ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року Черкаси справа №925/822/23

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Міняйло А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, місто Київ, 01133, ідентифікаційний код 41084239)

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 57129,57 грн,

за участю представника позивача ОСОБА_2 , за посадою (приймає участь у режимі відеоконференції),

15.06.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулось у Господарський суд Черкаської області із позовом, у якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №0005586-КВ1 від 31.01.2019 у розмірі 57129,57 грн, з яких: заборгованість за отриманим кредитом 45000,00 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом 12129,57 грн та відшкодувати судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2147,20 грн. У прохальній частині позовної заяви позивач просить суд розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання фінансового кредиту №0005586-КВ1 від 31.01.2019 в частині повернення кредитних коштів. Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач лише частково сплатив заборгованість за кредитним договором у сумі 22000,00 грн, внаслідок чого на момент звернення позивача з цим позовом до суду у відповідача наявна заборгованість за кредитним договору становить 57129,57 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь у примусовому порядку.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.06.2023 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі призначено о 10 год 00 хв 01.08.2023 та встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення ухвали про прийняття справи до свого провадження для подання суду відзиву на позовну заяву та усіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на дату звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» із позовом до суду, ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність, як фізична особа-підприємець (09.12.2019, номер запису: 3001896, підстава: власне рішення).

Відповідно до частин 6 та 7 статті 176 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (частина 8 статті 176 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з даними Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з 06.04.2017, на цю адресу судом і було направлено ухвалу суду від 22.06.2023.

Відповідач у встановлений судом строк, відзив на позов суду не надав. Ухвала Господарського суду Черкаської області від 22.06.2023 про відкриття провадження у справі направлена відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, проте вручена відповідачу не була та 06.07.2023 повернулась до суду із відміткою Акціонерного товариства «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою».

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01.08.2023 розгляд справи відкладено до 14 год 30 хв 15.08.2023, у зв`язку із відсутністю у матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Ухвала Господарського суду Черкаської області від 01.08.2023 про відкриття провадження у справі направлена відповідачу 03.08.2023 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу, яка вказана позивачем у позовній заяві та міститься у відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №117887 від 19.06.2023, проте вручена відповідачу не була та 15.08.2023 повернулась до суду із відміткою Акціонерного товариства «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою».

Про відкриття провадження у справі та відкладення розгляду справи відповідача також було повідомлено судом шляхом оприлюднення на офіційному сайті Господарського суду Черкаської області оголошення.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 15.08.2023 частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів; витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» інформацію щодо того чи належить банківська картка НОМЕР_2 ОСОБА_1 , а також було витребувано виписку про рух коштів по банківській картці НОМЕР_2 за період з 14.05.2019 до 20.05.2019. Розгляд справи відкладено до 11 год 30 хв 12.09.2023.

Ухвала Господарського суду Черкаської області від 15.08.2023 про відкриття провадження у справі направлена відповідачу 17.08.2023 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та 28.08.2023 повернулась до суду із відміткою Акціонерного товариства «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою».

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Днем вручення судового рішення відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 122 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на наведені правові норми, суд вважає, що ним виконано обов`язок щодо належного повідомлення відповідача, тому з метою забезпечення на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку справа розглядається за наявними у справі документами.

Представник позивача у судовому засіданні 12.09.2023 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 12.09.2023 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Розпорядженням №1593 від 11.05.2017 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

31.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (кредитодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір про надання фінансового кредиту №005586-КВ-1 (далі договір). За умовами цього договору кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит на засадах строковості, поворотності, платності (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитором і у разі нарахування кредитодавцем неустойку (пеню та/або штрафи) у порядку та на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього (пункт 1.1 договору).

Факт надання кредиту, а також усі його істотні умови фіксуються у відповідній додатковій угоді про надання кредиту (додаткова угода про надання кредиту), що є невід`ємною частиною даного договору (пункт 1.2 договору).

Розмір та порядок нарахування плати за користування визначаються в додаткових угодах про надання кредиту та правилах про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, кредитодавця (пункт 2.1 договору).

Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок вказаний позичальником у заяві про отримання кредиту, або шляхом отримання кредиту готівкою через касу банку чи небанківської фінансової установи, що є партнерами кредитодавця. Датою видачі кредиту є дата списання суми коштів, передбаченої відповідною додатковою угодою про надання кредиту із банківського рахунку кредитодавця з метою їх перерахування на банківський рахунок позичальника вказаний у заяві про отримання кредиту або з метою видачі цих коштів готівкою через касу банку чи небанківської фінансової установи, що є партнерами кредитодавця (пункт 3.4 договору).

Протягом строку передбаченого відповідною додатковою угодою до цього договору, позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту та сплачувати плату за користування частинами в розмірах, порядку та в строки, визначені додатковою угодою про надання кредиту (пункт 4.1 договору).

Погашення кредиту та плати за користування, у разі наявності простроченої заборгованості за кредитом та/або заборгованості по сплаті плати за користування ним, здійснюється у наступній черговості: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця тощо); у другу чергу нарахована позикодавцем неустойка (пені та/або штраф) у разі їх нарахування; у третю чергу прострочена плата за користування та прострочена основна сума кредиту; у четверту чергу плата за користування; у п`яту чергу основна сума кредиту (пункт 4.4 договору).

Кошти позичальника, що надійшли як погашення простроченої заборгованості за кредитом та/або заборгованості по сплаті плати за користування ним кредитодавець має право самостійно перерозподілити відповідно до черговості, викладеної у пункті 4.4 цього договору (пункт 4.5 договору).

Позичальник зобов`язаний: повернути в повному обсязі кредит та нараховану плату за користування в порядку та строки, визначені відповідною додатковою угодою про надання кредиту; сплатити неустойку (пеню та/або штраф), які кредитодавець має право нарахувати внаслідок прострочення позичальником сплати обов`язкових платежів, у порядку та строки, визначені відповідною додатковою угодою про надання кредиту (пункти 5.1.1 та 5.1.2 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором та додатковими угодами (пункт 6.1 договору).

Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що кредитодавець надав позичальнику інформацію, визначену в частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (пункт 10.2.7.1 договору).

Договір підписаний уповноваженим представником кредитодавця та позичальником особисто та скріплений відповідною печаткою кредитодавця.

14.05.2019 між кредитодавцем та позичальником було укладено додаткову угоду №3 до договору про надання фінансового кредиту №005586-КВ-1 від 31.01.2019 (далі додаткова угода №3). За умовами цієї додаткової угоди кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 45000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитором і у разі нарахування кредитодавцем неустойки (пеню та/або штрафи) у порядку та на умовах, визначених договором та даною додатковою угодою (пункт 1 додаткової угоди №3).

Кредит надається строком на 56 днів, де першим днем є дата підписання даної додаткової угоди (пункт 2 додаткової угоди №3).

Плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 0,80658390 процентів за кожен день користування кредитом. Протягом строку дії кредиту, визначеного у пункті 2 цієї додаткової угоди, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня за фактичне число календарних днів користування кредитом із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту (пункт 2 додаткової угоди №3).

Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом із урахуванням наступного графіку обов`язкових платежів: 21.05.2019 7200,00 грн; 28.05.2023 - 7200,00 грн; 04.06.2019 7200,00 грн; 11.06.2019 7200,00 грн; 18.06.2019 7200,00 грн; 25.06.2019 7200,00 грн; 02.07.2019 7200,00 грн; 09.07.2019 7200,00 грн (пункт 5 додаткової угоди №3).

У разі прострочення позичальником строків сплати обов`язкових платежів, визначених пунктом 5 даної додаткової угоди, кредитодавець може нарахувати штраф на суму прострочених загальних платежів у розмірі 3,69 процентів за кожний календарний день прострочення, включаючи день погашення, виходячи із наявної суми прострочених платежів на початком календарних дня або в інших розмірах, визначених кредитодавцем згідно з пунктом 5.4.4 договору (пункт 6 додаткової угоди №3).

Судом також встановлено, що 14.12.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛАЄНС» (фінансова компанія) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (організація) було укладено договір про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) №41084239_14/12/17. За умовами цього договору фінансова компанія бере на себе зобов`язання надавати організації послугу «переказ на картку», що включає в себе приймання від організації на поточний рахунок фінансової компанії грошових коштів, обробку розпоряджень організації відповідно до правил грошових переказів міжнародних платіжних систем «Visa» та «Mastercard», переказ грошових коштів, прийнятих фінансовою установою від організації на користь банка-еквайра для подальшого зарахування на карткові рахунки клієнтів відповідно до правил МПС.

14.05.2019 позивач на виконання умов договору та додаткової угоди №3 через свого партнера - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛАЄНС» перерахував на рахунок відповідача 45000,00 грн двома платежами: 20000,00 грн та 25000,00 грн, що підтверджується платіжними квитанціями №146026314 та №146026537 від 14.05.2019 та довідками Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛАЄНС», в призначенні платежу яких вказано «перерахування коштів згідно ДУ 003 від 14.05.2019 до кредитного договору №005586-КВ1 від 31.01.2019 без ПДВ».

Надходження грошових коштів у сумі 45000,00 грн на рахунок ОСОБА_1 підтверджується також випискою по картковому рахунку НОМЕР_2 за період з 14.05.2019 до 20.05.2019, яка була надана Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» у порядку витребування доказів.

Відповідач частково виконав свої зобов`язання за договором, перерахувавши позивачу 22000,00 грн, які були перерозподілені останнім відповідно до черговості, яка визначена договором.

На день звернення позивача з цим позовом заборгованість відповідача становить 57129,57 грн, з яких за кредитом - 45000,00 грн, за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом 12129,57 грн. У добровільному порядку ця заборгованість сплачена відповідачем не була, що і стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду для примусового її стягнення з відповідача у судовому порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при прийнятті рішення та оцінка аргументів учасників справи.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Статтею 45 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Отже, господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Звертаючись з цим позовом до суду, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 , як з фізичної особи, суму неповерненого кредиту, отриманого ним на підставі договору, який укладений з ним, як з фізичною особою - підприємцем. Отже, у цій справі позивачем заявлено позовні вимоги до фізичної особи, підприємницька діяльність якої припинена 09.12.2019, проте вони безпосередньо випливають з результатів такої діяльності.

Згідно із частиною 1 статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його, як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Зазначена норма кореспондується зі статтею 50 Цивільного кодексу України.

До підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 Цивільного кодексу України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно з частиною 9 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичною особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.

Тому, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припиняються, тому такий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №127/23144/18.

Предметом спору у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту.

Відповідно до статті 1054 параграфу 2 глави 71 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (частина 1 статті 1046 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 Цивільного кодексу України).

Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Нормами статті 599 Цивільного кодексу України та статті 202 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Як встановлено судом, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитором і у разі нарахування кредитодавцем неустойку (пеню та/або штрафи) у порядку та на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього.

У додатковій угоді №3 до договору сторони визначили, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 45000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитором і у разі нарахування кредитодавцем неустойку (пеню та/або штрафи) у порядку та на умовах, визначених договором та даною додатковою угодою. Кредит надається строком на 56 днів, де першим днем є дата підписання даної додаткової угоди.

У цій же додатковій угоді сторони визначили графік повернення грошових коштів шляхом внесення 8 платежів по 7200,00 грн, кінцевий строк повернення 09.07.2019.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач на виконання умов договору через свого партнера - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛАЄНС», перерахував на рахунок відповідача 45000,00 грн двома платежами: 20000,00 грн та 25000,00 грн. Надходження грошових коштів у сумі 45000,00 грн на рахунок ОСОБА_1 підтверджується належними доказами.

Водночас, судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк кредитні кошти у повному розмірі не повернув, перерахувавши позивачу 22000,00 грн, які були зараховані позивачем у рахунок погашення заборгованості відповідно до пункту 4.4 договору. Заборгованість відповідача за отриманим та неповернутим кредитом становить 45000,00 грн,

Враховуючи те, що відповідач повністю не повернув кредитні кошти у визначений умовами договору строк та не надав доказів протилежного, суд дійшов висновку, що останній є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором на суму 45000,00 грн заборгованості, а отже позовні вимоги щодо їх стягнення є правомірними, обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи, та підлягають задоволенню.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина 1 статті 1048 Цивільного кодексу України).

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. (частини 1, 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України).

Плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 0,80658390 процентів за кожен день користування кредитом. Протягом строку дії кредиту, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня за фактичне число календарних днів користування кредитом із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту.

Сума нарахованих та несплачених відсотків за неповернення кредитних коштів, згідно з розрахунком позивача за період з 14.05.2019 до 09.07.2019 становить 12129,57 грн. Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що він зроблений вірно та в межах строку дії договору, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають до задоволення у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовну заяву Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» сформовано та подано до суду через систему «Електронний суд», тобто в електронній формі.

Позивачем відповідно до платіжної інструкції №466 від 15.06.2023 сплачено судовий збір у сумі 1899,10 грн.

Судом також встановлено, що 13.12.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося у Господарський суд Черкаської області із заявою про видачу судового наказу за вимогами до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 57129,57 грн заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №005586-КВ1 від 31.01.2019, за яку Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» сплатило судовий збір у сумі 248,10 грн.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.12.2022 у справі №925/1354/22 відмовлено у видачі судового наказу Товариству з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА».

Відповідно до статті 151 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Отже, враховуючи викладене, оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 2147,20 грн (248,10 + 1899,10 грн).

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, місто Київ, 01133 ідентифікаційний код 41084239) заборгованість у розмірі 57129,57 грн, з яких: 45000,00 грн заборгованість за отриманим кредитом, 12129,57 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом та 2147,20 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 03.10.2023.

Суддя О.І.Кучеренко