично повторно передано в оренду державне майно. При цьому, на переконання Державного підприємства факт користування орендарем спірного приміщення з 2016 року підтверджується низкою судових рішень у інших справах (т. 13, а. с. 66-67). До того ж, у вказаному листі Підприємство не погоджується з висновком суду першої інстанції, викладеному у рішенні за наслідками розгляду справи №916/542/18.

Фактично інших належних та допустимих доказів стосовно спірних правовідносин матеріали господарської справи не містять.

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі, зокрема, є вимога прокурора про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1 438 952 грн. 58 коп., з яких 1 162 880 грн. 45 коп. основного боргу та 276 072 грн. 13 коп. пені; розірвання договору оренди державного нерухомого майна, укладеного 20.09.2005 року між Фондом та Товариством; зобов`язання повернути державі в особі Фонду передане у строкове платне користування за договором оренди від 20.09.2005 року державне нерухоме майно.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Оскільки у даному разі скаржником рішення Господарського суду Одеської області від 31.05.2023 року у справі №916/542/18 оскаржується лише в частині відмови суду у задоволенні позовних вимог прокурора про стягненні з відповідача заборгованості з нарахованої суми орендної плати, пені, розірвання спірного договору та повернення майна державної власності, рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, в силу вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України судовою колегією не переглядаються, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч. 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, під захистом у даному випадку визначено державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

В той же час, реалізуючи право на судовий захист, особа, звертаючись до суду, повинна вказати суб`єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Таким чином, виходячи із приписів ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.09.2021 року у справі №911/3394/20.

В силу вимог ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

В силу ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 760 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч.1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

Судами у даній справі неодноразово було встановлено, що 20.09.2005 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ", правонаступником якого є відповідач, укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, за умовами п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно, що не є цілісним майновим комплексом (об`єкт оренди), а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу: у літ. Б: 81 малий елінг; 96 великий елінг; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 рундуки на першому поверсі; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 рундуки на другому поверсі; 16 магазин; 20 склад магазину; 41, 42 вмивальня; 43, 44, 45, 48, 49 душова; 50, 46, 47 туалети; 38 кладова; 34, 24 диспетчерські; 15, 16, 17, 25 офіс; 23 коридор; 26, 27, 28 приміщення; 12 кімната для переговорів; 13 кухня; 11 кают-компанія; 18, 22 вмивальня; 19, 21 туалети; 20 ванна; загальною площею 2084,8 кв. м; 54/1000 холу 8, що перебуває на балансі Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт", розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6.

Таким чином, між сторонами склалися сталі орендні відносини, оскільки за юридичною природою від 20.09.2005 року спірний договір є договором найму (оренди) державного майна.

Організаційні та майнові відносини, що виникають у зв`язку з орендою державного та комунального майна, врегульовано Законом України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України "Про оренду державного та комунального майна").

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк, а орендар - фізична особа або юридична особа, яка на підставі договору оренди бере майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Так, з тексту спірного договору оренди, зокрема, вбачається, що орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна. Обчислення строку договору починається з моменту підписання сторонами акту приймання передачі (п. 2.1 договору).

Вказаний договір укладено терміном до 20.09.2012 року включно та діє з моменту його підписання сторонами. Умови цього договору зберігають силу протягом всього терміну його дії, в тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати до виконання зобов`язань. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається поновленим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором за умови погодження Міністерства транспорту та зв`язку України (п.п. 10.1, 10.2, 10.9 договору).

Зазначений договір підписано та скріплено печатками сторін без застережень та зауважень.

20.09.2005 року на виконання умов вищевказаного договору Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ" та Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт" було підписано відповідний акт приймання-передачі державного нерухомого майна, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування об`єкт оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Аналогічні положення наявні в ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно з актом б/н від 29.09.2014 року прийому-передачі (повернення) майна до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.09.2005 року (обліковий номер договору №) орендар (Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009") передає, а Балансоутримувач (Державне підприємство "Адміністрація морських портів України") приймає у подальше господарське відання державне нерухоме майно: частину комплексу будівель морському вокзалу: у літ "Б": 96 - великий елінг; 83, 84, 85, 86 , 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі; 41, 42 - вмивальня; 43, 44, 45, 48, 49 - душова; 46, 47, 50 - туалети; 38 - кладова; 24, 34 - диспетчерські; 27 - приміщення; 18, 22 - вмивальні; 19, 21 - туалети; 20 - ванна, загальною площею 1370,70 кв.м; 54/1000 частин холу - 8 (4,96 кв.м), розташованих за адресою: м.Одеса, вул. Приморська, 6 ; частину комплексу будівель морського вокзалу: у літ "Б": 15, 16, 17, 25 - офіс загальною площею 86,8 кв.м, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6. У даному акті зазначено про те, що з моменту його підписання сторони не мають жодних претензій щодо складу та стану майна, зазначеного у п. 1 Акту, а також взаємних розрахунків за його платне використання.

Водночас, рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15, яке набрало законної сили та є чинним, задоволено позов засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" ОСОБА_1 ; визнано договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року (обліковий номер договору ), укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009", поновленим на строк і умовах, передбачених договором оренди від 20.09.2005 року (обліковий номер ) з дати набрання судовим рішенням законної сили; зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України в Одеській області здійснити передачу майна на підставі акту прийому-передачі згідно з договором оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року (обліковий номер договору ), укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009".

В подальшому, ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.05.2018 року у справі №916/4494/15 роз`яснено ОСОБА_1 , що договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року (обліковий номер ) визнано поновленим з дати набрання судовим рішенням законної сили, а саме: 04.01.2016 року на умовах договору оренди від 20.09.2005 року; роз`яснено ОСОБА_1 , що поновлений рішенням суду від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15 договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року укладено між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009".

04.01.2016 року на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15 місцевим господарським судом видано відповідний наказ.

Вказане судове рішення 04.01.2016 року набрало законної сили, є чинним.

За висновками вказаного вище рішення суду, контрагенти за спірним договором оренди за актом приймання передачі фактично, на та виконання рішення суду у справі №916/4494/15 мали здійснити приймання передачу державного майна, зазначеного, як предмет договору оренди від 20.09.2005 року.

Як вбачається з матеріалів справи, за актом приймання передачі, та на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15, 30.09.2020 року між сторонами договору оренди було підписано акт приймання передачі в оренду державного майна, на підставі чого 06.11.2020 року державним виконавцем було прийнято постанову про закриття виконавчого провадження з виконання наказу №916/4494/15 від 04.01.2016 року.

Водночас, як вважає представник позивача, формулюючи свої позовні вимоги, спірне державне майно було передано відповідачу за Актом приймання-передачі державного майна, що перебуває на балансі Державного підприємства ,,Адміністрація морських портів України (Адміністрація Одеського морського порту) до Договору від . . року про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Яхт Клуб «Одеса 2009» від 01.03.2016 року.

Так, зі змісту вказаного Акту вбачається, що Фонд передав Товариству з обмеженою відповідальністю ,,ЯХТ КЛУБ ,,ОДЕСА-2009 нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом, а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу: у літ. ,,Б: 81 малий елінг 343,2 кв.м; 96 великий елінг 952,0 кв.м; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 рундуки на першому поверсі 193,3 кв.м; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 рундуки на другому поверсі 92,2 кв.м; 16 магазин 35,8 кв.м; 20 склад магазину 26,2 кв.м; 41, 42 вмивальня 29,1 кв.м; 43, 44, 45, 48, 49 душова 10,0 кв.м; 50, 46, 47 туалети 7,9 кв.м; 38 кладова 15,5 кв.м; 34, 24 диспечерські 48,5 кв.м; 15, 16, 17, 25 офіс 86,8 кв.м; 23 коридор 20,4 кв.м; 26, 27, 28 приміщення 52,3 кв.м; 12 кімната для переговорів 48,6 кв.м; 13 кухня 17,5 кв.м; 11 кают-компанія 98,2 кв.м; 18, 22 вмивальня 2,7 кв.м; 19, 21 туалети 2,3 кв.м; 20 ванна 2,3 кв.м; загальною площею 2084,8 кв.м; 54/1000 холлу 8 4,96 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6.

Відтак, вважаючи, що відповідач ще у 2016 році отримав за актом приймання передачі спірне орендне майно, позивач вважає, що у останнього саме з 01.03.2016 року виникло зобов`язання щодо сплати орендних платежів, яке орендарем виконане не було, внаслідок чого у позивача виникло право на розірвання спірного договору та на повернення державного майна його власнику.

