ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.10.2023м. СумиСправа № 920/798/23
Господарський суд Сумської області у складі:

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохімсоюз»;

до відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства «Придеснянське»;

про стягнення 557965 грн 97 коп.

Стислий виклад позицій сторін по справі, заяви та клопотання сторін. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач звернувся до суду із позовом, згідно якого просить стягнути з відповідача 557965 грн 97 коп. заборгованості за договором новації від 20.10.2019 №02/11-19, розмір якої визначений у постанові Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2020 по справі №922/4224/19 ,у тому числі: 116916 грн 70 коп. 30% річних, 136647 грн 32 коп. пені, 26798 грн 49 коп. інфляційних збитків, 87139 грн 26 коп. штрафу в розмірі 15%; 19464 грн 25 коп. штрафу у розмірі 50%.

Відповідач 24.08.2023 подав відзив, проти позову заперечує з огляду на те, що строк позовної давності для стягнення заявленої заборгованості закінчився 25.06.2023, а заяви про поновлення строку позивачем не подано. 21.10.2019 між сторонами був укладений додатковий договір до договору новації №02/11-19 від 20.10.2018, відповідно до якого п. 1.3. договору був викладений у новій редакції, яка не передбачає застосування штрафу, пені та неустойки. Копію додаткового договору відповідач додав до відзиву на позов (а.с. 78).

18.09.2023 та 20.09.2023 через електронний суд від позивача надійшли заяви по суті та клопотання:

- відповідь на відзив (з клопотанням про визнання поважними причин пропуску строку на подання відповіді на відзив);

- клопотання про визнання доказу недостовірним та недопустимим;

- клопотання про долучення доказів (додатки до відповіді на відзив).

Відповідно до ч.1 ст. 184 ГПК України у строк, встановлений судом, позивач має право подати відповідь на відзив, а відповідач - заперечення.

Судом був встановлений строк для подання відповіді на відзив до 28.08.2023. Позивач обґрунтовує поважність пропуску строку відповіді на відзив тим, що у зв`язку з новими фактами, які стали йому відомі з відзиву, виникла необхідність звернення до адвокатського об`єднання за професійною правничою допомогою для підготовки обґрунтованої відповіді на відзив, що потребувало додаткового часу.

Згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Тому суд, дослідивши підстави пропуску строку для подання відповіді на відзив, вважає за можливе визнати їх поважними, долучити до матеріалів справи відповідь на відзив та додатки до нього.

Відповідно до ухвали суду від 02.08.2023 було відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

У зв`язку з відпусткою судді Резніченко О.Ю. розгляд справи було відкладено на 02.10.2023 без проведення судового засідання.

Стислий виклад обставин справи, аргументи сторін.

Позивач обґрунтовує позов наступним:

- 05.05.2018 між сторонами був укладений договір поставки №05/05-18 (далі по тексту «договір поставки»)

- на виконання умов договору поставки позивач поставив відповідачу товар на суму 908364 грн 00 коп., оплата за який повинна була бути здійснена до 01.11.2018;

- відповідач частково повернув товар, частково оплатив товар;

- позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки у розмірі 543270 грн 95 коп. (з урахуванням заяв про уточнення). Рішенням Господарського суду Сумської області від 20.07.2020 по справі №922/4224/19 позов було задоволено;

- постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2020 по справі №922/4224/19 рішення Господарського суду Сумської області від 20.07.2020 було скасовано, прийнято нове рішення, у позові відмовлено.

- Апеляційний суд при перегляді рішення від 20.07.2020 дійшов висновку, що Господарським судом Сумської області не було надано юридичної оцінки договору новації №02/11-19 від 20.10.2019 (далі по тексту «договір новації»), який укладено між сторонами. Апеляційний суд дійшов висновку, що первинні зобов`язання сторін, які витікали із договору поставки, трансформувалися у договірні зобов`язання позики, що відповідає приписам ст. ст. 604, 1047, 1053 ЦК України. Однак строк виконання зобов`язань за договором новації спливає лише 25.12.2022. Тому апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача про стягнення штрафних санкцій за договором поставки.

- апеляційним судом було встановлено, що станом на 20.10.2019 у відповідача перед позивачем обліковувалися грошові зобов`язання у розмірі 938894 грн 37 коп., з яких:

- 380928,40 грн сума основного боргу;

- 116916,70 грн 30% річних;

- 136647,32 грн пені;

- 26798,49 грн інфляційних втрат;

- 87139,26 штрафу в розмірі 15%;

- 190464,20 грн штрафу в розмірі 50%.

При цьому, основна заборгованість у розмірі 380298,40 грн була погашена відповідачем в межах договору новації.

Тому, на думку позивача, відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України, обставини щодо існування заборгованості відповідача зі сплати 557965,97 грн за договором новації, були встановлені у вищезазначеній постанові апеляційного суду, є преюдиційними та не підлягають доказуванню. При цьому, відповідно до п. 2.2. договору строк повернення грошових коштів (25.12.2022) на день звернення до суду із даним позовом настав.

Висновки суду, законодавство, що підлягає застосуванню.

Правовідносини, що виникли між сторонами за даним позовом урегульовані договором новації від 20.10.2019.

Договір новації змінив правовідносини сторін за договором поставки, який припинився 19.10.2019 р. Внаслідок вищезазначеного зобов`язання відповідача повернути грошові кошти за отриманий товар від позивача трансформувалися у зобов`язання з договору позики, а саме відповідно до п. 1.5. договору новації відповідач як позичальник зобов`язувався передати позивачу як позикодавцю грошові кошти у розмірі, вираженому основним зобов`язанням та всіма штрафними санкціями й неустойкою, визначеною первинним договором (договором поставки) на момент його укладення, в порядку та на умовах, установлених цим договором.

Питання укладення договору новації між сторонами було досліджено Північним апеляційним господарським судом під час розгляду справи №922/4224/19, встановлені судом обставини були викладені у постанові від 26.11.2020 по даній справі.

Так, у постанові колегія суддів дійшла наступних висновків про встановлення таких обставин:

- договір новації від 20.10.2019 №02/11-19 є укладеним;

- станом на 20.10.2019 у ПСП «Придеснянське» обліковувались грошові зобов`язання перед ТОВ «Агрохімсоюз» у розмірі 938894,37 грн., з яких:

- 380928,40 грн сума основного боргу;

- 116916,70 грн 30% річних;

- 136647,32 грн пені;

- 26798,49 грн інфляційних втрат;

- 87139,26 штрафу в розмірі 15%;

- 190464,20 грн штрафу в розмірі 50%.

- новація здійснена сторонами щодо реальної заборгованості відповідача перед позивачем, яка підлягає розрахунку, і такий розрахунок, з огляду на положення договору та вимог законодавства не допускає двозначного тлумачення ані щодо суми основного боргу, ані щодо суми штрафних санкцій;

- сума основного боргу у розмірі 380928 грн 40 коп. була перерахована відповідачем позивачу 27.12.2019 у межах договору новації.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що у справі №922/4224/19 та у даній справі беруть участь ті самі особи, стосовно яких встановлено обставини. При цьому, постанова Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2020 у справі №922/4224/19 набрала законної сили 26.11.2020.

Таким чином, факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ.

У постанові КГС ВС від 19.12.2019 по справі №916/1041/17 судом визначено, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №902/201/19. постанова КГС ВС від 15.10.2019 по справі №908/1090/18.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що не потребують доказування при розгляді справи такі факти:

- Укладання між сторонами 20.10.2019 договору новації;

- Наявність станом на дату трансформації зобов`язання з договору поставки у зобов`язання з договору позики заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті штрафних санкцій у загальному розмірі 557965 грн 97 коп.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для стягнення 557965 грн 97 коп. з відповідача суд аналізує умови договору новації та приписи законодавства, що регулює зобов`язання з позики.

За приписами ст. 1053 Цивільного кодексу України, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Статтею 1047 Цивільного кодексу України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною 1 статті 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Також відповідно до п.п. 2.2, 2.3. договору новації позичальник зобов`язаний повернути грошові кошти позикодавцеві до 25 грудня 2022 року. Грошові кошти повертаються шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок позикодавця (в безготівковій формі).

