СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Харків Справа № 905/1028/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Шевель О.В.

за участю секретаря судового засідання Дзюби А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Слов`янський крейдо-вапняний завод" (вх. № 1163 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 23.05.2023 у справі №905/1028/22, ухвалене у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Демідовою П.В., повний текст складено 23.05.2023,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", м.Дніпро,

до Приватного акціонерного товариства "Слов`янський крейдо-вапняний завод",смт.Черкаське, Слов`янський р-н, Донецької області

про стягнення заборгованості в сумі 951624,07грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Слов`янський крейдо-вапняний завод" () про стягнення заборгованості в сумі 951624,07грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 23.05.2023 у справі №905/1028/22 позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Слов`янський крейдо-вапняний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" суму боргу за спожиту електроенергію в розмірі 802.833,57 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 9634,00 грн; в іншій частині заявлених вимог - відмовлено.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заборгованість на яку посилається позивач, виникла за двома договорами, а саме: за січень-лютий 2022 - за договором про постачання електричної енергії споживачу №1023 та за березень 2022 - за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Вказаний факт ніяким чином не оспорюється та не спростовується відповідачем, докази в підтвердження факту розірвання договору матеріали справи не містять. При цьому матеріали справи містять акти прийняття-передавання товарної продукції та рахунки за спожиту електроенергію за січень 2022 на суму 533033,92 грн та за лютий 2022 на суму 547 247,06 грн. За наявними в матеріалах справи актами та сформованими рахунками загальна сума заборгованості складає 1 161 246,25грн. З наданого розрахунку ціни позову вбачається, що відповідачем частково сплачено заборгованість за січень 2022 в загальному розмірі 312 000,00 грн., крім того в рахунку за спожиту енергію за березень 2022 від 10.04.2022 зазначено про часткову його оплату в сумі 46 412,68грн. Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку, що сума несплаченої заборгованості відповідача перед позивачем складає 802 833,57грн., при цьому суд зазначив, що матеріали справи не містять доказів в підтвердження наявності заборгованості за березень 2022 в сумі 183 343,09грн, про що зазначено позивачем у розрахунку. З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" про стягнення з відповідача заборгованості на суму 802 833,57грн.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство "Слов`янський крейдо-вапняний завод" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з урахуванням поданої заяви про уточнення вимог апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду Донецької області від 23.05.2023 у справі №905/1028/22 скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог; судові витрати зі сплати судового збору покласти на позивача; справу розглянути за участю відповідача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач з прийнятим судовим рішенням у справі № 905/1028/22 не згоден, вважає, що воно прийняте з грубим порушенням норм процесуального права та процедур передбачених ГПК України, у зв`язку із чим підлягає скасуванню. Апелянт вказав, що протягом розгляду справи №905/1028/22 в суді першої інстанції, відповідач не отримав копію позовної заяви. З метою належної підготовки до розгляду справи, відповідач неодноразово направляв на офіційну адресу суду відповідні клопотання про ознайомлення з матеріалами справи і, в першу чергу із позовною заявою, шляхом надсилання її на електронну адресу відповідача - . Ухвалою Господарського суду Донецької області від 21.03.2023 про оголошення перерви в підготовчому засіданні у справі №905/1028/22, було визнано за необхідне направити відповідачу копію позовної заяви з додатками та копію клопотання про долучення доказів від 08.02.2022 р. з додатками. Проте, вже 27.03.2023 p. суд першої інстанції ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу № 905/1028/22 до розгляду по суті. Апелянт зазначив, що навіть за умови, якщо б суд першої інстанції 21.03.2023 на виконання відповідної ухвали дійсно надіслав би копію позовної заяви з додатками, відповідач мав би лише 3 (три) повних робочих дні для підготовки відзиву на позовну заяву, а не, як передбачено ч. 8 ст. 165 ҐПК України - не менше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження справі. При цьому, на думку скаржника, суд визнав відсутність позовної заяви у відповідача, оскільки постановив зазначену ухвалою від 21.03.2023. Апелянт посилався на ст. 178 ГПК України, та вказав, що суд має право розглянути справу за наявними матеріалами виключно у разі, якщо відзив на позовну заяву був не поданий без поважних причин. Відповідач також зазначив, що судом першої інстанції на виконання ухвали від 21.03.2023 позовна заява взагалі не надсилалась. Вказане фактично позбавило відповідача можливості взяти участь у справі, що є підставою для скасування рішення повністю, в порядку ст. 277 ГПК України. Окрім того, апелянт зазначив, що на офіційну адресу суду відповідачем була подана 18.04.2023 заява про відвід секретаря судового засідання у справі №905/1028/22 з підстав не виконанням секретарем судового засідання Марченко А.Є. своїх безпосередніх обов`язків щодо направлення відповідачу позовної заяви з додатками, про що прямо зазначено в ухвалі суду від 21.03.2023 р. Вказана заява про відвід, за твердженням відповідача, так і не була розглянута судом першої інстанції, що також є грубим порушенням процесуальних норм господарського судочинства.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.08.2023, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Слов`янський крейдо-вапняний завод" (вх. № 1163 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 23.05.2023 у справі №905/1028/22; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться "26" вересня 2023 р. о 10:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104.

