РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.09.2023Справа № 910/5450/21 (910/5671/23)
За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Астрал Транс" (03151, м. Київ, вул. Ушинського,40, ідентифікаційний номер 41917792) в особі ліквідатора арбітражного керуючого Шаматріна Євгенія Миколайовича (40022, м. Суми,вул. Привокзальна,4)

до Фізичної особи-підприємця Зоріна Олексія В`ячеславовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про визнання недійсним правочину та стягнення грошових коштів

в межах справи №910/5450/21

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Логістик Груп" (03124, м. Київ, вул. М. Василенка,7-А, ідентифікаційний номер 40417623)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астрал Транс" (03151, м. Київ, вул. Ушинського, 40, ідентифікаційний номер 41917792)

про банкрутство

Суддя Мандичев Д.В.

Помічник (за дорученням судді) Судак С.С.

Представники сторін:

позивач - Шаматрін Є.М.,

від відповідача - не з`явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/5450/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Астрал Транс".

12.04.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Астрал Транс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Шаматріна Євгенія Миколайовича до Фізичної особи-підприємця Зоріна Олексія В`ячеславовича про визнання недійсним Договору про надання консультаційних послуг №12/20 від 20.07.2020 року та стягнення грошових коштів у розмірі 271 000,00грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 31.05.2023. Задоволено заявлене у позовній заяві клопотання по витребування про витребування доказів. Витребувано у Фізичної особи-підприємця Зоріна Олексія В`ячеславовича належним чином засвідчені копії усіх документів (договори, рахунки, акти, розшифровки, тощо), якими підтверджується здійснення господарських операцій, за якими Товариство з обмеженою відповідальністю "Астрал Транс" перерахувало грошові кошти протягом 2020 року на користь Фізичної особи-підприємця Зоріна О.В.

31.05.2023 до суду надійшло клопотання позивача про проведення засідання без його участі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.05.2023 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 28.06.2023.

27.06.2023 до суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.06.2023 відкладено підготовче засідання у справі на 26.07.2023.

25.07.2023 до суду надійшло клопотання відповідача про долучення документів до матеріалів справи на виконання вимог попередніх ухвал суду.

У судовому засіданні 26.07.2023 судом оголошено перерву до 23.08.2023.

23.08.2023 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив Фізичної особи-підприємця Зоріна О.В. на позову заяву.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.08.2023 закрито підготовче провадження у справі № 910/5450/21 (910/5671/23) та призначено справу до розгляду по суті на 27.09.2023 о 10 год. 50 хв.

У судовому засіданні 27.09.2023 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, однак про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У той же час, 27.09.2023 о 10 год. 25 хв. на електронну пошту суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Водночас, станом на момент проведення судового засідання дане клопотання про відкладення розгляду справи в матеріалах справи не містилося.

Суд звертає увагу, що дане клопотання про відкладення розгляду справи підписано представником відповідача кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом лише 27.09.2023 о 09 год. 57 хв., що підтверджується відповідним протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

Як слідує з поданого клопотання, представник відповідача просила відкласти розгляд справи, оскільки перебуває у відрядженні в м. Лозова, Харківської області, для проведення інвентаризації у справі № 922/2167/23 про банкрутство ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод», де виконує повноваження розпорядника майна.

Разом із цим, як слідує з долученої до клопотання копії наказу від 20.09.2023 № 47 ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод», продовження позапланової суцільної інвентаризації активів та зобов`язань товариства встановлено до 30.10.2023 включно.

Відтак, представнику відповідача принаймні з 20.09.2023 було відомо про продовження проведення інвентаризації на ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод», що надавало змогу завчасно підготовити та направити відповідне клопотання про відкладення розгляду даної справи.

