ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2023 р. Справа№ 910/4411/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 10.10.2023 у справі №910/4411/23 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Новаагро»

про ухвалення додаткового рішення

подану при розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн Пауер»

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2023, повний текст якого складений 16.06.2023

у справі № 910/4411/23 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Новаагро»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн Пауер»

про стягнення 2 630 647,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача пені в сумі 1 469 437,82 грн., 3 % річних в сумі 126 693,06 грн. та інфляційних втрат в сумі 1 034 516,98 грн., нарахованих за порушення строків виконання обов`язку по оплаті поставленого за договором поставки № 120 від 04.08.2021 товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.06.2023 у справі № 910/4411/23 позов задоволений повністю, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 1 469 437,82 грн. пені, 1 034 516,98 грн. інфляційних втрат, 126 693,06 грн. 3 % річних та 39 459,72 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейн Пауер» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2023 у справі № 910/4411/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Новаагро» в стягненні надмірно великого розміру штрафних санкцій.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2023, справу № 910/4411/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Гончаров С.А., Станік С.Р..

05.09.2023 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити повністю у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване рішення.

Також у відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив про те, що орієнтовний (попередній) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із апеляційним оскарженням рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2023 по справі №910/4411/23 становить 80 000,00 грн. та просив надати йому строк протягом п`яти днів з моменту винесення постанови для подання доказів понесених судових витрат у зв`язку із розглядом справи у апеляційному провадженні та розподілити такі витрати.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р., який не є головуючим суддею, у період із 25.09.2023 по 28.09.2023 у відрядженні розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/3818/23 від 25.09.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/4411/23.

Так, за наслідками проведення перерозподілу справи № 910/4411/23, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2023, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю..

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023, повний текст якої складено 26.09.2023, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн Пауер» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2023 у справі № 910/4411/23 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2023 у справі № 910/4411/23 залишено без змін.

27.09.2023 до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить ухвалити додаткову постанову якою вирішити питання щодо розподілу судових витрат позивача, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 80 000,00 грн..

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 27.09.2023, вказане клопотання передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2023 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Наваагро» про компенсацію судових витрат у справі № 910/4411/23 призначено на 10.10.2023 о 10:00 год.

06.10.2023 до суду від позивача надійшли заяви про розгляд справи без участі, в яких позивач просив суд провести судове засідання без участі його представників.

09.10.2023 до суду від відповідача надійшли заперечення на клопотання (заяву), в яких відповідач, з посиланням на те, що:

- час витрачений адвокатом на надання послуги по складанню та поданню відзиву на апеляційну скаргу не відповідає реальному розміру витраченого часу, неспівмірний з результатом надання послуг, частково взагалі не є правничою допомогою, що виключає розподіл таких витрат;

- час витрачений на участь в судовому засіданні по справі № 910/4411/23 не відповідає дійсності є необґрунтовано та штучно збільшений, так як фактичний час початку судового засідання - 11:22 год., то вбачається час очікування на початок судового засідання складає всього 7 хвили, що в сумі з часом тривалості судового засідання, як зазначено вище та вбачається з матеріалів справи, складає 22 хвилини та не як не 32 хвилин, як зазначено в акті приймання-передачі послуг від 26.09.2023;

- усні консультації, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції без з`ясування їх змісту робить неможливим віднесення таких консультацій до правничої допомоги, та як наслідок робить неможливим відшкодування вартості надання таких послуг;

- отже зазначені в акті приймання-передачі послуг від 26.09.2023 року час та вартість наданих послуг, надумані, необґрунтовано завищені та не відповідають дійсності, а будь-яких додаткових доказів щодо переліку та змісту правничої допомоги, позивачем не надано,

просить зменшити розміру витрат на правничу допомогу.