14.08.2022 до суду апеляційної інстанції від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 9574), в якому представник просив апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Слов`янський крейдо-вапняний завод" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 23.05.2023 у справі №905/1028/22 залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказав, що вимоги, викладені в апеляційній скарзі відповідача, не визнаються позивачем в повному обсязі, доводи та правову оцінку обставин викладених в апеляційній скарзі, позивач вважає необґрунтованими, хибними та такими, що не можуть братися судом до уваги, оскільки твердження відповідача щодо не отримання копії позовної заяви є безпідставними та такими що не відповідають дійсності, а доводи щодо відсутності можливості підготовки відзиву на позовну заяву є формальними та свідчать про затягування відповідачем реального виконання рішення суду. Позивач зазначив, що на момент подачі позовної заяви, позивачем дотримано норми ст.172 ГПК України та направлено копію позовної заяви з додатками на юридичну адресу Відповідача: 84162, Донецька області, Слов`янський район, смт.Черкаське. Докази направлення позовної заяви з додатками, листом з описом вкладення, містяться в матеріалах справи. Всі інші процесуальні документи у справі що надсилались до суду позивачем, направлялись на офіційну електронну адресу відповідача , а докази направлення містяться в матеріалах справи. Позивачу не надходило заяв чи клопотань відповідача щодо відводу секретаря судового засідання засобами поштового/електронного зв`язку, додаткових пояснень з цього питання позивачем не надавалось. При цьому відповідачем не спростовано факту наявності договірних відносин та факту наявності заборгованості, жодних доказів щодо відсутності заборгованості відповідачем не надано.

19.09.2023 до суду апеляційної інстанції від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" через систему електронний суд, надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку (вх. № 11335), яку задоволено ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.09.2023.

Судове засідання Східного апеляційного господарського суду 26.09.2023 розпочалось в режимі відеоконференції за участю представника позивача, який заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, зазначених у відзиві, просив в задоволені апеляційної скарги відмовити, оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Представник апелянта в судове засідання 26.09.2023 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що свідчить довідка Східного апеляційного господарського суду про доставку 08.08.2023 ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду від 07.08.2023 на офіційну електронну адресу відповідача (), яка також зазначена апелянтом в апеляційній скарзі (т. 2, а.с. 19,45).