У той же час, у пункті 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду м. Києва від 23.08.2023 судом зауважено на наслідках неявки учасників справи у судове засідання та наслідках неповідомлення суду про причини неявки, що передбачені статтями 135, 202 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд із цим, до клопотання про відкладення розгляду справи не долучено жодних доказів щодо необхідності перебування розпорядника майна Бови Д.В. безпосередньо 27.09.2023 на ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод» для проведення інвентаризації, а також не надано доказів оформлення відповідного відрядження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2020 між ТОВ "Астрал Транс", як клієнтом, та фізичною особою-підприємцем Зоріним Олексієм В`ячеславовичем, як виконавцем, укладено договір про надання консультаційних послуг №12/20, за умовами якого виконавець надає клієнту наступні послуги: стягнення дебіторської заборгованості із боржників; представництво інтересів клієнта в судах; представництво інтересів клієнта перед приватними та державними виконавцями (далі - юридичні послуги).

У пункті 3.1 договору встановлено, що загальна вартість послуг виконавця за виконання завдання, вказаного в п. 1.1 даного договору, не може перевищувати 300 000,00 грн. без ПДВ.

Послуги, передбачені п. 1.1 даного договору, підлягають оплаті протягом трьох робочих днів з дати виставлення рахунку (пункт 3.2 договору).

Згідно з пунктом 5.1 договору виконавець зобов`язується, зокрема, розробляти, підписувати і подавати необхідні заяви, листи, інші документи, а також вживати інших заходів, які виконавець визнає необхідним або доцільним для виконання даного договору; консультувати клієнта з правових, процедурних та тактичних питань по ходу їх виникнення; відповідати на кореспонденцію клієнта (листи, телефонні дзвінки, електронні повідомлення) в найкоротші розумні терміни.

Цей договір набуває чинності з моменту його належного підписання сторонами і дійсним до свого припинення або повного виконання виконавцем інструкцій клієнта (пункт 9.2 договору).

До матеріалів справи відповідачем долучено підписаний обома сторонами акт приймання-передачі наданих послуг від 07.09.2020 № 8/20 на суму 90 000,00 грн. щодо виконання наступних робіт: стягнення дебіторської заборгованості із боржника; представництво інтересів клієнта перед приватним виконавцем.

Також, відповідачем долучено акт приймання-передачі наданих послуг від 17.09.2020 № 10/20 на суму 80 000,00 грн., підписаний обома сторонами, щодо виконання наступних робіт: стягнення дебіторської заборгованості із боржника; представництво інтересів клієнта перед приватним виконавцем.

Крім того, сторонами підписано акт приймання-передачі наданих послуг від 24.09.2020 № 13/20 на суму 100 000,00 грн. щодо виконання наступних робіт: стягнення дебіторської заборгованості із боржника; представництво інтересів клієнта перед приватним виконавцем.

Відповідно до банківської виписки по рахунку ТОВ "Астрал Транс" останнім перераховано на рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму 271 000,00 грн., а саме: 04.09.2020 - 90 000,00 грн., 15.09.2020 - 80 000,00 грн., 21.09.2020 - 100 000,00 грн., 24.12.2020 - 1 000,00 грн.

У той же час, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у період з 08.07.2020 до 22.12.2020 відповідач був керівником ТОВ "Астрал Транс" та власником 100 % корпоративних прав товариства.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач у відзиві наголосив, що на виконання умов договору надав відповідні послуги, за які отримував погоджену договором оплату. При цьому, відповідач навів заперечення проти наданого позивачем аналізу фінансово-господарського стану боржника за 2018-2019 роки. Одночасно відповідач зауважив, що йому не було відомо станом на дату призначення на посаду керівника суть спору щодо виконання зобов`язань перед ТОВ «Прайм Логістик Груп», що був вирішений судом лише з ухваленням рішення від 04.11.2020 у справі № 910/3174/20.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку задовольнити позов, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України).

Так, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені нормами статті 215 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 тощо.

Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Недійсність договору як приватно - правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати (висновок об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17).

Частини 1 та 2 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства визначають, що правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав:

боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів

боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

боржник уклав договір із заінтересованою особою;

боржник уклав договір дарування.

Відтак, положення статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства розширюють визначені приписами статті 215 ЦК України підстави для визнання недійсними правочинів та надає можливість визнати недійсною угоду, яка відповідає вимогам Цивільного та Господарського законодавства, проте вчинена у період протягом трьох років, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство, та вчинена на шкоду боржнику або його кредиторам.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.05.2021 відкрито провадження у справі №910/5450/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Астрал Транс".

Приймаючи до уваги, що оспорюваний Договір про надання консультаційних послуг №12/20 від 20.07.2020 укладений у межах трирічного строку до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Астрал Тран», до даних правовідносин підлягає застосуванню стаття 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (постанова Верховного Суду у справі №405/1820/17 від 24.07.2019, №910/8357/18 від 28.11.2019).

В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані.

Тому усі боржники мають добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів.

У постанові від 30.01.2019 у справі № 911/5358/14 Верховний Суд висловив правову позицію щодо реальності господарської операції, вказав на те, що для з`ясування правової природи як господарської операції, так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті цієї операції.

Відповідно до статті 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як слідує зі змісту оспорюваного договору, предметом останнього є надання фізичною особою-підприємцем Зоріним Олексієм В`ячеславовичем юридичних послуг, а саме: стягнення дебіторської заборгованості із боржників; представництво інтересів клієнта в судах; представництво інтересів клієнта перед приватними та державними виконавцями.

Частиною 1 статті 175 ГК України передбачено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Для з`ясування правової природи як господарської операції, так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті операції. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 911/5358/14.

За фактом надання послуг за спірним договором сторонами підписано та скріплено печатками акт приймання-передачі наданих послуг від 07.09.2020 № 8/20 на суму 90 000,00 грн., акт приймання-передачі наданих послуг від 17.09.2020 № 10/20 на суму 80 000,00 грн., акт приймання-передачі наданих послуг від 24.09.2020 № 13/20 на суму 100 000,00 грн.

У всіх наведених вище актах приймання-передачі наданих послуг зазначено про надання про виконання фізичною особою-підприємцем Зоріним Олексієм В`ячеславовичем наступних робіт: стягнення дебіторської заборгованості із боржника; представництво інтересів клієнта перед приватним виконавцем.

Разом із цим, у даних актах приймання-передачі наданих послуг не міститься жодної інформації щодо стягнення якої саме дебіторської заборгованості надавалися послуги, не зазначено розмір такого боргового зобов`язання, підставу його виникнення, особу боржника, номер виконавчого провадження та особу приватного виконавця, про представництво інтересів ТОВ "Астрал Транс" перед яким йдеться в актах приймання-передачі наданих послуг.

Таким чином, надані на підтвердження фактичного виконання Договору про надання консультаційних послуг №12/20 від 20.07.2020 акти приймання-передачі наданих послуг не надають суду можливості встановити реальність таких господарських операцій із надання боржнику юридичних послуг.

Суд звертає увагу, що надання таких юридичних послуг за актами приймання-передачі наданих послуг мало місце лише в вересні 2020 року, у той час як загальна вартість цих послуг складає 270 000,00 грн.

Із наведеного слідує, що ТОВ "Астрал Транс" сплачено на користь фізичної особи-підприємця Зоріна Олексія В`ячеславовича грошові кошти в сумі 271 000,00 грн. за надані в вересні 2020 року послуги, щодо яких відсутні жодні ідентифікуючи ознаки, з яких можливо було би встановити реальність цих господарських операцій та їх фактичний результат.

З огляду на те, що в актах приймання-передачі наданих послуг вид юридичної допомоги визначений у вигляді стягнення дебіторської заборгованості із боржника, то за наслідками проведення таких дій мали відбутися зміни майнового стану ТОВ "Астрал Транс", на користь якого така дебіторська заборгованість стягувалася.

Утім, матеріали справи не містять жодних доказів отримання ТОВ "Астрал Транс" від будь-якої особи (боржника) сплати заборгованості у вересні 2020 року, станом на час складання актів приймання-передачі наданих послуг за спірним договором.

