ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2023 р. Справа №921/142/23

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Скрипчук О.С.

Матущак О.І.

секретаря судового засідання Михайлишин С.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вх. № ЗАГС 01-05/2601/23 від 10.08.2023)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.07.2023 (суддя Гирила І.М. повний текст складено 19.07.2023)

у справі № 921/142/23

за позовом: керівника Кременецької окружної прокуратури, м. Кременець, Тернопільська область,

в інтересах держави в особі: 1) Державної екологічної інспекції у Тернопільській області (надалі ДЕІ у Тернопільській області ), м. Тернопіль,

2) Лановецькоі міської ради Тернопільської області

до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі АТ "Українська залізниця"), м. Київ, в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів, надалі (РФ "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця")

про відшкодування шкоди в розмірі 589 668, 33 грн., яка заподіяна внаслідок

порушення законодавства про охорону навколишнього природного

середовища

за участю учасників справи:

від прокуратури: Твардовська М.М.;

від позивача-1 (в режимі відеоконференції): Мартинюк З.І.;

від позивача-2: не з`явився;

від відповідача (в режимі відеоконференції): Тарарук Л.Р.

ВСТАНОВИВ:

27.02.2023 керівник Кременецької окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Тернопільської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області та в особі Лановецької міської ради з позовом до АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" про відшкодування шкоди в розмірі 589 668, 33 грн., яка заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Львівська залізниця" "Українська залізниця", як постійним лісокористувачем, покладених на нього обов`язків, зокрема, із забезпечення охорони і збереження лісів на підвідомчій йому території, розташованій в межах Бережанської селищної ради Лановецького району Тернопільської області (теперішньої Лановецької ОТГ Кременецького району Тернопільської області), внаслідок чого допущено незаконну рубку невстановленими особами 139 дерев різних порід (98 дерев породи ясен, 8 дерев породи дуб та 33 дерева породи клен) у кварталі № 66 виділу № 8 захисних лісонасаджень п`ятої виробничої дільниці ВСП "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" Регіональної філії "Львівська залізниця", що по напрямку Ланівці - Тернопіль.

Звернення прокурора з даним позовом до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що підриває матеріальну фінансову основу органів державної влади, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави.

Підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області та в особі Лановецької міської ради зазначається нездійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави у сфері охорони та захисту лісів, що має наслідком ненадходження коштів до Державного бюджету, у зв`язку з чим наявні підстави для вжиття прокурором заходів представницького характеру, передбачених ст. 23 Закону України "Про прокуратуру».

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 17.07.2023 року у справі №921/142/23 (суддя І.М. Гирила) позов задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" шкоду в сумі 589 668,33 грн., завдану порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, до спеціального фонду місцевого бюджету Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Тернопільської обласної прокуратури 8 845,02 грн. в повернення сплаченого судового збору.

При прийнятті рішення суд виходив з того, що відповідач є постійним лісокористувачем, а тому організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, враховуючи норми чинного законодавства, покладається на нього. Факт вчинення незаконної порубки дерев на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні відповідача, зокрема у кварталі 66 виділу №8 захисних лісонасаджень п`ятої виробничої дільниці по напрямку Ланівці-Тернопіль по прив`язці км 96 пк8-км 97 пк4, виявлено та зафіксовано працівниками Виробничого підрозділу "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" Регіональної філії "Львівська залізниця". Водночас, відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про вчинення ним дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних вирубок на підвідомчій йому території земель лісового фонду на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства, а також про відсутність його вини у протиправній бездіяльності. Між бездіяльністю відповідача та завданою шкодою існує причинний зв`язок, відсутності вини відповідача суду не доведено. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування збитків, завданих інтересам держави. Перевіривши поданий Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області розрахунок відшкодування збитків, суд зазначив, що у даному випадку правомірним є застосування постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу", а тому позовні вимоги Кременецької окружної прокуратури про стягнення АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 589 668,33 грн. шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, суд задоволив в повному обсязі.

Щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах, суд прийшов до висновку, що, звертаючись до суду з даним позовом прокурор вірно визначив компетентні у спірних правовідносинах органи, зважаючи на їх бездіяльність, належним чином обґрунтував наявність підстав для звернення з відповідним позовом до суду та правомірно звернувся з таким позовом.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.07.2023 року у справі №921/142/23, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Скаржник вважає оскаржуване рішення прийнятим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, стороною позивача не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з невірним застосуванням норм матеріального права. На думку скаржника, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам відповідача щодо представництва прокуратурою інтересів держави в суді, а саме: захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення у даній справі помилково визначено, що спір у справі виник у зв`язку з виявленням факту самовільної рубки дерев, що знаходяться в межах земельних ділянок, які передані в постійне користування відповідачеві за державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 297395. Водночас, суд прийшов до висновку, що предметом даного спору є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача шкоди в розмірі 589 668,33 гри., заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев. Таким чином, судом ототожнюється два окремі види відносин: відносини із порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища та відносинн, які випливають із незаконної порубки лісу, що регулюються різними матеріальними нормами. На переконання скаржника визначене у позовній заяві порушення - заподіяння шкоди внаслідок неналежної охорони захисних лісів є надуманим та не може бути підставою для притягнення відповідача до дисциплінарної, адміністративної чи цивільно-правової відповідальності, оскільки нормами ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст. 105 Лісового кодексу України не передбачено відповідальності постійних землекористувачів за порушення вимог щодо охорони ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів. Суд першої інстанції не врахував, що саме Залізницею було виявлено незаконну рубку дерев у лісосмузі та подано заяву до правоохоронних органів від 16.09.2021 №ПЧЛ-1/595 про вчинення кримінального правопорушення. Зазначене свідчить, що Залізницею вживалися і вживаються усі можливі заходи (проводяться рейди разом з працівниками охорони Залізниці, поквартальні обходи смуги лісонасаджень і ін.) для забезпечення охорони та збереження захисних лісонасаджень від незаконних рубок. Скаржник зауважує, що в акті огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 13.09.2021 №36, складеного працівниками Залізниці, зазначено про виявлення незаконної порубки дерев породи ясен в кількості 102 шт. Позивачі ж просять суд відшкодувати шкоду за 139 зрізаних дерев. Крім того, Кременецька окружна прокуратура не надала доказів у вигляді рішення компетентних органів та акту прнймання-передачі лісосмуги, про те що Залізниця є постійним лісокористувачем.

Прокурор в судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною. На думку прокурора, посилання скаржника на те, що під порушення не підпадає «порушення охорони захисних лісів», що включає поняття смуги захисних лісонасаджень, є помилковим, оскільки відповідно до ст. 4 Лісового кодексу України захисні насадження лінійного типу належать до лісового фонду України. Водночас, згідно із ст. 1 Лісового кодексу України усі ліси на території України, незалежно від того на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України та перебувають під охороною держави. Організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів, у даному випадку саме на АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Львівська залізниця». Відповідач, як постійний лісокористувач та особа, що має здійснювати державну лісову охорону, не довів, що він на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства вжив усіх заходів щодо забезпечення охорони і збереження лісів, що стало наслідком заподіяння шкоди шляхом незаконної вирубки дерев. При цьому зауважує, що відповідачем факт порубки лісових насаджень на підвідомчій їм території в суді першої інстанції не заперечувався. Не заперечується і те, що вказана рубка дерев в силу вимог ст.ст. 65-68 Лісового кодексу України є незаконною. У даному випадку протиправна поведінка AT «Українська залізниця» в особі РФ «Львівська залізниця», виразилась у протиправній бездіяльності, яка полягає у незабезпеченні ним та його працівниками охорони лісових насаджень на підвідомчій території. Прокурор зазначає, що згідно з актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства № 36 від 13.09.2021 зафіксовано, що зрубано 102 дерева породи «ясен». Водночас, в ході проведення досудового розслідування кримінального правопорушення проведено огляд місця події із залученням спеціалістів - прцівників Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, які володіють спеціальними знаннями у вказаній галузі та є відповідними фахівцями. Протоколом огляду місця події від 21.09.2021 зафіксовано незаконну порубку вже 212 дерев різних порід, з яких породи «ясен» - 171 шт. (60 шт. - сироростучих, 38 - сухостійних, 73 вітрувальних), 8 шт. дуба сухостійного та 33 шт. клена сухостійного. Діаметри, характеристика та кількість дерев зафіксовані у відповідному протоколі та польовій переліковій відомості. Разом з тим, відповідачем інших доказів на спростування кількості, характеристики, породи та діаметрів незаконно зрубаних дерев не надано. Прокурор зазначає, що звернення до суду з даним позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що підриває матеріальну і фінансову основу органів державної влади, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави. Оскільки, ліси є невід`ємним елементом екосистеми, незаконне вирубування лісового фонду призводить до порушення прав усіх громадян на безпечне довкілля. Відтак, в силу норм ст. 19 Конституції України наявний і державний і суспільний інтерес. У даному випадку наявні підстави для представництва інтересів держави Кременецькою окружною прокуратурою в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, Лановецької міської ради Тернопільської області в зв`язку із нездійсненням захисту інтересів держави останніми, шляхом звернення до суду з відповідною позовною заявою. Просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