Крім того, ухвала суду про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду від 07.08.2023 направлялась судом апеляційної інстанції на юридичну адресу відповідача, зазначену ним в апеляційній скарзі, проте не була вручена адресу та повернута на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (т.2, а.с. 51-55). Інформація від відповідача про зміну адреси місця знаходження чи адреси, на яку йому слід направляти повідомлення щодо розгляду його апеляційної скарги, до суду апеляційної інстанції не надходила.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, під час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, у відповідності до приписів пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено умови для реалізації учасниками справи прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 2 статті 273 цього Кодексу, однак відповідач заявляючи клопотання про розгляд справи за його участю, не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №910/6097/17 зазначив, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні за їх відсутності.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені частиною першою статтею 42 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов`язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника апелянта.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (постачальник, позивач) та Приватним акціонерним товариством "Слов`янський крейдо-вапняний завод" (споживач, відповідач) укладено Договір постачання електричної енергії споживачу, на підставі заяви-приєднання, відповідно до п.2.1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Цей договір про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі - Споживач) Постачальником та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до цього Договору, згідно із заявою-приєднанням, яка є додатком до цього Договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

Початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком №1 до цього договору, якщо інша дата не визначена комерційною пропозицією (п.3.1 Договору).

Пунктами 5.1, 5.2, 5.4, 5.5 Договору, передбачено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційні пропозиції постачальника. Ціна електричної енергії має зазначатись постачальником у рахунках про оплату електричної енергії, за цим договором. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Дата початку та кінця розрахункового періоду зазначаються в заяві-приєднання.

Згідно з п.п.5.6, 5.7 Договору, розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок постачальника. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

Розділами 6, 7 Договору визначено права та обов`язки сторін, зокрема: споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору (підп.1 п.6.2); постачальник зобов`язується нараховувати та виставляти рахунки споживачу за поставлену електричну енергію відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та цим договором та додатками до нього (підп.2 п.7.2).

Цей Договір укладається на строк зазначений в комерційні пропозиції, яку обрав споживач та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднання та сплати рахунку (квитанції) постачальника. Цей договір в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань (п.13.1 Договору).

Згідно з публічною комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до договору постачання електричної енергії №1023 ціна на електричну енергію (грн. за 1кВт*год, без ПДВ), у тому числі диференційовані ціни та критерії диференціації для споживача, розраховується за формулою: Ц=Ц.1.1+Т.1.2+Ц.1.3, де Ц.1.1 - ціна закупівлі електричної енергії на оптовому ринку постачальником; Т.1.2 - тариф оператора системи розподілу (оприлюднюється на сайті оператора), Ц.1.3 - ціна додаткових послуг пов`язаних з постачанням електричної енергії споживачу - 0,08грн/кВт*год (п.1). Розрахунки за електричну енергію здійснюються виключно у грошовій формі відповідно до умов договору, шляхом її перерахування на розрахунковий рахунок постачальника, вказаний у рахунку на оплату на сайті постачальника (п.3.1) (т.1, а.с.156-161).

Оплата заявлених обсягів споживання електричної енергії здійснюється на умовах попередньої оплати за графіком: не пізніше ніж за 5 календарних днів до дати початку розрахункового періоду - 35% від заявленого обсягу; не пізніше ніж на 10 день розрахункового періоду - 20% від заявленого обсягу; не пізніше ніж на 15 день розрахункового періоду - 20% від заявленого обсягу; не пізніше ніж на 23 день розрахункового періоду - 25% від заявленого обсягу з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію (п.4.1). Після закінчення розрахункового періоду остаточний розрахунок (перерахунок) здійснюється за фактичним обсягом споживання електричної енергії (п.4.3).

Перший рахунок на передоплату, відповідно до п.4.1 комерційної пропозиції, надається споживачу не пізніше ніж на четвертий день після отримання постачальником від споживача заяви-приєднання, у разі, якщо споживач відповідає вимогам, встановленим в п.3.1.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 (п.5.1).