Також відсутні відомості щодо відкритих виконавчих проваджень, в яких ТОВ "Астрал Транс" виступало стягувачем, та результатів вчинення виконавчих дій, у той час як в актах відповідачем стверджується про представництво інтересів ТОВ "Астрал Транс" перед приватним виконавцем.

Відтак, ТОВ "Астрал Транс" сплатило грошові кошти в сумі 271 000,00 грн. фактично без відповідних майнових дій іншої сторони.

Поряд із цим судом ураховано, що оспорюваний правочин укладений із фізичною особою-підприємцем Зоріним Олексієм В`ячеславовичем, який відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у період з 08.07.2020 до 22.12.2020 був керівником ТОВ "Астрал Транс" та власником 100 % корпоративних прав товариства.

За вказаним у статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначенням, заінтересованими особами стосовно боржника є, зокрема, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника.

Отже, оспорюваний правочин укладений із Зоріним Олексієм В`ячеславовичем , який є стосовно боржника заінтересованою особою, оскільки на час укладення такого договору відповідач був власником (учасником) боржника.

Крім того, здійснюючи оцінку обставин з точки зору фінансових правовідносин та наслідків впливу оспорюваного правочину, суд звертає увагу на наступному.

Під час здійснення процедури розпорядження майном арбітражним керуючим Шаматріним Є.М. забезпечено проведення аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної, іншої діяльності та становища на товарних ринках боржника - ТОВ «Астрал Транс» на підставі фінансової звітності за період 2018 - 2019 років та додаткових даних, які наявні у відкритому доступі через мережу Інтернет (державні реєстри).

Даний аналіз оформлено у вигляді Звіту, який надано розпорядником майна до матеріалів справи № 910/5450/21, в якому зазначено, що найменше станом на березень 2020 року сума кредиторської заборгованості перед ТОВ "Прайм Логістик Груп" у сумі 1 849 614,77 грн., що є більшим ніж наявна станом на 31.12.2019 дебіторська заборгованість у сумі 1 млн. 699,7 тис. грн. Отже, у березні 2020 року настав ризик неплатоспроможності, оскільки задоволення вимог одного кредитора призводить до неможливості погашення вимог іншого кредитора. Більш того, навіть задоволення вимог кредитора чиї вимоги виникли першими, вже було не можливим внаслідок недостатності активів для цього.

У свою чергу, відповідачем замовлено звіт від 03.08.2023 про проведення аналізу фінансово-господарського стану суб`єкта господарювання у ФОП Кокорева Е.О. Відповідно до викладених у ньому висновків, стан неможливості виконання грошових зобов`язань боржника перед іншими кредиторами, існував на 31.12.2019 та на 31.03.2020, коли керівником була Нечіпорук Д.Ю., при цьому у виконавця немає інформації про інші обставини, які могли б свідчити про можливість погашення заборгованості. У ці ж періоди спостерігалися ознаки поточної, а на 31.03.2020 - критичної неплатоспроможності. Однак, на 30.06.2020 дані балансу свідчать, що активів підприємства достатньо для погашення заборгованості перед всіма кредиторами, оскільки загальні борги підприємства складають 1 420.6 тис, грн., а вартість активів на цю дату - 1 539,0 тис, грн. Утім, за відсутності фінансової звітності за 2020 рік неможливо зробити висновок про те, чи було відновлено платоспроможність підприємства за підсумками 2020 року або чи зберігалися ознаки неплатоспроможності.

Разом із цим, із матеріалів справи слідує, що надання спірних послуг за договором про надання консультаційних послуг №12/20 від 20.07.2020 та сплата боржником грошових коштів на користь відповідача у сумі 271 000,00 грн. відбулася вже після 30.06.2020, тобто в період неплатоспроможності ТОВ «Астрал Транс».

До того ж, судом прийнято до уваги, що перерахування коштів на користь відповідача здійснювалося після отримання на рахунок ТОВ «Астрал Транс» грошових коштів, стягнутих в межах виконавчого провадження № 62907709 зі стягнення з ПАТ «Енергомашспецсталь» грошових коштів на користь ТОВ «Астрал Транс». Так, при виконанні наказу Господарського суду Донецької області від 12.08.2020 у справі № 905/233/20 приватним виконавцем Літвиненком О.В. перераховано на рахунок ТОВ «Астрал Транс» 04.09.2020 - 90 716,62 грн., 09.09.2020 - 18 181,82 грн. та 11.09.2020 - 162 403,16 грн., тобто загалом 271 301,60 грн.

Одночасно, 04.09.2020 ТОВ «Астрал Транс» перерахувало на користь відповідача, який виступав заінтересованою особою стосовно боржника, 90 000,00 грн., 15.09.2020 - 80 000,00 грн., 21.09.2020 - 100 000,00 грн.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Отже фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише "про людське око", знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню (пункт 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

З конструкції частини третьої статті 13 ЦК України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом. Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника, може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

Фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.

У Цивільному кодексу України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.

Укладення фраудаторних правочинів є характерним для боржників у процедурах банкрутства, позаяк неплатоспроможність боржника означає ситуацію, коли не вистачає коштів для задоволення всіх вимог кредиторів і, діючи недобросовісно, боржник намагається створити переваги для задоволення вимог «дружнього» кредитора на шкоду іншим своїм кредиторам, порушивши встановлену законом черговість або пропорційність задоволення вимог окремого класу кредиторів.

Задоволення боржником вимог окремого кредитора поза межами конкурсної процедури банкрутства з використанням пов`язаних (або непов`язаних) із боржником осіб підтверджує неправомірну і недобросовісну мету боржника щодо створення йому преференції у виконанні зобов`язань та порушення імперативно встановленої у банкрутстві черговості задоволення вимог певних класів кредиторів боржника.

Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20.

За наведених обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що зміст оспорюваного договору про надання консультаційних послуг №12/20 від 20.07.2020 не відповідає критеріям розумності та добросовісності, є фраудаторним, оскільки боржником унаслідок укладення такого договору із заінтересованою особою стосовно боржника сплачено на користь відповідача грошові кошти в сумі 271 000,00 грн. фактично без відповідних майнових дій відповідача незадовго до входження в процедуру банкрутства, за відсутності економічно обґрунтованої мети та за наявності скрутного фінансового становища поряд з невиконаними зобов`язаннями перед іншими кредиторами, що суперечить вимогам статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, ч. 5 ст. 203 ЦК України та є підставою для визнання його недійсними у відповідності до ч. 1 ст. 215, 234 ЦК України та статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, оскільки договір про надання консультаційних послуг №12/20 від 20.07.2020 визнається судом недійсним, позовна вимога про застосування наслідків недійсності такого правочину у вигляді стягнення з фізичної особи-підприємця Зоріна Олексія В`ячеславовича на користь ТОВ "Астрал Транс" грошових коштів у сумі 271 000,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно із пунктом 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним Договір про надання консультаційних послуг № 12/20 від 20.07.2020, укладений між фізичною особою-підприємцем Зоріним Олексієм В`ячеславовичем ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Астрал Транс» (03151, м. Київ, вул. Ушинського, 40, ідентифікаційний номер 41917792).

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Зоріна Олексія В`ячеславовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Астрал Транс" (03151, м. Київ, вул. Ушинського,40, ідентифікаційний номер 41917792) грошові кошти у розмірі 271 000 (двісті сімдесят одна тисяча) грн. 00 коп. та 6 749 (шість тисяч сімсот сорок дев`ять) грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати наказ.

5. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Астрал Транс" (03151, м. Київ, вул. Ушинського,40, ідентифікаційний номер 41917792) 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. зайво сплаченого судового збору з Державного бюджету України.

Оригінали платіжної інструкції № 22 від 16.09.2022 та платіжної інструкції № 6 від 11.04.2023 залишаються в матеріалах справи № 910/5450/21 (910/5671/23).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.10.2023

Суддя Д.В. Мандичев