ДЕІ у Тернопільській області в судовому засіданні в режимі відеоконференції та у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною. Зокрема, зазначає, що згідно з Положенням про виробничий структурний підрозділ «Львівська дистанція захисних лісонасаджень», Регіональної філії «Львівська залізниця» AT «Укрзалізниця», затвердженого наказом №803/од від 29.12.2018 до основних завдань такого віднесено догляд за усіма видами захисних лісонасаджень у смузі відведення залізниці, здійснення рубок, пов`язаних з веденням лісового господарства та проведення інших заходів для забезпечення ними захисних функцій, здійснення заходів для забезпечення охорони та захисту лісу, проведення оглядів насаджень для виявлення шкідників та хвороб, виявлення самовільних рубок, інших пошкоджень лісу в порядку, передбаченому чинними нормативним документами (п. п.12.1, 12.6 Положення). Відтак, саме АТ «Укрзалізниця» РФ «Львівська залізниця» структурний підрозділ «Львівська дистанція захисних лісонасаджень», як постійний лісокористувач з наданими у постійне користування лісовими угіддями, у відповідності до вимог ст. 19 Лісового кодексу України, зобов`язане забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень і посилення їх корисних властивостей, виконання інших вимог законодавства щодо ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів, дотримання норм та вимог охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання і відтворення природних ресурсів та забезпечення екологічної безпеки. Відповідачем допущено протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони та збереження лісових насаджень від незаконної порубки на підвідомчій йому території, внаслідок чого спричинено шкоду лісовому фонду України, що перебуває під охороною держави. Інспекція наголошує, що за наслідками розгляду справи у суді першої інстанції, відповідачем не заперечувався факт, що останній являється постійним лісокористувачем захисних лісонасаджень де мала місце незаконна вирубка деревини. Щодо представництва інтересів прокурором зазначає, що ліси є невід`ємним елементом екосистеми, незаконне вирубування лісового фонду призводить до порушень прав усіх громадян на безпечне довкілля. Відтак, в силу приписів ст. 19 Конституції України, наявний державний і суспільний інтерес. Отже, дії Кременецької окружної прокуратури щодо вжиття заходів з відшкодуванню шкоди, ДЕІ у Тернопільській області вважає вчиненими у відповідності з вимогам законодавства. Просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.07.2023 у справі № 921/142/23 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Лановецька міська рада Тернопільської області не надала суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, не делегувала уповноваженого представника в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Враховуючи те, що явка сторін у справі не визнавалася судом обов`язковою, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності уповноваженого представника Лановецької міської ради.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення прокурора, позивача-1 та відповідача Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

Відповідно до Статуту Акціонерного товариства "Українська залізниця" Товариство є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанови Кабінету Міністрів України №200 від 25.06.2014 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". Товариство утворене як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - підприємства залізничного транспорту). Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Згідно з Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 Державне територіально-галузеве об`єднання "Львівська залізниця" визначено підприємством залізничного транспорту загального користування та віднесено до переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється публічне акціонерне товариство "Українська залізниця".