В судове засідання позивач та відповідач представників не направили, відповідач про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Наваагро» про ухвалення додаткового рішення, матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вказана заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Стаття 221 ГПК України встановлює, що:

- якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1);

- для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2);

- у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч. 3).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Водночас за приписами ч. 2 ст. 124 ГПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, за приписами ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якою відповідно до приписів ГПК України в суді апеляційної та касаційної інстанції є апеляційна та касаційна скарга, а також відзиви на апеляційну та касаційну скаргу, а докази понесення таких витрат - до винесення постанови або протягом п`яти днів після ухвалення постанови, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву

З матеріалів справи слідує, що:

- у відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив про те, що орієнтовний (попередній) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із апеляційним оскарженням рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2023 по справі №910/4411/23 становить 80 000,00 грн. та просив надати йому строк протягом п`яти днів з моменту винесення постанови для подання доказів понесених судових витрат у зв`язку із розглядом справи у апеляційному провадженні та розподілити такі витрати;

- заява про ухвалення додаткового рішення та докази на підтвердження понесення таких витрат надійшли до суду 27.09.2023.

Отже, матеріалами справи підтверджується дотримання позивачем як строків подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, так і строків подання доказів понесення таких витрат.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження факту понесення заявником витрат на професійну правничу допомогу ним до матеріалів справи долучені належним чином засвідчені копії укладеного з Адвокатським об`єднанням «Лоу Уолвс», яке змінило назву на АО «Ліберті Вей», договору про надання професійної правничої допомоги №2/ТБ від 04.05.2020 з додатком № 1, додаткових угод від 30.09.2021, від 23.08.2023 та від 30.08.2023, акту приймання-передачі наданих послуг від 26.09.2023.

Наявними у матеріалах справи документами підтверджено наступне.

04.05.2020, позивач (клієнт) та Адвокатське об`єднання «Лоу Уолвс»(адвокатське об`єднання) укладено договір про надання правової допомоги № 2/ТБ (далі Договір), в п. 1.1 якого сторонами погоджено, що клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 2.1.3 Договору адвокатське об`єднання представляє інтереси клієнта у судових органах, зокрема у господарських судах.

Адвокатським об`єднанням було змінено найменування на Адвокатське об`єднання «Ліберті Вей», з огляду на що підписано додаткову угоду від 23.08 .2023 до Договору.

30.08.2023 сторонами укладено додаткову угоду до Договору, в п. 1 якої погоджено, що адвокатське об`єднання зобов`язалося надати такі послуги:

1) Скласти та подати відзив на апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2023 по справі №910/4411/23;

2) Супроводжувати справу №910/4411/23 у Північному апеляційному господарському суді;

3) Надавати усні консультації, пов`язані з апеляційним оскарженням рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2023 по справі №910/4411/23.

У п. 4.1 Договору сторонами погоджено, що вартість послуг визначається відповідно до затраченого часу. Розрахунковий час надання послуг встановлений в додатку 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною. Ціна однієї години затраченого часу на надання послуги дорівнює розміру однієї мінімальної заробітної плати у місячному розмірі та визначається відповідно до закону на перше січня року в якому надаються послуги (6 700,00 грн. у 2023 році - примітка суду).

Сторонами підписано Акт приймання-передачі наданих послуг від 26.09.2023 з якого слідує, що адвокатським об`єднанням надано наступні послуги:

- складання та подання відзиву на апеляційну скаргу, затрачено часу 4 год. 30 хв., коефіцієнт х2, вартість - 60 300,00 грн.;

- участь в судових засіданнях по справі з урахуванням часу на очікування судового засідання, затрачено часу 32 хв., коефіцієнт х2, вартість - 7 150,00 грн.;

- надання усних консультацій, пов`язаних з розглядом справи №910/4411/23 у Північному апеляційному господарському суді, затрачено 56 хв., коефіцієнт х2, вартість - 12 550,00 грн.

Згідно з п. 2 додаткової угоди від 30.08.2023оплата наданих послуг здійснюється клієнтом протягом десяти банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг за Договором.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт надання позивачу Адвокатським об`єднанням «Ліберті Вей» послуг на заявлену до стягнення суму.