При цьому, визначення «грошові кошти» сторонами узгоджено у п. 1.5. договору новації: «зобов`язання позичальника за первинним договором замінюється на зобов`язання передати позикодавцю грошові кошти в розмірі, визначеному основним зобов`язанням та всіма штрафними санкціями й неустойкою, визначеною первинним договором на момент його укладення в порядку та на умовах, установлених цим договором., а розмір «грошових коштів», які повинен повернути відповідач позивачу за договором новації був встановлений у постанові Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2020 по справі №922/4224/19. Встановлена обставина щодо розміру заборгованості є преюдиціальним фактом при розгляді даної справи та не підлягає доведенню знову.

Строк виконання зобов`язання щодо повернення грошових коштів за договором новації настав 25.12.2022, тому позовні вимоги суд вважає обґрунтованими та задовольняє у повному обсязі.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позов.

На думку відповідача, позивачем пропущений строк позовної давності, який сплив 25.06.2023, так як відповідно до ст. 232 ГК України строк позовної давності по стягненню з юридичних осіб-суб`єктів господарювання неустойки (пені, штрафу) становить шість місяців. Відповідно до п. 2.2. договору новації відповідач був зобов`язаний повернути грошові кошти до 25.12.2022.

Суд критично оцінює позицію відповідача, так як ст. 232 ГК України не регулює питання щодо строку позовної давності, а визначає порядок застосування штрафних санкцій та ч.6 ст. 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Строк позовної давності відповідно до ст. 256 ЦК України це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а не строк, у межах якого нараховуються штрафні санкції відповідно до ст. 232 ГК України, як помилково вважає відповідач.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), тому строк позовної давності у правовідносинах, що є предметом розгляду, спливе 25.12.2023.

Також відповідач посилається на те, що 21.10.2019 між сторонами було укладено додатковий договір до договору новації №02/11-19 від 20.10.2018 р., відповідно до якого п. 1.3. договору новації викладено у новій редакції, а саме: «Загальна сума зобов`язань за первинним договором враховує основне зобов`язання за поставлений товар по договору поставки №05/05-2019 від 05.05.2018 р. Штраф, пеня та неустойка не застосовуються».

Копію додаткового договору представник відповідача долучив до відзиву на позов (а.с. 78).

Суд не приймає зазначені заперечення відповідача, так як відповідно до ч. 2 ст. 604 ЦК України, п. 1.4. договору новації зобов`язання сторін, що виникли з первинного договору (тобто договору поставки) припиняються з набранням чинності договором новації від 20.10.2019 р., тому штрафні санкції, пеня, річні та інфляційні збитки мають розраховуватися до 19.10.2019 р.

Крім цього, відповідно до п. 1.5. договору новації чітко визначено, що включають сторони до поняття «грошові кошти», які відповідач (позичальник) зобов`язаний передати позивачу: грошові кошти у розмірі, визначеному основним зобов`язанням та всіма штрафними санкціями й неустойкою, визначеною первинним договором на момент його укладення.

Зміни до п. 1.5. договору новації сторони не вносили.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволено повністю, витрати зі сплати судового збору в розмірі 8369,49 грн покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохімсоюз» до відповідача:Приватного сільськогосподарського підприємства «Придеснянське» про стягнення 557965 грн 97 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Придеснянське» (вул. 40 років Перемоги, буд. 35, смт. Вороніж, Шосткинський район, Сумська область, 41140, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохімсоюз» (вул. Обозна, буд. 1, м. Вовчанськ, Харківська область, 62501, ) 116916 грн 70 коп. 30% річних, 136647 грн 32 коп. пені, 26798 грн 49 коп. інфляційних збитків, 87139 грн 26 коп. штрафу в розмірі 15%; 19464 грн 25 коп. штрафу у розмірі 50%, 8369 грн 49 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрохімсоюз» наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 04.10.2023.

Суддя О.Ю. Резніченко