РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2023Справа № 910/6233/23

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

за позовною заявою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс"

до Фізичної особи-підприємця Квірікашвілі Гаги Анзоровича

про стягнення 22 660,73 грн

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" (далі - КП «Київкомунсервіс», позивач) до Фізичної особи-підприємця Квірікашвілі Гаги Анзоровича (далі - ФОП Квірікашвілі Г. А., відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 22 660,73 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про надання послуг № 13846-П від 01.10.2016 в частині належної сплати вартості наданих послуг, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість. У позові КП «Київкомунсервіс» просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 10 201,52 грн., інфляційні втрати в сумі 7322,03 грн., 3% річних в сумі 1581,55 грн. та пеню у сумі 3 555,63 грн.. що разом складає 22 660,73 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.04.2023 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.

Отже, розглянувши заявлені позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 01.10.2016 між ФОП Квірікашвілі Г. А. (замовник) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" (виконавець) був укладений договір про надання послуг з вивезення побутових відходів № 13846-П (далі - договір), відповідно до якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з вивезення (збирання, зберігання, перевезення, утилізації, захоронення) твердих побутових відході (далі - ТПВ), що утворюються на об`єкті замовника, який знаходиться за фактичною адресою: м. Київ, вул. І. Кудрі, 37, а замовник зобов`язується прийняти і своєчасно оплачувати послуги. Кількість (обсяг) побутових відходів, що підлягає вивезенню по факту утворення ТПВ становить 3.3 куб. м в місяць (п. 1.1, 1.2).

Відповідно до п. 2.1 договору тариф на послуги, які передбачені п. 1.1 договору та надаються ТОВ «Спецкомунтехніка», становить: 90, 12 грн. з ПДВ за 1 м3, в місяць 297, 40 грн (з ПДВ).

Згідно з п. 2.3 договору оплата послуг за цим договором у розмірі, що вказаний у п. 2.1 даного договору, з урахуванням ПДВ, здійснюється замовником протягом 5 (п`яти) банківських днів на розрахунковий рахунок виконавця, на підставі виписаного виконавцем рахунку з моменту отримання направленого виконавцем замовнику рахунку-фактури (можливе направлення в електронному вигляді через систему електронного документообігу).

Відповідно до п. 2.5 договору за результатами наданих послуг виконавець направляє замовнику для підписання акти наданих послуг в двох екземплярах та податкову накладну. Акт наданих послуг підписується щомісячно до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за звітним. Після підписання акту наданих послуг уповноваженими представниками сторін усі суперечки щодо обсягу наданих послуг вважаються необґрунтованими. Замовник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання вищезазначений акт наданих послуг повернути виконавцю. Якщо замовник не повернув його протягом зазначеного терміну, акт наданих послуг вважається підписаним та вважається, що замовник не має жодних претензій до обсягів наданих послуг.

Виконавець зобов`язується здійснювати 100 % оплату послуг на умовах, зазначених у п. 2.3 та п. 2.5 цього договору (п. 3.9 договору).

Відповідно до п. 7.1 договору цей договір вступає в силу з 01.10.2016 та діє до 31.12.2016.

Як встановлено судом, укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 статті 903 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто, а замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання укладеного сторонами договору позивач надав відповідачу обумовлені послуги у період з 01.10.2016 по 01.03.2019 на загальну суму 16 256,72 грн, що підтверджується долученими до позову актами надання послуг: № 38695 від 31.10.2016, № 38696 від 30.11.2016, № 38697 від 31.12.2016, № 3153 від 31.01.2017, № 3154 від 28.02.2017, № 8311 від 31.03.2017, № 8312 від 30.04.2017, № 18706 від 31,05.2017, № 18708 від 30.06.2017, № 24082 від 31.07.2017, № 24083 від 31.08.2017, № 31321 від 30.09.2017, № 31322 від 31.10.2017, № 31323 від 30.11.2017, № 39332 від 31.12.2017, № 4817 від 31.01.2018, № 5534 від 28.02.2018, № 9353 від 31.03.2018, № 18090 від 30.04.2018, № 18820 від 31.05.2018, № 22641 від 30.06.2018, № 23364 від 31.07.2018, № 28415 від 30.08.2018, № 31480 від 30.09.2018, № 35278 від 31.10.2018, № 42051 від 30.11.2018, № 48708 від 31.12.2018, № 5356 від 31.01.2019, № 6116 від 28.02.2019 та відповідними рахунками на оплату.

Зазначені акти та рахунки були надіслані на адресу відповідача (замовника) в електронному вигляді через систему електронного документообігу, що підтверджується витягом із системи "M.E.Doc". Акти та рахунки містять відмітку про їх доставлення відповідачу та не містять висловлення відповідачем будь-яких заперечень щодо відомостей зазначених у них, тому суд дійшов висновку, що акти є погодженими сторонами.

Згідно з інформацією, розміщеною на сайті https://medoc.ua/, M.E.Doc є програмним забезпеченням для подання звітності до контролюючих органів та обміну юридично значущими первинними документами між контрагентами в електронному вигляді. На час впровадження Реєстру електронних документів створення первинних документів (актів, рахунків тощо) також можливо виконувати у Реєстрі податкових документів. Ці документи доступні як у Реєстрі електронних документів, так і у Реєстрі податкових документів.

Разом з тим відповідач, зі свого боку, умови договору виконав неналежним чином, оплату наданих послуг здійснив частково - на суму 6055,00 грн. у зв`язку з чим у відповідача виник борг у сумі 10 201,52 грн. (16 256,72- 6055,00).

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу платіжну вимогу № 244-7.956 від 23.02.2021.

Однак ФОП Квірікашвілі Г. А. відповідь на вказану вимогу не надав, заборгованість не сплатив, що стало причиною звернення позивача до суду.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості відповідач не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 10 201,52 грн. плати за надання послуг з вивезення побутових відходів підлягають задоволенню.

Крім цього за порушення виконання грошового зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача пеню в сумі 3 555,63 грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

За змістом ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Так, у пункті 4.2 договору сторони передбачили, що за прострочення оплати послуг з вивезення побутових відходів за цим договором замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Передбачений приписом ч. 6 ст. 232 ГК України строк за порушення грошових зобов`язань, не є позовною давністю, а є періодом часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду (п. 2.5 постанови Пленуму від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Дослідивши та перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, господарський суд дійшов висновку, що він є правильним, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 3555,63 грн пені підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення 3 % річних у сумі 1581,55 грн. та інфляційних втрат у сумі 7322,03 грн суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту статей 612, 625 Цивільного кодексу України вбачається, що право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд встановив, що з відповідача підлягає стягненню 3 % річних у сумі 1581,55 грн. та інфляційних втрат у сумі 7322,03 грн, як просив позивач.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог КП "Київкомунсервіс" у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" до Фізичної особи-підприємця Квірікашвілі Гаги Анзоровича про стягнення 22 660,73 грн. задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Квірікашвілі Гаги Анзоровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 23, ідентифікаційний код 33745659) основний борг у сумі 10 201 (десять тисяч двісті одна) грн. 52 коп., пеню в сумі 3 555 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 63 коп., 3 % річних у сумі 1581 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят одна) грн. 55 коп., інфляційні втрати в сумі 7 322 (сім тисяч триста двадцять дві) грн. 03 коп. та судовий збір у сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складений 4 жовтня 2023 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.