Саме посилаючись на вказані обставини, позивачем було ініційовано даний спір.

Таким чином, у даній справі є необхідним встановлення факту користування орендованим майном відповідачем у період, вказаний прокурором у позові, оскільки прокурором саме на цих обставинах ґрунтуються його позовні вимоги.

Переглядаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про правомірність висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог прокурора, зважаючи на наступне.

Так, як встановлено судовою колегією, п. 1.3 договору передбачено, що метою використання об`єкта оренди орендарем була діяльність, пов`язана з розміщенням офісу в орендованому приміщенні, кают-компанії, зберігання та сервісного обслуговування яхт (інше використання нерухомого майна).

Таким чином, зважаючи на наведене, у даному разі є необхідність встановлення факту фактичного використання відповідачем, у зазначений прокурором спірний період, спірного майна, пов`язаного з розміщенням офісу, кают-компанії, зберігання та сервісного обслуговування яхт, або іншого використання (особистого чи підприємницького).

Зазначена позиція була висловлена Верховним Судом під час касаційного перегляду даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що уповноваженими особами адміністрації Одеського морського порту, Фонду держмайна та директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Яхт Клуб «Одеса-2009» було складено акт обстеження об`єктів Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту), які знаходяться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Яхт Клуб «Одеса-2009» відповідно до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.09.2005 року (т. 6, а. с. 211), у якому вказано, що за результатами огляду встановлено, що зазначені у акті приміщення використовуються Товариством в повному обсязі для здійснення своєї діяльності. При цьому, дати та місця укладення вказаний акт не містить, як і не містить відомостей, яким саме чином відповідачем використовуються орендовані приміщення.

В той же час, за результатами обстеження спірного приміщення 23.10.2019 року було складено відповідний акт обстеження об`єктів Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту), які знаходяться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» відповідно до договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року (т. 9, а. с. 206), складений та підписаний уповноваженими особами адміністрації Одеського морського порту, Фонду держмайна, у якому вказано, що за результатами огляду встановлено, що 23.10.2019 року проведено огляд, зазначених у акті приміщень, об`єкти є переданими відповідно до акту приймання передачі від 01.03.2016 року на виконання рішення господарського суду від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15. Крім того, за результатами огляду встановлено, що зазначені приміщення є зачиненими, ключи знаходяться в орендаря, на письмові звернення щодо надання дублікатів ключів орендар не реагує, об`єкт використовуються Товариством в повному обсязі для здійснення своєї діяльності. Проте, яким чином використовується спірне майно Товариством, відомостей вказаний акт не містить.

Судовою колегією також встановлено, що у листі від 17.08.2020 року №01-06-03407 (т. 18, а. с. 174-176) Фонд державного майна України повідомив першого заступника Голови Фонду державного майна України та Товариство з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ», зокрема, про те, що 31.07.2020 року Регіональним відділенням було організовано проведення обстеження (перевірку) на яку орендар не з`явився, проте, представниками регіонального відділення та Балансоутримувача було здійснено обстеження за результатами якого було складено звіт, який перебуває на підписанні у представників Балансоутримувача. Під час перевірки було встановлено, що більша частина приміщень була зачинена, однак, на першому поверсі приміщення №11 кают компанія 98, 2 кв. м. були відчинені та здійснено фото фіксацію часткового обвалу стелі, інше.

Також в матеріалах справи наявний договір добровільного страхування майна юридичних осіб від 20.07.2016 року, з якого вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Яхт Клуб «Одеса-2009» застрахувало у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» майнові інтереси з 21.07.2016 року до 20.07.2017 року, відповідно до визначеного переліку такого майна за місцем страхування: м. Одеса, вул. Приморська, 6 на загальну страхову суму 1563000 грн., що встановлено на підставі Акта приймання передачі до договору оренди від 20.09.2005 року (дату такого акту не зазначено); вигодонабувач в особі Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на підставі договору оренди від 20.09.2005 року.

Так, на переконання позивача, зокрема зазначені вище обставини є підтвердженням того, що з моменту передачі орендарю у березні 2016 року спірного приміщення за договором оренди від 20.09.2005 року, орендар фактично набув права користування ним на виконання рішення суду у справі 916/4494/15, проте, судова колегія не може погодитися з таким твердженням, з огляду на таке.

27.08.2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 906/565/18 виклав позицію щодо беззаперечності (належності, допустимості) доказів відносно факту користування об`єктом оренди.

Так, ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В той же час, ст. 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Серед іншого, необхідно наголосити, що 19.03.2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 809/1718/15 підтвердив, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.

Загальними положеннями про найм (оренду) передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (ст. 759 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст. 653 Цивільного кодексу України встановлено, що в разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

За правилами ст. 793 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню в разі, якщо його укладено строком на три і більше років.

Відповідно до ст. 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. Саме, з цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Таким чином, законодавець передбачив загальне правило, за яким визначається як початок, так і припинення договірних правовідносин з оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини).

Сторони можуть установити й інший момент відліку строку, однак цю обставину вони повинні узгодити та викласти у договорі оренди (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 127/14633/16-ц, від 12.06.2019 року у справі 640/12616/17).

Між тим, у даній справі, у зв`язку із тим, що між сторонами досліджується питання, пов`язане саме з відліком строку початку користування відповідачем спірним приміщенням, судова колегія зазначає, що у даному разі, зважаючи на позицію викладену Верховним судом у постанові від 20.02.2018 року у справі № 925/1596/16 "Щодо підтвердження прийняття майна в оренду" при вирішенні питання щодо визначення початку користування орендованим майном (момент виникнення орендних правовідносин та відповідних прав та обов`язків), щодо обрахування початку перебігу строку оренди та щодо підтвердження продовження користування орендованим майном має значення наявність будь-якого належного доказу, що підтверджує відповідні обставини, а не виключно назва документу - акт приймання-передачі, прямо передбачена законодавством (ч. 1 ст. 795 Цивільного кодексу України), що підтверджує прийняття майна в оренду.

Переглянувши в порядку апеляційного провадження оскаржуване рішення суду першої інстанції та дослідивши надані прокурором письмові докази, судова колегія вважає, що обставини, на які посилається позивач не слугують належними доказами користування відповідачем спірним орендним майном, починаючи з 01.03.2016 року, оскільки такі документи не підтверджують факту користування орендним майном ані для особистого, ані для підприємницької діяльності.

Тим більш, за вказаними раніше актами обстеження простежується те, що спірні приміщення на час їх обстеження були зачинені та частково є зруйнованими (обвал).

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В той же час, положеннями ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

При цьому, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, оскільки у даній справі доводи скаржника зводяться до того, що спірний об`єкт оренди не лише знаходився в користуванні та експлуатувався відповідачем, тобто останній не лише міг використовувати спірне майно, а й фактично використовував його, останні не підтверджені письмовими належними та допустимими у справі, та, як наслідок, не слугують фактичними обставинами на підтвердження користування відповідачем спірного майна до виконання Фондом рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15 та передачі орендованого майна за актом приймання передачі нерухомого майна в оренду від 30.09.2020 року.

Разом з тим, посилання скаржника за доводами апеляційної скарги на низку судових рішень, якими на його думку підтверджується факт передання орендного майна відповідачу 01.03.2016 року, як на преюдиціальні обставини, судовою колегією оцінюються критично, оскільки правові висновки, зроблені судом, не є обставинами, встановленими рішенням суду в іншій справі, в розумінні ч. 3, 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а відповідно до ч. 7 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Так, у справах №916/2536/16, 916/3089/16, 916/342/17, 916/3245/17, 916/1743/18, вирішувалось питання щодо стягнення з Товариства заборгованості за орендною платою за відповідний період, та, дійсно, у вказаних судових рішеннях суд посилався на акт приймання передачі від 01.03.2016 року, проте таке посилання не мало своїм наслідком надання правової оцінки факту дійсного користування відповідачем спірним майном.

Крім того, з приводу зазначеного, судова колегія наголошує, що Рішенням Європейського суду з прав людини від 04.10.2022 року у справі «Пінкас та інші проти Боснії та Герцеговини» зроблено висновок про те, що можливість суперечності судових рішень є невід`ємною рисою будь-якої судової системи, в основі якої лежить мережа судів першої та апеляційної інстанцій, що мають повноваження у межах своєї територіальної юрисдикції.