Щодо обставин, пов`язаних з визначенням розміру витрат на правничу допомогу при розгляді справи судом першої інстанції, слід зазначити таке.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, за змістом ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

09.10.2023 до суду від відповідача надійшли заперечення на клопотання (заяву), в яких відповідач, з посиланням на те, що:

- час витрачений адвокатом на надання послуги по складанню та поданню відзиву на апеляційну скаргу не відповідає реальному розміру витраченого часу, неспівмірний з результатом надання послуг, частково взагалі не є правничою допомогою, що виключає розподіл таких витрат;

- час витрачений на участь в судовому засіданні по справі № 910/4411/23 не відповідає дійсності є необґрунтовано та штучно збільшений, так як фактичний час початку судового засідання - 11:22 год., то вбачається час очікування на початок судового засідання складає всього 7 хвили, що в сумі з часом тривалості судового засідання, як зазначено вище та вбачається з матеріалів справи, складає 22 хвилини та не як не 32 хвилин, як зазначено в акті приймання-передачі послуг від 26.09.2023;

- усні консультації, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції без з`ясування їх змісту робить неможливим віднесення таких консультацій до правничої допомоги, та як наслідок робить неможливим відшкодування вартості надання таких послуг;

- отже зазначені в акті приймання-передачі послуг від 26.09.2023 року час та вартість наданих послуг, надумані, необґрунтовано завищені та не відповідають дійсності, а будь-яких додаткових доказів щодо переліку та змісту правничої допомоги, позивачем не надано,

просить зменшити розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №910/1929/19 від 09.06.2022

За практикою Верховного Суду у справах №756/2114/17 і №911/3386/17 зазначено, що оскільки правова позиція позивача в судах попередніх інстанцій не змінювалася, то не підтверджується наявність об`єктивної необхідності для адвокатів, які надавали правову допомогу відповідачу в судах попередніх інстанцій, вивчати додаткові джерела права, бо відповідач не міг бути необізнаним із позицією позивача, законодавство, яким регулюється спір у справі, документи й доводи, якими позивач обґрунтовував свої вимоги й інші обставини, отже підготовка цієї справи в суді касаційної інстанції не вимагала великого обсягу юридичної й технічної роботи.

Колегія суддів зазначає про те, що правова позиція позивача не змінювалась протягом розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, представництво його інтересів здійснювалось тим самим адвокатом, адвокат, який складав відзив на апеляційну скаргу був обізнаний з обставинами даної справи. Вказане свідчить про те, що час затрачений адвокатом для підготовки відзиву (4,5 години) є завищеним.

Викликає сумнів також необхідність консультації (56 хв.) клієнта на етапі апеляційного перегляду справи, оскільки за умови успішного досвіду судового супроводу справи в суді першої інстанції, необхідність додаткового погодження правої позиції та роз`яснення перспектив судового розгляду в такому обсязі не вбачається обґрунтованою та потрібною для досвідченого фахівця, а тому, на переконання колегії суддів, розмір, заявлений позивачем до відшкодування за надання такої послуги, також є необґрунтованим та підлягає зменшенню.

Окремо слід зупинитись на участі представника позивача в засіданні в суді апеляційної інстанції. Як убачається з протоколу засідання, яке відбулось 26.09.2023, загальна тривалість засідання становила 16 хв., а виступ адвокатів позивача загалом тривав не більш як 5 хв., а тому заявлена адвокатом тривалість витраченого часу, навіть з урахуванням часу очікування такого засідання, є необґрунтованою. Слід зауважити і на тому, що адвокати приймали участь у вказаному судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а відтак адвокатам не було потрібно витрачати час на прибуття до суду.

З огляду на ступінь складності справи, наданий адвокатом обсяг послуг, затрачений ним час на надання таких послуг, колегія суддів вважає, що розмір заявлених позивачем витрат на правову допомогу, не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, отже їх розмір є необґрунтованими у зазначеному вище розмірі.

Враховуючи наведене, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ними витрат, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин справи, колегія суддів, дійшла висновку, що заявлений позивачем до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу не відповідає критеріям обґрунтованості, розумності, співмірності та пропорційності, а також у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг є завищеним, а відтак стягненню підлягають витрати відповідача загальній сумі 10 000,00 грн. (можно іншу суму вписати)

Таким чином заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Новаагро» про ухвалення додаткового рішення колегією суддів задовольняється частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244, 252 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Новаагро» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн Пауер» (01010, місто Київ, вул. Острозьких Князів, будинок 32/2; ідентифікаційний код 40427580) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Новаагро» (61002, місто Харків, вулиця Чернишевська, 66; ідентифікаційний код 39820081) витрати на правову допомогу адвоката в сумі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

3. В іншій частині вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Новаагро» про ухвалення додаткового рішення відмовити.

4. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/4411/23.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 10.10.2023.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала