ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/1318/19 (906/913/23)

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Макаревича В.А.,

секретар судового засідання: Підгаєцька М.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 паспорт НОМЕР_2 від 26.07.2023 (присутній у судовому засіданні 14.09.2023); адвокат Лук`янчук Ю.В. - представник заявника ОСОБА_1,, посвідчення адвоката України №001361 від 03.04.2023, ордер серії АМ №105837 від 04.07.2023 (присутній у судовому засіданні 14.09.2023);

від відповідача: адвокат Чайківська Н.М.) - представник Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", довіреність №2 від 12.06.2023, посвідчення адвоката України №001299 від 17.05.2022 (присутня у судовому засіданні 14.09.2023);

присутня: Гурковська А.В. - представник Міністерства юстиції, витяг з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, посвідчення серії АА №018831 від 28.07.2023 (присутня у судовому засіданні 14.09.2023 та 29.09.2023) (вільний слухач);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом ОСОБА_1 (смт. Новогуйвинське, Житомирський район) до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (м. Житомир) про стягнення 61 563, 29 грн у межах справи №906/1318/19 та 6 000 грн судових витрат на правничу допомогу

за заявою Виробничо-комерційної фірми "Урарту" (м.Баранівка, Житомирська область)

до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (м. Житомир)

про банкрутство,

У судовому засіданні 14.09.2023 оголошено перерву до 10:00 год 29.09.2023 у відповідності до ст. 216 ГПК України;

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Житомирської області перебуває справа №906/1318/19 про банкрутство Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

04.07.2023 на адресу Господарського суду Житомирської області, через загальний відділ, від ОСОБА_1 надійшла позовна заява до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України від 04.07.2023 про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 61 563,29 грн, з додатками.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Житомирської області Дєдух О.М. від 04.07.2023, у зв`язку з перебуванням судді Макаревича В.А. згідно табеля обліку робочого часу з 29.06.2023 по 27.07.2023 у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 906/1318/19(906/913/23).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2023 справу № 906/1318/19(906/913/23) розподілено судді Гнисюку С.Д.

Ухвалою суду від 10.07.2023 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України від 04.07.2023 про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 61 563,29 грн в межах справи про банкрутство. Відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 10 серпня 2023 р. об 11:30 год.

Відповідно до розпорядженням В.О. керівника апарату суду від 31.07.2023, у зв`язку з виходом судді Макаревича В.А. з щорічної відпустки позовну заяву ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України, яка перебувала у провадженні судді Гнисюка С.Д. передано для подальшого розгляду судді Макаревичу В.А., у провадженні якого перебуває справа №906/1318/19 про визнання Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України банкрутом.

Ухвалою суду від 31.07.2023 прийнято справу №906/1318/19(906/913/23) з розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (м. Житомир) про стягнення 61 563, 29 грн у межах справи №906/1318/19 до свого провадження; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на "14" вересня 2023 р. о 11:00 год.

У судовому засіданні 14.09.2023 оголошено перерву до 10:00 год 29.09.2023 у відповідності до ст. 216 ГПК України.

26.09.2023 до суду від представника ДП "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

У судовому засіданні 14.09.2023 позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Повідомив, що зазначена справа для позивача є важливою, враховуючи відсутність розрахунків з позивачем по заробітній платі з 04.01.2022. Особливістю даної справи є те, що зазначена справа розглядається у межах провадження у справі про банкрутство. При цьому позивач не є обізнаним у питаннях права, визначення юрисдикції судів. Крім того, слід було встановити факт порушення справи про банкрутство Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України". Вважає, що адвокат з позивачем у розумних межах визначили розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката.

Присутній у судовому засіданні 14.09.2023 представник відповідача проти заявлених вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 61 563, 29 грн не заперечував; стосовно заявлених вимог щодо стягнення 6000 грн судових витрат на правничу допомогу заперечував, вважає, що дана сума є надмірно завищеною.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у справі, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати.

Частиною 1 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. В силу приписів частини 2 вказаної статті господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник.

Відтак, з огляду на те, що ухвалою Господарського суду Житомирської області від 05.03.2020, зокрема, відкрито провадження у справі про банкрутство ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", позовна заява ОСОБА_1 підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у межах справи № 906/1318/19 про банкрутство ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України".

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 14.06.2013 прийнятий на посаду інженера з охорони праці з посадовим окладом згідно штатного розкладу, про що свідчить наказ №24-к від 14.06.2023 ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" Філія "Житомирська ДЕД" (а.с. 17).

Наказом Філії "Житомирська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 04.01.2022 № 1-к ОСОБА_1 звільнено з посади інженера з охорони праці за власним бажанням на підставі ч. 3 статті 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) (а.с.16).

ОСОБА_2 був ознайомлений з наказом від 04.01.2022 № 1-к, що підтверджується його підписом на даному наказі та не оспорено сторонами.

Також, запис про звільнення 04.01.2022 ОСОБА_2 з роботи здійснено у трудовій книжці позивача (а.с. 12-15).

Позивач зазначає, про наявність нарахованої йому відповідачем, але не виплаченої заробітної плати за період з листопада 2021 по січень 2022 включно в розмірі 61 563 грн, що підтверджується довідкою ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" №20 від 01.05.2023 (а.с.18).

З огляду на не проведення ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" розрахунку заборгованості після звільнення ОСОБА_2 , позивач звернувся до господарського суду з заявою про стягнення з ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 61 563 грн.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Так, згідно із статтею 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами у сфері державного і договірного регулювання оплати праці, визначено Законом України "Про оплату праці".

Відповідно до частини 5 статті 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Частиною 6 статті 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Отже, держава гарантувала та захистила законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Згідно з приписами статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме, в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівникам вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За змістом статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Відповідно до довідки ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" №20 від 01.05.2023 заборгованість перед позивачем по заробітній платі становить 61 563,29 грн, що не заперечується відповідачем у письмовому відзиві (а.с. 36).

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа "Суханов та Ільченко проти України") "майно" може являти собою "існуюче майно" або засоби, включаючи "право вимоги" відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні "законне сподівання" / "правомірне очікування" стосовно ефективного здійснення права власності.

Згідно з частинами 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача 61 563,29грн заборгованості з виплати заробітної плати підтверджені належними та допустимими доказами у справі та підлягать задоволенню.

Стосовно заявлених вимог про стягнення судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст.123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Обсяг, зміст та вартість наданих у цій справі адвокатом послуг підтверджується наявними у матеріалах справи договором про надання правової (правничої) допомоги від 23.06.2023, додатковою угодою №1 до договору від 23.06.2023 та актом приймання-передачі наданих послуг №1 від 29.06.2023 на суму 6000 грн (а.с. 19-23) .

Відповідно до п.1.1 договору про надання правової допомоги від 23.06.2023, що укладений між адвокатом Лук`янчуком Ю.В. та позивачем, адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу згідно умов договору.

Згідно з п.3.1 договору розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надання в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.

За умовами п.2 додаткової угоди вартість послуг становить 6000 грн.

Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №1 від 29.06.2023 адвокатом були надані послуги на загальну суму 6000 грн (а.с. 23).

Проаналізувавши вказані документи, суд дійшов висновку, що відображена у них інформація щодо характеру та обсягу наданих адвокатом послуг відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах справи. Обсяг та зміст правової допомоги відповідає фактичним діям представника позивача у судовому процесі, з огляду на що суд вважає обґрунтованим витрачений час змісту наданих послуг.

Суд також врахував, що витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Заперечення представника відповідача стосовно понесених витрат суд вважає безпідставними та не доведеними доказами.

Відповідно до частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача на суму 6000 грн витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 2, 3, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 257 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", ідентифікаційний код 32008278, юридична адреса: 10003, м. Житомир, вул. Перемоги, 75 на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 :

- 61 563,29 грн заборгованості по заробітній платі;

- 6 000 грн судових витрат на правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається ://court.gov.ua/fair/sud5007/.

Повне рішення складено: 04.10.23

Суддя Макаревич В.А.

Список розсилки:

1 - в справу

2 - ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" -10003, м. Житомир, вул. Перемоги, 75 - рек.., код - 32008278;

3 - а/к Мельник М.А. - 33013,м.Рівне, вул.Кавказька,3оф.305, еленктронна погшта ІНФОРМАЦІЯ_1 - рек..

4- ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , рек - НОМЕР_1