При цьому, такі суперечності можуть виникати і в межах одного й того самого суду. Саме по собі це не може вважатися таким, що суперечить Конвенції (див. «Недждет Шагін та Періган Шагін...», п. 51), оскільки суд встановив умови, за яких суперечливі рішення національних судів порушують вимогу щодо справедливого судового розгляду, закріплену в пункті 1 статті 6 Конвенції. Однією з них є існування «глибоких і довготривалих» розбіжностей у практиці національних судів.

Відтак, у даному разі, посилання прокурора та позивача на той факт, що низкою рішень господарських судів було встановлено факт користування відповідачем спірного приміщення на підставі акту приймання передачі 2016 року, що є на його думку преюдиційним, не приймається як належне колегією суддів, виходячи з вищевикладеного.

Щодо доводів скаржника про те, що саме акт приймання передачі спірного майна від 01.03.2016 року є належною, підтверджуючою обставиною передачі спірного майна відповідачу в оренду на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15, судова колегія зазначає наступне.

Так, рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року, яке не оскаржувалося сторонами та набрало законної сили 04.01.2016 року, позов задоволено повністю та серед іншого, зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України в Одеській області здійснити передачу майна на підставі акту прийому-передачі згідно договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року (обліковий номер договору ), укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „Морський клуб ТЦФ", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "ЯХТ КЛУБ "Одеса- 2009".

В той же час, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 року у справі №916/4494/15 розглядалася апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.10.2019 року по справі №916/4494/15 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, якою апеляційну скаргу апелянта було задоволено та у задоволенні заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 10.10.2019 року про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Вказана постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили з дня її прийняття.

При цьому, за правовими висновками суду апеляційної інстанції вказано, що рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у даній справі має бути виконано саме шляхом передачі майна на підставі акту прийому-передачі згідно договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року (обліковий номер договору ), укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „Морський клуб ТЦФ", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "ЯХТ КЛУБ "Одеса-2009", а не у будь-який інший спосіб. Також зазначено, що станом на час розгляду даної справи спірне майно відповідачу за актом приймання передачі не передано на виконання рішення суду від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15.

Позивачем у даній справі на підтвердження виконання рішення суду у справі №916/4494/15 в частині передачі майна, надано Акт від 01.03.2016 року приймання-передачі державного майна, що перебуває на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) до договору від - . - . - р. про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 року, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю "ЯХТ КЛУБ "ОДЕСА-2009", у відповідності до якого Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області передало Товариству з обмеженою відповідальністю "ЯХТ КЛУБ "ОДЕСА-2009" нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом, а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу (згідно переліку), що перебувають на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту), розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6. Вказаний акт підписано сторонами за договором оренди державного майна.

Проте, судовою колегією встановлено, (а також підтверджено правовими висновками у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 року у справі №916/4494/15), що вказаний акт за своїм змістом не має жодних посилань та застережень, посвідчених підписами сторін, що він складався та підписувався саме на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15 або наказу місцевого господарського суду від 04.01.2016 року, виданого на виконання даного рішення, а також не містить посилань про те, що він укладається на виконання поновленого судом договору про оренду державного майна від 20.09.2005 року.

Водночас, з тексту спірного акту вбачається, що останній укладався на виконання договору від - . - . - р. про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 року, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю "ЯХТ КЛУБ "ОДЕСА-2009".

Тобто, у даному разі, як вірно висновано судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, акт приймання передачі державного майна укладався між сторонами в позадоговірний спосіб, а не на виконання поновленого судом договору в частині його умов та строку від 20.09.2005 року.

Вказане також підтверджується наступним.

Так, 12.02.2016 року Регіональне відділення Фонду державного майна України повідомило директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Яхт Клуб «Одеса-2009» листом №11-05-00673, зокрема про те, що на виконання п. 3 рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15 воно надає на підписання три примірники актів прийому передачі майна до договору оренди від 20.09.2005 року, а також про те, що вказаний договір, який поновлено зазначеним вище рішенням суду необхідно привести у відповідність до вимог чинного законодавства у частині здійснення нової оцінки об`єкту оренди та відповідно перерахунку орендної плати. Додатками до вказаного листа визначено документи на трьох аркушах, які відсутні в матеріалах господарської справи (т. 8, а. с. 51).

В подальшому, 24.07.2019 року листом №13-св-с3133 Регіональне відділення Фонду державного майна України повідомило Бондаренка А.В. на його запит на отримання публічної інформації від 15.07.2019 року зокрема, про те, що рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/4494/15 визнано договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року укладеним та поновленим на строк і умовах, передбачених договором оренди від 20.09.2005 року з дати набрання судового рішення законної сили та зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України в Одеській області здійснити передачу майна на підставі акту прийому передачі згідно умов договору.

Разом з тим, як повідомлено Фондом, 06.07.2015 року, у період розгляду справи №916/4494/15, закінчився термін дії зазначеного договору оренди та у відповідності до вимог ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та умов п. 10.9. договору, зазначений договір вважається поновленим на той самий термін (до 06.07.2020 року).

Оскільки термін дії вказаного договору закінчився 06.07.2015 року та на новий термін міг бути продовжений за умови здійснення нової експертної оцінки.

У зв`язку із цим, Фондом було підготовлено проект договору про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 року (додатком до якого був також Акт приймання передачі державного майна).

Зазначений проект договору (з додатками) було надано представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Яхт Клуб «Одеса -2009» для ознайомлення та врегулювання питання підписання та нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Але, зазначених дій орендарем так і не було вжито (через триваючі судові спори).

До зазначеного листа Фондом було додано Акт приймання-передачі державного майна, що перебуває на балансі Державного підприємства ,,Адміністрація морських портів України (Адміністрація Одеського морського порту) до Договору від . . року про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Яхт Клуб «Одеса 2009» від 01.03.2016 року. Вказаний акт фактично дублює акт, на який посилається прокурор, як на підставу позовних вимог у даній справі.

Також, як встановлено апеляційним господарським судом з матеріалів господарської справи, 26.11.2019 року Прокуратурою Одеської області на адресу Господарського суду Одеської області надано інформаційну довідку №05/1-59вих19 (т. 9, а. с. 225) відповідно до якої зазначено, що додаткові угоди до договору оренди від 20.09.2005 року після ухвалення судового рішення у справі №916/4494/15 не укладались, у зв`язку із чим витребуваний договір про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005 року, тим більше укладений в усній формі, надати до суду не надається можливим. Проте, як вказано прокурором, на виконання рішення суду, вказаного раніше, між контрагентами підписано акт приймання передачі орендованого майна та передача майна здійснена за вартістю, визначеною згідно із незалежною оцінкою, що проведена оцінювачем станом на 14.07.2005 року, інформація щодо проведення будь-якої іншої оцінки відсутня. До вказаної інформації додано акт приймання передачі від 01.03.2016 року та звіт про оцінку приміщень від 2005 року.

З листа Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 16.04.2020 року №1327/10-01-01/вих, зокрема, вбачається, що окремо оцінка майна, яке входить до складу Пасажирського комплексу (морського вокзалу Одеського порту) та знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6 за період з 2013 по останню звітну дату, не здійснювалась (т. 11, а. с. 59-60).

Таким чином, з вищенаведеного вбачається те, що акт приймання передачі від 01.03.2016 року підписано відповідачем та орендодавцем на виконання додаткової угоди до договору оренди від 20.09.2005 року, яка, внаслідок недосягнення між сторонами згоди, укладена так і не була.

З огляду на зазначене, висновок суду першої інстанції про те, що оскільки передане відповідачу за актом приймання-передачі від 01.03.2016 року нерухоме майно державної форми власності було набуте останнім не на підставі договору від 20.09.2005 року, поновленого рішенням суду у справі №916/4494/15, підстави для задоволення позовних вимог прокурора у даній справі є відсутніми, є законним та обґрунтованим, а доводи прокурора, зазначені ним в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення та спростовуються наявними матеріалами справи та висновками Південно-західного апеляційного господарського суду, викладеними у даній постанові.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів зауважує, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.

Для того, щоб судовий розгляд був справедливим, як того вимагає пункт 1 статті 6 Конвенції, суд зобов`язаний належним чином вивчити та перевірити зауваження, доводи й докази, а також неупереджено їх оцінити на предмет того, чи будуть вони застосовуватися в рішенні суду.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для його скасування.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Заступника прокурора Одеської області, м. Одеса не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 31.05.2023 року у справі №916/542/18 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Одеської області, м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 31.05.2023 року у справі №916/542/18 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 31.05.2023 року у справі №916/542/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Вступна та резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 04.10.2023 року.

Повний текст постанови складено та підписано 05 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.С. Богацька
Н.М. Принцевська