Рахунок за фактично відпущену електричну енергію формується споживачем самостійно в сервісі «Особистий кабінет» з моменту реєстрації споживача в сервісі не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду. У разі неотримання рахунку споживачем у центрі обслуговування або у сервісі «Особистий кабінет» постачальник не пізніше ніж на шостий робочий день після закінчення розрахункового періоду направляє рахунок клієнту на ел.адресу споживача, зазначену в заяві-приєднання (в такому випадку датою отримання рахунку вважається дата направлення постачальником ел.листа). У разі відсутності інформації про ел.адресу споживача, постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом, поштою (в такому випадку датою отримання рахунку споживачем вважається третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач). Надані постачальником рахунки за фактично відпущену електричну енергію підлягають оплаті споживачем, протягом п`яти робочих днів з дати отримання. (п.5.2). Остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду (п.5.3).

Цей договір укладається на строк 1 (один) рік та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до договору та оплати рахунку, визначеного п.5.1 комерційної пропозиції (п.10.1). Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за 21 (двадцять один) день до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов.

В подальшому відповідно до заяви-приєднання до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є додатком 1 до договору, Приватне акціонерне товариства «Слов`янський крейдо- вапняний завод» ініціював приєднання до умов Договору на умовах комерційної пропозиції постачальника КП «Універсальна» ПОН із зазначенням відповідних персоніфікованих даних. В заяві також визначено, що початок постачання з березня 2022, а очікуваний обсяг споживання електричної енергії на перший розрахунковий період складає 80 000 тис.кВт*год. (т.1, а.с. 187)

Пунктом 2.1 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг передбачено, що за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (т.1, а.с. 236-247).

Умови надання універсальних послуг Споживачу повинні передбачати наступне: - ціни на електроенергію для Споживача повинні бути економічно обґрунтованими, прозорими, недискримінаційними і формуватися Постачальником відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором; - споживач має право змінювати Постачальника без сплати будь-яких штрафних санкцій на користь такого Постачальника у разі дострокового розірвання цього Договору (п.3.1 договору). Датою початку постачання електричної енергії Споживачу є дата зазначена в заяві-приєднанні (п.3.4 Договору).

Відповідно до п.5.1 Договору споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього Договору.

Пунктами 5.6, 5.8, 5.10 Договору визначено, що інформація про діючу ціну на електричну енергію Постачальника має бути розміщена на офіційному веб-сайті Постачальника не пізніше ніж за 20 днів до дати її застосування із зазначенням порядку її формування. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.

Цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання. Умови цього Договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної Споживачем у заяві-приєднанні (п.13.1 Договору).

На виконання умов Договору №1023 від 01.01.2019, згідно актів прийняття-передавання товарної продукції позивачем передано, а відповідачем прийнято електроенергію у наступній кількості: 114040кВтгод на суму 533 033,92грн, у тому числі ПДВ 88838,99грн (за актом від 31.01.2022); 151693кВтгод на суму 547 247,06грн, у тому числі ПДВ 91207,84грн (за актом від 28.02.2022); 20313кВтгод на суму 80 965,27грн, у тому числі ПДВ 13494,21грн (за актом за березень 2022 на виконання умов Договору №1023С від 23.03.2023).

Акти прийняття-передавання товарної продукції від 31.01.2022 та від 28.02.2023 містять електронні підписи постачальника та споживача датовані 01.02.2022 та 01.03.2023 відповідно, з написом: Signature not Verifed.

Також, матеріали справи містять рахунки за спожиту електроенергію, а саме: рахунок №1023 за січень 2022 від 01.02.2022, з кінцевою датою сплати 08.02.2022 на суму 533 033,92 грн; рахунок №1023 за лютий 2022 від 01.03.2022, з кінцевою датою сплати 09.03.2022 на суму 547 247,06 грн; рахунок №1023С за березень 2022 від 10.04.2022, з кінцевою датою сплати 15.04.2022 на суму 80 965,27грн.

Рахунки за січень 2022 та за лютий 2022 містять електронні підписи постачальника та споживача датовані 01.02.2022 та 01.03.2023 відповідно, з написом: Signature not Verifed.

ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» звернулось до ПрАТ «Слов`янський крейдо-вапняний завод» з претензією №24/2692 від 18.08.2022, в якій вимагало сплати грошові кошти в сумі 1 055 334,50, з яких: 951 624,07грн - за спожиту електричну енергії за період січень-березень 2022; 90 040,79 грн - пеня нарахована за період з 09.02.2022 по 17.08.2022; 13 699,64грн - 3% річних нарахованих за період з 09.02.2022 по 17.08.2022 у семиденний строк з дня отримання претензії.

Докази направлення вказаної претензії відповідачу матеріали справи не містять.

У зв`язку із несплатою відповідачем заборгованості за спожиту електричну енергію, ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» звернулось у грудні 2022 до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Слов`янський крейдо-вапняний завод" про стягнення заборгованості в сумі 951624,07 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1028/22, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 24.01.2023 року о 12:45 год.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.01.2023 відкладено підготовче засідання на 21.02.2023 року.

08.02.2023 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів, з додатками за переліком.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 21.02.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 21.03.2023 року о 12:45 год.

21.03.2023 від Приватного акціонерного товариства "Слов`янський крейдо- вапняний завод" до суду першої інстанції надійшло клопотання, в якому відповідач просив забезпечити можливість ознайомитись з матеріалами справи та продовжити строк на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 21.03.2023 в підготовчому засіданні було оголошено перерву до 27.03.2023 року. У відповідь на клопотання відповідача від 21.03.2023, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи та задля надання учасникам провадження рівних можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, суд першої інстанції визнав за необхідне направити копію позовної заяви з додатками та копію клопотання про долучення доказів від 08.02.2022 з додатками на адресу відповідача.

27.03.2023 відповідачем повторно подано до Господарського суду Донецької області клопотання про ознайомлення із матеріалами справи в кому зазначено, що ним не отримано копію позовної заяви, при цьому отримано від суду копію клопотання про долучення доказів від 08.02.2022 з додатками.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 27.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу №905/1028/22 до розгляду по суті на 25.04.2023 року.

25.04.2023 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів, з додатками за переліком.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25.04.2023 розгляд справи №905/1028/22 відкладено на 10.05.2023 року о 12:15 год, явка позивача в судове засідання визнана обов`язковою.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 10.05.2023 розгляд справи відкладено на 23.05.2023 о 12:20 год.

10.05.2023 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, з додатками за переліком.

19.05.2023 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

23.05.2023 місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення про часткове задоволення позовних вимог на суму 802 833,57 грн, з підстав зазначених вище у зазначеній постанові.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу. У договорі постачання електричної енергії споживачу визначається зокрема строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору.

Відповідно пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу I постанови НКРЕКП Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії від 14.03.2018 № 312 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг. Договір про постачання електричної енергії споживачу - домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами.

Відповідно до п.п.4.21, 4.29 ПРРЕЕ, оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу. Порядок оплати споживачем послуг оператора системи та послуг постачальника послуг комерційного обліку мають відповідати порядку розрахунків, визначеному в укладеному договорі про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору).

Частиною першою статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначено, що заборгованість, на яку посилається позивач, виникла за двома договорами, а саме: за січень-лютий 2022 - за договором про постачання електричної енергії споживачу №1023 та за березень 2022 - за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Вказаний факт ніяким чином не оспорюється та не спростовується відповідачем, докази в підтвердження факту розірвання договору матеріали справи не містять.

Матеріали справи містять акти прийняття-передавання товарної продукції та рахунки за спожиту електроенергію за січень 2022 на суму 533 033,92 грн та за лютий 2022 на суму 547 247,06грн. Із зазначених документів вбачається, що вони отримані відповідачем 01.02.2022 - за січень 2022 та 01.03.2022 - за лютий 2022.

З наданих документів вбачається, що позивачем сформовано та направлено 22.06.2022 на електронну адресу відповідача акт прийняття-передавання товарної продукції та рахунок за спожиту електроенергію за березень 2022 в сумі 80 965,27грн., в якому зазначена сума до сплати - 34 552,59грн.

