УХВАЛА

05 жовтня 2023 року

м. Київ

cправа № 914/2441/15(914/1140/22)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В.Г. - головуючого, Картере В.І., Погребняка В.Я.

перевіривши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" за вх. № 6513/2023

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023

у складі колегії суддів: Гриців В.М. (доповідач), Зварич О.В., Малех І.Б.

та на рішення Господарського суду Львівської області від 08.12.2022

у складі судді Цікало А.І.

у справі № 914/2441/15 (914/1140/22)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю ВП "Західвуглезбут"

про визнання недійсним договору уступки права вимоги (цесії) № 45 від 18.09.2018

в межах справи № 914/2441/15

про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія",-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа №914/2441/15 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" (далі - ПАТ "Львівська вугільна компанія").

07.06.2022 ПАТ "Львівська вугільна компанія" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ВП "Західвуглезбут" (далі - ТОВ ВП "Західвуглезбут") про визнання недійсним договору уступки вимоги (цесії) № 45 від 18.09.2018, укладеного між ТОВ "Енергопромхолдинг" та ТОВ ВП "Західвуглезбут".

08.12.2022 рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/2441/15 (914/1140/22) в задоволенні позову ПАТ "Львівська вугільна компанія" до ТОВ ВП "Західвуглезбут" про визнання недійсним договору уступки вимоги (цесії) № 45 від 18.09.2018, укладеного між ТОВ "Енергопромхолдинг" та ТОВ ВП "Західвуглезбут" відмовлено повністю.

10.08.2023 постановою Західного апеляційного господарського суду (повний текст постанови підписано 04.09.2023) рішення Господарського суду Львівської області від 08.12.2022 у справі № 914/2441/15 (914/1140/22) залишено без змін.

22.09.2023 (згідно з відміткою на поштовому конверті) ПАТ "Львівська вугільна компанія" подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 та рішення Господарського суду Львівської області від 08.12.2022 у справі № 914/2441/15 (914/1140/22) повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ "Львівська вугільна компанія" до ТОВ ВП "Західвуглезбут" та визнати недійсним договір уступки вимоги (сесії) №45 від 18.09.2018.

Також ПАТ "Львівська вугільна компанія" заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги до прийняття Верховним Судом рішення за результатом розгляду касаційної скарги ПАТ "Львівська вугільна компанія" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 та рішення Господарського суду Львівської області від 08.12.2022 у справі № 914/2441/15 (914/1140/22), а також клопотання про зупинення дії рішення Господарського суду Львівської області від 08.12.2022 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у цій справі.

25.09.2023 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: Пєскова В. Г. - головуючого, суддів: Банаська О. О., Погребняка В. Я., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду.

28.09.2023 у зв`язку з обранням судді Банаська О. О. до Великої Палати Верховного Суду для розгляду касаційної скарги ПАТ "Львівська вугільна компанія" у справі № 914/2441/15 (914/1140/22) визначено колегію суддів у складі: головуючого - Пєскова В. Г. (суддя-доповідач), суддів: Картере В. І., Погребняка В.Я., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є вимога про визнання недійсним договору уступки права вимоги (цесії) № 45 від 18.09.2018. Позовна заява подана у 2022 році.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено з 1 січня - 2 481 грн.

Отже, звертаючись до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 та рішення Господарського суду Львівської області від 08.12.2022 у справі № 914/2441/15 (914/1140/22) ПАТ "Львівська вугільна компанія" належало сплатити судовий збір у розмірі 4 962 грн (2 481*200%).

Водночас у порушення зазначених вимог, ПАТ "Львівська вугільна компанія" до касаційної скарги не додано ні документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, ні документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, натомість, заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Скаржник зазначає, що у зв`язку з арештом коштів на санаційному рахунку ПАТ "Львівська вугільна компанія" він не може одночасно з касаційною скаргою подати документ, що підтверджує сплату судового збору.

Розглянувши клопотання ПАТ "Львівська вугільна компанія" про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, Верховний Суд не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

З аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

При цьому, Верховний Суд акцентує, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18).

У даному випадку предметом спору у справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, скаржник не є суб`єктом, на якого поширюється дія статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Крім того, звертаючись до суду касаційної інстанції із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, ПАТ "Львівська вугільна компанія" не наведено підстав, які б підтверджували можливість сплати судового збору протягом визначеного законом процесуальним строку розгляду касаційної скарги до ухвалення рішення у справі.

За таких обставин, клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Верховний Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, касаційна скарга ПАТ "Львівська вугільна компанія" оформлена з порушенням вимог, встановлених пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, касаційна скарга ПАТ "Львівська вугільна компанія" підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме: надати Суду документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 4 962 грн.

Верховний Суд зазначає, що у зв`язку із залишенням касаційної скарги без руху, розгляд клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 та рішення Господарського суду Львівської області від 08.12.2022 у справі № 914/2441/15 (914/1140/22) та клопотання про зупинення дії оскаржуваних судових рішень у цій справі відкладається до усунення скаржником вказаних вище недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

2. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 та рішення Господарського суду Львівської області від 08.12.2022 у справі № 914/2441/15 (914/1140/22) залишити без руху.

3. Надати Публічному акціонерному товариству "Львівська вугільна компанія" строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

4. Наслідки невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали встановлені статтею 292 Господарського процесуального кодексу України.

5. Повідомити учасників справи про можливість подати процесуальні документи (заяви, клопотання, скарги, відзиви тощо), письмові та електронні докази на електронну адресу суду, поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Пєсков

Судді В. Картере

В. Погребняк