ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2023м. ХарківСправа № 922/2802/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Хлібопродукт" (64331, Харківська область, Ізюмський район, с. Липчанівка, вул. Миру,1, )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" (62403, Харківська область, Харківський район, смт. Бабаї, вул. Островського, 50, )
про стягнення 2 649 854,33грн
за участю учасників справи:

позивача - Курило М.М.

відповідача - Кравець В.М.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати в розмірі 2 649 854,33грн. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору поставки № 13-СЗ від 18.11.2021 щодо здійснення своєчасної поставки товару з посиланням на норми Цивільного та Господарського кодексів України.

Позивачем надано попередній розрахунок судових витрат, відповідно до якого судові витрати, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складають 60 000,00грн.

Ухвалою суду від 30.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, почато у справі підготовче провадження та призначено підготовче засідання. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач наданим йому правом не скористався, відзив на позов не надав.

Ухвалою суду від 27.07.2023 за заявою позивача витребувано у відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" договір поставки № 13-СЗ від 18.11.2021 з додатками, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "АПК Хлібопродукт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс".

23.08.2023 від відповідача на адресу суду надійшла заява, в якій останній, не заперечуючи проти того, що поставка товару на адресу ТОВ "АПК Хлібопродукт" здійснювалась, зокрема і за договором поставки № 13-СЗ від 18.11.2021 на умовах ЕХW склад за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Маршала Федоренка, 11/1-Д або ж постачався на юридичну адресу з цього ж складу в м. Ізюм, зазначив про те, що надати витребуваний судом договір поставки не має можливості, оскільки доступ до майна, в тому числі і до документів відсутній через те, що територія, на якій розміщені належні відповідачу виробничі потужності на сьогоднішній день є небезпечною, зокрема у зв`язку із замінюванням.

В судовому засіданні 07.09.2023 без виходу до нарадчої кімнати судом постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та перехід до розгляду справи по суті, розгляд справи по суті призначено на 21.09.2023.

В судовому засіданні 21.09.2023 оголошено перерву до 28.09.2023, після перерви судове засідання продовжено.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задовольнити, посилаючись на те, що надані відповідачем копії електронних документів на папері, а саме залізничні накладні, не є доказом поставки товару позивачу в обсязі і за ціною згідно здійсненої передплати. Посилання відповідача на втрату документів під час окупації не підтверджені належними та допустимими доказами, за наданою відповідачем довідкою, нерухомість за адресою: м. Ізюм, вул. Маршала Федоренка, 11/1Д, на яку відповідач посилається у клопотанні, належить ТОВ "Ізюмська міжрайонна база", доказів законного використання відповідачем даної території останнім не надано.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечує повністю, просить суд в його задоволенні відмовити. Свої заперечення проти позову обґрунтовує тим, що він частково виконав свої зобов`язання за спірним договором, товар був поставлений на склад відповідача, однак позивач, з невідомих причин відповідний товар не забрав.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив наступне.

18.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АПК Хлібопродукт" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" (відповідач) укладено договір поставки № 13-СЗ.

Факт укладання даного договору сторонами не заперечується та посилання на відповідний договір міститься в первинних документах, укладених на виконання відповідного договору (специфікації, рахунки на оплату, платіжні доручення).

В матеріалах справи даний договір відсутній. Неможливість надання позивачем договору обумовлена тим, що після деокупації територій, що відбулась на початку вересня 2022 року підприємством позивача було виявлено, зокрема, часткове знищення первинної документації підприємства, у зв`язку з чим позивач звернувся до правоохоронних органів, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 0000698, дата реєстрації 01.10.2022.

При цьому, між сторонами підписано ряд специфікацій, відповідно до яких сторони погодили найменування товару, одиницю виміру, кількість товару, що постачається, ціну за одиницю товару та його загальну вартість, а саме:

- за специфікацією № 1 від 18.11.2021 відповідач зобов`язався поставити аканто Плюс у кількості 240л, гербіцид Квелекс у кількості 70кг, віволт ПАР у кількості 235л на загальну суму 556 159,08грн на умовах 100% передоплати;

- за специфікацією № 2 від 22.11.2021 відповідач зобов`язався поставити мінеральне добриво Яра Міла NPK 7-20-28 у кількості 134,4тн на загальну суму 4 090 370,46грн на умовах 100% передоплати у термін - грудень 2021 року;

- за специфікацією № 4 від 23.12.2021 відповідач зобов`язався поставити селітру аміачну фас. "біг-бег" УКТ ЗЕД 3102 30 90 00 у кількості 136,2т на загальну суму 3 670 591,09грн на умовах 100% передоплати у термін - січень 2022 року.

Відповідачем виставлено позивачу рахунки на здійснення попередньої оплати № 1526 від 18.11.2021 на суму 556 159,08грн, № 1532 від 22.11.2021 на суму 4 090 370,46грн та № 1654 від 23.12.2021 на суму 4 188 031,25грн, які позивачем сплачені в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 3234 від 22.11.2021, № 3244 від 24.11.2021 та № 3656 від 29.12.2021, наявними в матеріалах справи.

Відповідач зобов`язання з поставки товару належним чином не виконав, після отримання від позивача попередньої оплати здійснив поставку товару частково на загальну суму 6 184 706,46грн, у зв`язку з чим товар на суму попередньої оплати в розмірі 2 649 854,33грн до теперішнього часу не поставлено.

Позивач неодноразово звертався на адресу відповідача з вимогою здійснити поставку товару протягом 7 календарних днів з моменту отримання даної вимоги, але не пізніше 22.06.2023.Також просив відновити примірник договору поставки № 13-СЗ від 18.11.2021 з додатками до нього. Зазначені вимоги залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст.11 Цивільного кодексу України).

За приписами ч.1 ст.202, ст.205 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 6, 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.638 Цивільного кодексу України).

Згідно приписів ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Як вже було зазначено судом, жодною із сторін визнається факт укладення 18.11.2021 договору поставки № 13-СЗ. Посилання на відповідний договір є і в первинних документах, укладених на виконання цього договору (специфікації, рахунки на оплату, платіжні доручення).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом (ч. 1 ст. 75 Господарського кодексу України).

Враховуючи відповідні обставини суд дійшов висновку про факт укладення між сторонами договору поставки, за яким одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.265 Господарського кодексу України).

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст.265 Господарського кодексу України).

В силу приписів ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ст.664 Цивільного кодексу України).

Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, оплачений товар позивачу не поставив.

В матеріалах справи відсутні первинні документи, що підтверджують факт поставки позивачу товару на суму 2 649 854,33грн.

Частиною 2 ст.693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Суд зазначає, що правова природа попередньої оплати внаслідок невиконання будь-якою стороною своїх зобов`язань за договором - не змінюється і залишається такою доти, поки сторони не узгодять іншої їх правової природи або не вчинять дій, які змінять правову природу перерахованої суми. Обумовлені законом підстави для зміни правової природи перерахованих покупцем (позивачем) коштів, внаслідок не поставки відповідачем товару, - не настали, що тягне за собою правові наслідки, обумовлені ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку що позивач має право вимагати повернення зробленої ним на користь відповідача передплати за договором, оскільки відповідач свої договірні зобов`язання належним чином не виконав, товар за договором не поставив.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач поставив позивачу товар, за який було проведено попередню оплату, а також відсутні докази повернення суми попередньої оплати.

З огляду на встановлені факти та враховуючи те, що відповідач не поставив позивачу товар, не повернув сплачену позивачем суму попередньої оплати в розмірі 2 649 854,33грн, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що він належним чином виконав взяті на себе зобов`язання та здійснив поставку позивачу товару, що був погоджений специфікацією № 2, в підтвердження чого відповідач надав суду накладні № 0649251, № 0649256 та №0649255. При цьому, як зазначає відповідач, ним також втрачено частину документів через окупацію м. Ізюм, оскільки там знаходяться складські приміщення відповідача та поставка товару здійснювалась на склад за адресою місцезнаходження цих приміщень: м. Ізюм, вул. Маршала Федоренко, 11/1Д.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши надані відповідачем накладні № 0649251, № 0649256 та № 0649255, суд не приймає їх в якості належних та допустимих доказів, оскільки ці накладні не містять інформації про передання та отримання товару позивачем.

Факт того, що товар у погоджений сторонами строк був поставний позивачу, однак останній, з невідомих причин його не отримав, жодним належним та допустимим доказом не підтверджений.

Належних та допустимих доказів факту повного виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором суду надано не було.

Таким чином, заперечення відповідача суд вважає безпідставними, недоведеними та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи, а тому судом не приймаються.

За таких обставин, позов є цілком обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" (62403, Харківська область, Харківський район, смт. Бабаї, вул. Островського, 50, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Хлібопродукт" (64331, Харківська область, Ізюмський район, с. Липчанівка, вул. Миру, 1, ) - 2 649 854,33грн попередньої оплати, 39 747,81грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "06" жовтня 2023 р.

Суддя Т.А. Лавренюк