Судом першої інстанції зазначено, що за зазначеними актами та сформованими рахунками загальна сума заборгованості складає 1 161 246,25грн. З наданого розрахунку ціни позову вбачається, що відповідачем частково сплачено заборгованість за січень 2022 в загальному розмірі 312 000,00грн, крім того в рахунку за спожиту енергію за березень 2022 від 10.04.2022 зазначено про часткову його оплату в сумі 46 412,68грн. Таким чином сума несплаченої заборгованості відповідача перед позивачем складає 802 833,57грн. Докази в підтвердження наявності заборгованості за березень 2022 в сумі 183 343,09грн, як зазначено позивачем у розрахунку, матеріали справи не містять.

На підставі вказаного, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договорами та не сплатив в повному обсязі спожиту електричну енергію, у зв`язку з чим несплачена сума заборгованості в сумі 802833,57грн підлягає стягненню на користь позивача.

В матеріалах справи відсутній контррозрахунок відповідача щодо нарахованої позивачем суми основного боргу за вказаний період.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга відповідача не містить будь-яких доводів щодо спростування висновків суду першої інстанції в частині обставин по суті спору (як то з приводу наявності зобов`язань, їх виконання, суми заборгованості, тощо).

Відповідно до ч.2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

А тому суд апеляційної інстанції розглядає справу лише в межах доводів апеляційної скарги.

З приводу доводів апеляційної скарги стосовно неотримання відповідачем позовної заяви та неналежного виконання судом першої інстанції ухвали Господарського суду Донецької області від 21.03.2023 в частині направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст.2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.2 ст.2 ГПК України).

До основних засад (принципів) господарського судочинства, зокрема, відноситься: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; розумність строків розгляду справи судом.

Частиною 1 ст. 40 ГПК України встановлено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Відповідно до ч.1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Крім того, ч. 2 ст. 42 ГПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Також, частиною 1 ст. 172 ГПК України встановлено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Тлумачення положень статті 174 ГПК України дозволяє зробити висновок про те, що позовна заява приймається до розгляду у випадку виконання скаржником вимог статті 162, 164, 172 ГПК України, зокрема, подання позовної заяви в письмовій формі та надіслання учасникам справи копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Як зазначалось судом вище, ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1028/22.

Отже, перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали, місцевий господарський суд, визнав їх достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Апелянт стверджує, що не отримував позовну заяву із доданими до неї документами, що позбавило його можливості скористатись правом на подання відзиву на позовну заяву.

Проте, перевіривши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем до суду першої інстанції разом із позовною заявою були надані докази надсилання позовної заяви із додатками листом з описом вкладення на юридичну адресу місцезнаходження відповідача (опис вкладення цінного листа, накладна №289 та фіскальний чек АТ Укрпошта) (т.1, а.с. 28-29).

Так частиною 8 ст. 165 ГПК України встановлено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 178 ГПК України, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (частини перша статті 118 ГПК України).

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.12.2022 про відкриття провадження у справі, зокрема, було запропоновано відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, з урахуванням положень п. 4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, подати до суду відзив на позовну заяву, оформлений відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Апеляційним господарським судом встановлено, що ухвала Господарського суду Донецької області від 26.12.2022 про відкриття провадження у справі, та в подальшому постановлені ухвали суду про відкладення розгляду справи від 24.01.2023 та від 21.02.2023, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті від 27.03.2023, про відкладення розгляду справи від 25.04.2023 та від 10.05.2023, направлялись відповідачу шляхом направлення ухвал суду на електронну адресу відповідача. Також відповідача додатково було повідомлено про розгляд справи шляхом розміщення відповідних публікацій на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідних ухвал суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Наявною в матеріалах справи заявкою про отримання процесуальних документів в електронному вигляді від 22.12.2022 підтверджено факт реєстрації електронної адреси відповідача - (в тому числі ) в системі обміну електронними документами між судом та учасником судового процесу.