Відповідно до Положення про Регіональну філію "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені Товариства та в його інтересах, здійснює делеговані Товариством функції у визначеному регіоні транспортної мережі, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Товариства. У виробничому та адміністративному підпорядкуванні Філії перебувають структурні (виробничі, функціональні) підрозділи.

31.03.2011 на підставі Розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації за №1039 від 20.12.2010 Державному територіально-галузевому об`єднанню "Львівська залізниця" видано Державний акт серії ЯЯ №297395 на право постійного користування земельною ділянкою площею 18,1900 га, яка розташована: Тернопільська область, Лановецький район, Бережанська сільська рада, за межами населеного пункту. Цільове призначення (використання) земельної ділянки для залізничного транспорту.

10.12.2020 Лановецькою міською радою відповідно до ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування", Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій", ст. 104-108 ЦК України, Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", прийнято рішення за №16 "Про реорганізацію сільських рад шляхом приєднання до Лановецької міської ради та ліквідацію сільських виробничих комісій". Згідно з вказаним рішенням Бережанську сільську раду приєднано до Лановецької міської ради. Визначено, що остання є правонаступником активів та пасивів всіх майнових прав та обов`язків, зокрема, Бережанської сільської ради.

З наявної в матеріалах справи копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №323495868 вбачається, що земельна ділянка площею 18,19 га, кадастровий номер :01:001:1466, цільове призначення: для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту, що розміщена за адресою: Тернопільська область, Лановецький район, с/рада Бережанська, зареєстрована Управлінням Держкомзему у Лановецькому районі 31.03.2011.

30.05.2014 проведено реєстрацію змін до іншого речового права, зокрема, видалено відомості про суб`єкта іншого речового права (правокористувача) - Державне територіально-галузеве об`єднання "Львівська залізниця") та додано відомості про правокористувача - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця".

13.09.2021 працівниками Виробничого підрозділу "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" Регіональної філії "Львівська залізниця" у кварталі 66 виділу №8 захисних лісонасаджень п`ятої виробничої дільниці, що по напрямку Ланівці-Тернопіль по прив`язці км 96 пк8-км 97 пк4, виявлена незаконна рубка дерев породи ясен в загальній кількості 102 шт., про що складено акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства за №36.

16.09.2021 Виробничий підрозділ "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" Регіональної філії "Львівська залізниця" звернувся до Лановецького ВП ГУНП України у Тернопільській області із заявою за №ПЧЛ-1/595 про вчинення правопорушення лісового господарства. В заяві повідомлено про виявлену працівниками ВП "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" РФ "Львівська залізниця" 13.09.2021 незаконну рубку дерев породи ясен в кількості 102 шт. Зазначено розмір завданої шкоди, обрахований на підставі "Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008. До вказаної заяви долучено акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства за №36 від 13.09.2021.

Разом із тим 21.09.2021, в рамках досудового розслідування, слідчим Кременецького РВП ГУНП у Тернопільській області проведено огляд місця події, про що складено протокол.

За результатами вказаного огляду місця події виявлено 212 пнів, з яких: 139 шт. незаконно зрізаних та 73 шт. привласнених вітрувальних дерев. Зокрема, за місцем огляду смуги відводу залізної дороги ВП "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" Регіональної філії "Львівська залізниця" між станціями с. Бережанка, с. М. Куськівці (ліва сторона в напрямку станції м. Ланівці) обліковано 212 пнів зрізаних дерев та привласнених відтрувальних дерев, з яких: 73 пні привласнених віртуальних дерев породи "Ясен", 98 незаконно зрізаних дерев породи "Ясен", 60 сироростучих, 38 сухостій та 8 пнів незаконно зрізаних дерев породи "Дуб" (сухостій) та 33 пні незаконно зрізаних дерев породи "Клен" (сухостій). Оглядом також встановлено, що незаконна порубка вказаних дерев у смузі проведена хаотично по всій площі, без значної концентрації в одному місці; на ділянці частково наявні порубкові залишки (гілля) від незаконно зрізаних дерев та незначна кількість заготовленої деревини породи "Ясен"; сліди проїзду вантажного та гужового транспорту. За наявними біля пнів зрізаних дерев слідами розкладання деревини (грибків та потемніння) та залишками свіжої тирси зроблено висновок про те, що пні зрізаних дерев вирізувалися на протязі тривалого проміжку часу. Оглядом також встановлено наявність на значній кількості пнів відтиску клейма контролю "СП-5" та відсутність будь-яких ознак відведення таких дерев в рубку (клейма відводу).

Відомості про кількість виявлених оглядом у смузі відводу залізної дороги ВП "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" Регіональної філії "Львівська залізниця" між ст. Бережанка - М. Куськівці пнів незаконно зрізаних дерев та привласнених вітрувальних дерев із зазначенням діаметру кожного пня та діаметру привласненого вітрувального дерева, його якісного стану державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища відображено у Польовій переліковій відомості пнів від 21.09.2021, яка є додатком до протоколу огляду від 21.09.2021. Заміри проведено вимірювальною рулеткою, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 23.03.2020.

22.09.2021 за наслідками проведеного огляду місця події, Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної лісу незаконним вирубуванням дерев у смузі відведення залізної дороги пікет 1-10 км 96 напрямку Ланівці-Збараж ПЧЛД-5 ВП "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" РФ "Львівська залізниця" між станціями Бережанка - Малі Куськівці на території Лановецької міської ради ТГ та визначено, що її розмір становить 589 668,33 грн.

Зважаючи на те, що АТ "Укрзалізниця" в особі РФ "Львівська залізниця", як постійний лісокористувач, не забезпечило ефективний комплекс всіх заходів, спрямованих на забезпечення охорони збереження лісів на підвідомчій йому території, прокурор просить шкоду, заподіяну лісу незаконним вирубуванням дерев у смузі відведення залізної дороги пікет 1-10 км 96 напрямку Ланівці-Збараж ПЧЛД-5 ВП "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" РФ "Львівська залізниця" між станціями Бережанка - Малі Куськівці на території Лановецької міської ради ТГ в розмірі 589 668,33 грн. стягнути з відповідача.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

За приписами статті 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Лісові відносини - суспільні відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства. (ст. 2 Лісового кодексу України).

Відповідно до статтей 16, 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. У постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Ведення лісового господарства дозволяється на землях усіх категорій з дотриманням вимог щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням. На підприємства, установи, організації всіх форм власності, які мають у користуванні чи власності ліси на землях усіх категорій, поширюються права та обов`язки постійних лісокористувачів та власників лісів відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Підпунктами 50, 72 пункту 3.2 розділу ІІІ Положення про Регіональну філію "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" визначено, що предметом діяльності Філії є діяльність із виробничого екологічного контролю, моніторингу навколишнього природного середовища, проведення робіт з лісорозведення, утворення, утримання та відновлення (ремонт) захисних лісонасаджень; провадження діяльності у сфері лісництва.

У Регіональній філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" створений і діє Виробничий структурний підрозділ "Львівська дистанція захисних лісонасаджень".

Положенням про Виробничий структурний підрозділ "Львівська дистанція захисних лісонасаджень", затвердженим наказом Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця", передбачено, що до основних завдань Виробничого структурного підрозділу "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" віднесено догляд за усіма видами захисних лісонасаджень у смузі відведення залізниці, здійснення рубок, пов`язаних з веденням лісового господарства та проведення інших заходів для забезпечення виконання ними захисних функцій; здійснення заходів для забезпечення охорони і захисту лісу, а саме: проведення оглядів насаджень для виявлення шкідників та хвороб, виявлення самовільних рубок, інших пошкоджень лісу в порядку, передбаченому чинними нормативними документами (п. 12.1, 12.6 Положення).

Відповідно до частини 2 статті 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів.

Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (ст. 63 Лісового кодексу України).

Згідно з п.5 ст. 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Згідно з статтею 86 Лісового кодексу України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Власники лісів і постійні лісокористувачі зобов`язані розробляти та проводити в установлений строк комплекс протипожежних та інших заходів, спрямованих на збереження, охорону та захист лісів. Перелік протипожежних та інших заходів, вимоги щодо складання планів цих заходів визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства, органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Охорону і захист лісів на території України здійснюють, зокрема, лісова охорона інших постійних лісокористувачів і власників лісів (ст. 89 Лісового кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 63, 64, 86, 89 та 90 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів, відповідно до цього Кодексу.

Отже, діяльність із ведення лісового господарства є постійною, безперервною, а на осіб, які її здійснюють, покладено обов`язки, визначені у вищеназваних статтях Лісового кодексу України.

Статтею 93 названого Кодексу передбачені завдання контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів. Зокрема, такими завданнями є запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами (ст. 34 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

Як встановлено вище, АТ "Укрзалізниця" в особі РФ "Львівська залізниця" допущено порушення природоохоронного законодавства, а саме незаконну порубку дерев на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні відповідача, зокрема у кварталі 66 виділу №8 захисних лісонасаджень п`ятої виробничої дільниці по напрямку Ланівці-Тернопіль по прив`язці км 96 пк8-км 97 пк4, виявлено та зафіксовано працівниками Виробничого підрозділу "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" Регіональної філії "Львівська залізниця".

Відомості про кількість виявлених оглядом у смузі відводу залізної дороги ВП "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" Регіональної філії "Львівська залізниця" між ст. Бережанка - М. Куськівці пнів незаконно зрізаних дерев та привласнених вітрувальних дерев із зазначенням діаметру кожного пня та діаметру привласненого вітрувального дерева, його якісного стану державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища відображено у Польовій переліковій відомості пнів від 21.09.2021, яка є додатком до протоколу огляду від 21.09.2021. Заміри проведено вимірювальною рулеткою, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 23.03.2020.

Основними завданнями державної лісової охорони є: здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства; забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу (ст. 90 Лісового кодексу України).

З аналізу наведених правових норм вбачається, що постійні лісокористувачі зобов`язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень. Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок, пошкоджень, ослаблення та іншого шкідливого впливу.

Статтею 105 Лісового кодексу України унормовано, що особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Правовий аналіз наведених вище приписів чинного законодавства свідчить про те, що організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.

Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.

Обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев.

Таким чином, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі №909/976/17, постановах Верховного Суду: від 27.03.2018 у справі №909/1111/16, від 20.08.2018 у справі №920/1293/16, від 23.08.2018 у справі №917/1261/17, 19.09.2018 у справі №925/382/17, 09.12.2019 у справі № 906/133/18, 20.02.2020 у справі № 920/1106/17 та підтримано Верховним Судом у справі №914/669/22 від 18.05.2023.

У п. 88 постанови від 13.05.2020 у справі №9901/93/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з вимог частини другої статті 19, статей 63 і 86 Лісового кодексу України, з урахуванням правової позиції, викладеної в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09 серпня та 19 вересня 2018 року у справах №№ 909/976/17, 925/382/17, лісокористувач є не потерпілою, а навпаки, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок незаконної порубки лісу, перед державою як власником лісових ресурсів. Адже в цьому випадку вина лісокористувача полягає у протиправній бездіяльності щодо невжиття належних заходів захисту й охорони лісових насаджень. Таким чином, право на відшкодування шкоди, завданої самовільним вирубуванням лісу, має держава, цивільно-правову відповідальність перед якою несуть безпосередні винуватці порубки нарівні з лісокористувачами.

Матеріалами даної господарської справи підтверджено, що відповідач є постійним лісокористувачем, а тому організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, враховуючи норми чинного законодавства, покладається на нього, про що судом першої інстанції зроблено вірний висновок.

Колегія суддів критично оцінює твердження скаржника про те, що прокурором не доведено вини Залізниці у вчиненні незаконної рубки дерев, а відповідач шляхом виявлення незаконної порубки вчинив усіх можливих заходів, спрямованих на збереження лісу, оскільки за змістом наведених норм природоохоронного законодавства за порушення лісового законодавства цивільно-правову відповідальність несуть не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів, а й постійні лісокористувачі, які допустили протиправну бездіяльність щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних порубок (вказана позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 20.02.2020 справа № 920/1106/17).

Як правильно зауважив суд першої інстанції, законодавством про охорону навколишнього природного середовища передбачено дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність за порушення лісового законодавства, які мають різні підстави застосування до особи правопорушника. Підставою позову у даній справі є наявність складу цивільного правопорушення у діях (бездіяльності) АТ "Укрзалізниця" в особі РФ "Львівська залізниця", яке, як лісокористувач, не забезпечило охорону і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території та допустило самовільну вирубку дерев.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто є деліктною відповідальністю.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Положення вказаної норми передбачають, що підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправна поведінка (дія чи бездіяльність) заподіювача шкоди, причинний зв`язок між ними та наявність вини особи, яка заподіяла шкоду.

Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди.

В свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівника) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарський суд повинен виходити з презумпції вини правопорушника.

Разом з тим, відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про вчинення ним дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних вирубок на підвідомчій йому території земель лісового фонду на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства, а також про відсутність його вини у протиправній бездіяльності.

Отже, відповідач, як постійний лісокористувач, не дотримавши вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень допустив самовільну порубку, на підпорядкованій йому території, не забезпечив збереження не призначених для порубки дерев, не здійснив комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних порубок, не запобіг порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Відтак, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення (незаконна порубка дерев, завдана шкода, протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у незабезпеченні належної охорони лісу, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та бездіяльністю відповідача, вина) та наявність підстав для стягнення з відповідача завданої шкоди в розмірі 589 668,33 грн.

Щодо доводів скаржника, що в акті огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 13.09.2021 №36, складеного працівниками Залізниці, зазначено про виявлення незаконної порубки дерев породи ясен в кількості 102 шт., а прокурор просить суд відшкодувати шкоду за 139 зрізаних дерев, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось вище, згідно з актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства № 36 від 13.09.2021 зафіксовано, що зрубано 102 дерева породи «ясен». Водночас, в ході проведення досудового розслідування кримінального правопорушення проведено огляд місця події із залученням спеціалістів - прцівників Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, які володіють спеціальними знаннями у вказаній галузі та є відповідними фахівцями. Протоколом огляду місця події від 21.09.2021 зафіксовано незаконну порубку вже 212 дерев різних порід, з яких породи «ясен» - 171 шт. (60 шт. - сироростучих, 38 - сухостійних, 73 вітрувальних), 8 шт. дуба сухостійного та 33 шт. клена сухостійного. Діаметри, характеристика та кількість дерев зафіксовані у відповідному протоколі та польовій переліковій відомості. Разом з тим, відповідачем інших доказів на спростування кількості, характеристики, породи та діаметрів незаконно зрубаних дерев не надано.

Отже, уповноваженою особою Державної екологічної інспекції у Тернопільській області проведено розрахунок розміру збитків за незаконну порубку всього 139 дерев різних порід.

Розмір завданої шкоди визначено уповноваженою особою на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». Вказаною постановою затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами у тому числі й незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту.

Відтак, є правомірним застосування вказаних такс для розрахунку розміру шкоди, заподіяною лісу внаслідок незаконної рубки дерев у кварталі №66 виділу №8 захисних лісонасаджень п`ятої виробничої дільниці Регіональної філії «Львівська залізниця», що по напрямку Ланівці-Тернопіль по прив`язці км 96 пк8-км 97 пк-4.

Щодо тверджень скаржника про те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам відповідача щодо представництва прокуратурою інтересів держави в суді, а саме: захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 1311 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, а також у разі відсутності такого органу.

Підставою представництва інтересів держави в судах є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних і інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або державою.

Звернення прокурора до суду з даним позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що підриває матеріальну і фінансову основу органів державної влади, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави.

Місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення звернув увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Звертаючись до суду з позовом, прокурор має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" порядку прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Зазначену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 р. у справі №912/2385/18.

Матеріалами даної господарської справи підтверджено, що 25.11.2022 Кременецькою окружною прокуратурою на адресу Державної екологічної інспекція у Тернопільській області було скеровано лист № 51/1-4248ВИХ-22, у якому зазначено про наявність підстав для вжиття нею заходів відносно Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" з метою усунення порушень вимог законодавства.

У відповідь на зазначений лист Державна екологічна інспекція у Тернопільській області листом № 1-1-05-2585 від 29.11.2022 повідомила, що під час огляду місця події в межах кримінального провадження у кварталі №66 виділі 8 захисних лісонасаджень п`ятої виробничої дільниці ВП "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" Регіональної філії "Львівська залізниця", що по напрямку Ланівці-Тернопіль, виявлено незаконну порубку дерев, за наслідками чого складено акт обстеження та польову перелікову відомість, а також проведено розрахунок шкоди, заподіяної лісу в розмірі 589 668, 33 грн, яка на даний час залишається невідшкодованою. Поряд з цим, прокуратуру повідомлено, що Інспекцією не вживались заходи з метою усунення порушень вимог законодавства та захисту інтересів держави у зв`язку із обмеженою сумою коштів для сплати судового збору, та вони не заперечують щодо вжиття заходів представницького характеру окружною прокуратурою.

06.12.2022 Кременецькою окружною прокуратурою повторно скеровано на адресу Державної екологічної інспекція у Тернопільській області лист за № 51/1-4401ВИХ-22 з проханням надати інформацію про вжиті заходи з приводу вказаного вище порушення.

Листом за №1-1-05-0704 від 14.12.2022 Державна екологічна інспекція у Тернопільській області повідомила, що жодних заходів не вживала та не заперечує щодо вжиття заходів представницького характеру окружною прокуратурою.

Листом за №4254ВИХ-22 від 25.11.2022 Кременецька окружна прокуратура Тернопільської області повідомила Лановецьку міську раду Кременецького району Тернопільської області про встановлення факту незаконної рубки деревини на території ради із зазначенням розміру завданої шкоди та необхідності вжиття відповідних заходів реагування.

У відповідь на вказаний лист Лановецька міська рада листом № 1516/03-11 від 02.12.2022 повідомила окружну прокуратуру, що не вживала жодних заходів, в тому числі шляхом звернення з позовною заявою до суду. Окрім того, у листі за № 1598/03-11 від 20.12.2022 Лановецька міська рада вказала, що нею не будуть вживатися заходи щодо стягнення шкоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 справа № 903/129/18 зазначила, що сам факт не звернення до суду суб`єкта владних повноважень з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів.

З огляду на все вищенаведене, колегія суддів вважає підставним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що звертаючись до суду з даним позовом прокурор вірно визначив компетентні у спірних правовідносинах органи, зважаючи на встановлені вище обставини бездіяльності таких, належним чином обґрунтував наявність підстав для звернення з відповідним позовом до суду та правомірно звернувся з таким позовом.

Доводи скаржника не найшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги та жодним чином не спростовують факту незаконного вирубування дерев.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.07.2023 року у справі №921/142/23 залишити без змін.

3.Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.ст. 287-288 ГПК України.

5.Справу повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Повний текст постанови складено 02.10.2023

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді О.С. Скрипчук

О.І. Матущак