Крім того, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань електрона адреса відповідача - є офіційною.

У відповідності до ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Таким чином суд першої інстанції повідомляв відповідача належним чином про відкриття провадження у справі та дату та час розгляду справи в судових засіданнях.

Також ухвала Господарського суду Донецької області від 26.12.2022 про відкриття провадження у справі направлялась судом першої інстанції на юридичну адресу місцезнаходженням відповідача, проте не була вручена адресу та повернута на адресу суду з підстав «за закінченням терміну зберігання» (т. 1, а.с. 179).

При цьому ухвала Господарського суду Донецької області від 21.02.2023 про відкладення розгляду справи була надіслана за тією ж юридичною адресою та отримана відповідачем 10.03.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду першої інстанції 22.03.2023 (т.1, а.с.203).

Апеляційна скарга не містять доводів відповідача щодо неотримання зазначених вище ухвал суду, або про необізнаність відповідача про відкриття провадження у справі, або про необізнаність про дати призначених судових засідань судом першої інстанції в межах вказаної справи.

Як вже зазначалось судом вище, 21.03.2023 від відповідача до суду першої інстанції надійшло клопотання, в якому відповідач просив забезпечити можливість ознайомитись з матеріалами справи та продовжити строк на подання відзиву на позовну заяву. Відповідач зазначив, що не отримував позовну заяву з доданими до неї документами та про те, що ним 19.01.2023 надсилалась до суду заява, в якій відповідач пояснював поважну причину неотримання позовної заяви та просив направити її копію на адресу відповідача.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 21.03.2023 в підготовчому засіданні було оголошено перерву до 27.03.2023 року. У відповідь на клопотання відповідача від 21.03.2023, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи та задля надання учасникам провадження рівних можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, суд першої інстанції визнав за необхідне направити копію позовної заяви з додатками та копію клопотання про долучення доказів від 08.02.2022 з додатками на адресу відповідача.

При цьому в зазначеній ухвалі суду від 21.03.2023 вказано, що перевіривши наявні в матеріалах справи документи судом встановлено, що заява від 19.01.2023, на яку посилається відповідач у поданому клопотанні, відсутня, будь-яких документів у період з 26.12.2022 по 20.03.2023 від відповідача не надходило та матеріали клопотання про ознайомлення не містять зазначених у ній додатків. Також судом враховано, що відповідач обізнаний з фактом відкриття провадження у справі, проте протягом 90 днів він займав пасивну позицію в питанні ознайомлення з матеріалами справи, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне оголосити перерву на один тиждень.

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції визнав відсутність позовної заяви у відповідача, проте вказане є власне трактування відповідачем зазначеної ухвали суду першої інстанції від 21.03.2023.

Натомість, як було встановлено судом вище, вказана ухвала суду від 21.03.2023, в частині вирішення питання надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками, була постановлена за результатами розгляду поданого відповідачем клопотання про ознайомлення із матеріалами справи.

27.03.2023 відповідачем повторно подано до Господарського суду Донецької області клопотання про ознайомлення із матеріалами справи в якому зазначено, що ним не отримано копію позовної заяви, при цьому отримано від суду копію клопотання про долучення доказів від 08.02.2022 з додатками.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 27.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу №905/1028/22 до розгляду по суті на 25.04.2023 року об 11:20 год.

Закриваючи підготовче провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було направлено копію позовної заяви на офіційну адресу відповідача, що підтверджується відповідними доказами, доданими до позову. У відповідь на клопотання представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи, 21.03.2023 судом було направлено на офіційну електронну адресу відповідача позовну заяву з додатками. Враховуючи вищевказані обставини, а також у зв`язку із закінченням строку підготовчого провадження, суд вирішив закрити підготовче провадження по справі та призначити справу до розгляду по суті.

В апеляційній скарзі, окрім твердження про неотримання позовної заяви, апелянт також зазначає про не направлення судом першої інстанції на виконання ухвали суду від 21.03.2023 копії позовної заяви з додатками.

Проте, з програми Діловодство спеціалізованого суду вбачається, що 21.03.2023 судом першої інстанції було надіслано на офіційну електронну адресу відповідача позовну заяву з додатками та клопотання від 08.02.2023 з додатками, що підтверджується журналом обліку вихідної електронної пошти за 21.03.2023 (вих.№01-36/598), який містить дані про відправлення відповідачу на електрону пошту вищезазначеної кореспонденції.

Відповідачем додано до апеляційної скарги скріншот з власної електронної поштової скриньки , , відповідно якого 21.03.2023 від Господарського суду Донецької області надійшли відповідачу в електронному вигляді текстові документи.

Вказаний скріншот з електронної поштової скриньки відповідача не спростовує надсилання належних документів судом першої інстанції на виконання ухвали суду від 21.03.2023, про що стверджує апелянт.

Отже, з наведеного вбачається, що суд першої інстанції з урахуванням пункту 4 частини п`ятої статті 13 ГПК України, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяв відповідачу в реалізації ним прав, передбачених цим Кодексом, реагував на клопотання відповідача про ознайомлення із матеріалів справи та неодноразово відкладав судові засідання у справі задля надання відповідачу часу для подання процесуальних документів у справі.

Вказане спростовує доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині позбавлення його можливості скористатись правом на подання відзиву на позовну заяву.

Колегія суддів звертає увагу, що справа №905/1028/22 перебувала на розгляді суду першої інстанції з 26.12.2022 по 23.05.2023, отже майже п`ять місяців.

Так, відповідно до пункту 7 частини першої статті 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Частинами 1 - 4 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач протягом п`яти місяців не скористався наданим йому правом на участь в жодному із призначених судових засіданнях (24.01.2023, 21.02.2023, 21.03.2023, 27.03.2023, 25.04.2023, 10.05.2023, 23.05.2023), будь-яких пояснень по суті спору не подавав, при цьому був обізнаний щодо наявності вказаного спору. З урахуванням тверджень апелянта про неотримання копії позовної заяви від позивача та не неотримання копії позовної заяви від суду на виконання ухвали суду від 21.03.2023, правом ознайомлення із матеріали справи безпосередньо в Господарському суді Донецької області відповідач не скористався.

Отже, відсутні підстави вважати, що в даному випадку суд першої інстанції перешкоджав відповідачу скористатись наданими йому ГПК України процесуальними правами.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно подання на офіційну адресу суду відповідачем 18.04.2023 заяви про відвід секретаря судового засідання у справі №905/1028/22, яка не була розглянута судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 37 ГПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) секретаря судового засідання, експерта, спеціаліста, перекладача.

Секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач не можуть брати участі у розгляді справи та підлягають відводу (самовідводу) з підстав, зазначених у статті 35 цього Кодексу (ч. 1 ст. 37 ГПК України).

Частиною 2 ст. 38 ГПК України передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу (ч. 3 ст. 38 ГПК України).

Перевіривши матеріали справи та програму Діловодство спеціалізованого суду, колегією суддів встановлено відсутність подання відповідачем 18.04.2023 до Господарського суду Донецької області заяви про відвід секретаря судового засідання у справі №905/1028/22.

Доказів на підтвердження подання вказаної заяви про відвід секретаря судового до апеляційної скарги відповідачем також надано не було.

Отже, матеріали справи та відомостями програми Діловодство спеціалізованого суду, спростовуються доводи апелянта стосовно подання ним заяви про відвід секретаря судового та відсутність її розгляду судом першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 80 ГПК України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

За приписами ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, оскаржуване рішення відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Слов`янський крейдо-вапняний завод" без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 23.05.2023 у справі №905/1028/22 без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Слов`янський крейдо-вапняний завод" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 23.05.2023 у справі №905/1028/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.10.2023.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель