ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року Справа № 915/592/22

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Артьомові І. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "КОБЛЕВО", вул. Одеська, 6, с. Коблеве, Миколаївський (Березанський район), Миколаївська область, 57453 ()

електрона пошта зазначена в ЄДРЮОФОПГФ:

до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "ВІТАЛЮР", 9-й км Московського шосе, АБК 1, Мінський район, Республіка Білорусь, 223010 (код 100921458)

про стягнення грошових коштів в сумі 15 897, 60 Євро

за участю представників учасників справи:

від позивача: Калашнікова О.О.

від відповідача: представник не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Акціонерне товариство "КОБЛЕВО" з позовними вимогами до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "ВІТАЛЮР" про стягнення грошових коштів в сумі 15 897, 60 Євро.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача судові витрати по справі (оплату судового збору).

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження суді.

Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 25.07.2023. Зупинено провадження у даній справі № 915/592/22 (на підставі ст. 367, ч. 1 ст. 368 ГПК України у зв`язку зі зверненням суду до компетентного органу Республіки Білорусь із судовим дорученням про вручення відповідачу судових документів в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних судах).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.07.2023 поновлено провадження у справі № 915/592/22.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.07.2023 закрито підготовче провадження у справі № 915/592/22. Розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 28.08.2023.

Відповідач явку повноважного представника в підготовче / судове засідання не забезпечив.

Судом встановлено, що місцезнаходженням відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «ВІТАЛЮР» є Республіка Білорусь. Інформація про наявність представництва Товариства з додатковою відповідальністю «ВІТАЛЮР» на території України у суду відсутня.

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" від 19.10.2000 року № 2052-ІІІ Україна приєдналася до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15 листопада 1965 року в м. Гаага.

Відповідно до Статусу Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (15 листопада 1965 року) Республіка Білорусь 06 червня 1997 року приєдналася до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15 листопада 1965 року в м. Гаага (дата ратифікації 01.01.1998; дата набрання законної сили 01.02.1998).

З метою належного повідомлення відповідача Товариство з додатковою відповідальністю "ВІТАЛЮР", місцезнаходженням якого є Республіка Білорусь, про дату, час та місце розгляду справи № 915/592/22 Господарський суд Миколаївської області, керуючись ст. 367, ч. 1 ст. 368 ГПК України, ухвалою від 06.12.2022 звернувся до компетентного органу Республіки Білорусь із судовим дорученням про вручення відповідачу судових документів в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах.

23.01.2023 Господарським судом Миколаївської області на підставі ст. 3 Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 направлено на адресу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судові документи для вручення відповідачу.

20.04.2023 на адресу Господарського суду Миколаївської області від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов лист (вх. № 4897/23 від 20.04.2023), в якому Управління зазначило, що Укрпоштою припинено доставку поштових відправлень до/з росії та білорусі. Згідно з повідомленням МЗС України через повномасштабну агресію росії проти України дипломатичні відносини між Україною та росією розірвано. З урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними будь-яке листування поштовим зв`язком наразі не здійснюється, що стосується співробітництва з установами юстиції росії і білорусі на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, та у галузі міжнародного приватного права, крім випадків передачі судам чи громадянам на території України документів, одержаних за результатами виконання запитів, доручень і клопотань.

Судом також встановлено, що відповідно до ст. 5 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, вчиненої в м. Києві 20 березня 1992 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року № 2889-XII, компетентні суди та інші органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав зобов`язуються надавати взаємну правову допомогу.

Взаємне надання правової допомоги включає вручення і пересилання документів і виконання процесуальних дій, зокрема проведення експертизи, заслуховування Сторін, свідків, експертів та інших осіб.

При наданні правової допомоги компетентні суди та інші органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав зносяться одна з одною безпосередньо.

При виконанні доручень про надання правової допомоги компетентні суди та інші органи, в яких запитується допомога, застосовують законодавство своєї держави.

При зверненні про надання правової допомоги і виконання рішень документи, що додаються, викладаються мовою держави, яка запитує, або російською мовою.

Законом України "Про вихід з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності" № 2855-IX від 12.01.2023, який набрав чинності 05.02.2023, Верховна Рада України, керуючись положеннями статті 62 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України", постановила вийти з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, вчиненої в м. Києві 20 березня 1992 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року № 2889-XII (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 9, ст. 66).

Судом з інформації, розміщеної на офіційному сайті АТ "Укрпошта", також встановлено, що з 25.02.2022 Укрпошта припинила поштове співробітництво з поштою Республіки Білорусь. Посилки та перекази в цю країну не приймаються.

Водночас судом враховано, що відповідно до Відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та приватних підприємців про юридичну особу станом на 06.12.2022 Товариство з додатковою відповідальністю "ВІТАЛЮР" зареєстровано Мінським райвиконкомом 10.03.1995 (реєстраційний номер 100921458). Відповідно до відомостей Реєстру офіційною електронною поштою Товариства з додатковою відповідальністю "ВІТАЛЮР" є .

Під час розгляду даної справи судом враховано, що позивачем направлено на електронну адресу відповідача копію позовної заяви з додатками, що підтверджується копією електронного листа, долученого до позовної заяви. Крім того, всі процесуальні документи у справі на виконання вимог ухвал суду від 06.12.2022, від 25.07.2023, зокрема, нотаріально засвідчений переклад ухвал суду, позовної заяви з додатками, документів згідно вимог Конвенції тощо, надсилались на офіційну електронну адресу відповідача, яка міститься в реєстрі юридичних осіб відповідної країни, докази чого наявні в матеріалах справи.

В рішеннях від 28.10.1998 у справі "Осман проти Сполученого королівства" та від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України".)

В рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про вжиття належних заходів з метою повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду даної справи та можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 28.08.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов контракту купівлі-продажу № 24/06-2021-VED від 24.06.2021, укладеного між сторонами у справі, а саме щодо своєчасної оплати за поставлений товар (з урахуванням часткового повернення товару) відповідно до умов п. 3 Специфікації до контракту, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 15 897, 60 Євро (основний борг), що у перерахунку курсу НБУ на дату сплати судового збору за подання позовної заяви становить 603 059, 55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано ст. 526, 530, 610, 625, 629, 712 ЦК України, ст. 193, 222 ГК України.

2.2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідачем не подано в порядку ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

24.06.2021 між АТ "КОБЛЕВО" (продавець) та ТДВ "ВІТАЛЮР" (покупець) було укладено Контракт купівлі-продажу № 24/06-2021-VED від 24.06.2021.

Контракт підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Доказів визнання недійсним або розірвання контракту суду не подано.

Відповідно до п. 15.1 Контракту Контракт вступає в силу з моменту його підписання і діє по 31 грудня 2022 року включно. Строк дії даного Контракту автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік до повного виконання сторонами зобов`язань, які виникли і не припинились до моменту закінчення дії даного Контракту.

Умовами Контракту сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 Контракту продавець продає, а покупець оплачує та приймає алкогольну продукцію виробництва продавця (далі по тексту - товар), найменування, кількість, асортимент та ціна яких визначається сторонами в специфікаціях (далі - "Специфікація"), які підписано сторонами та які є невід`ємною частиною даного Контракту.

Відповідно до п. 1.3. Контракту загальна кількість товару, який поставляється по Контракту, визначається Специфікаціями та товарно-транспортними документами.

Відповідно до п. 2.1 Контракту валюта контракту і валюта платежу - ЄВРО. Ціни на товар встановлюються в Євро на умовах DAP - склад покупця (INCOTERMS 2020) та вказуються в специфікаціях на кожну партію товару, якщо інші умови поставки не будуть узгоджені сторонами в додатковій угоді до даного контракту.

Відповідно до п. 2.2 Контракту орієнтовна вартість товару по даному контракту складає 400 000, 00 євро. Покупець не зобов`язаний придбавати товар на вказану суму контракту, а продавець не зобов`язаний поставляти товар на вказану суму.

Відповідно до п. 3.1 Контракту покупець оплачує товар, який поставляється по даному контракту, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця не пізніше 90 календарних днів з моменту надходження товару на склад покупця, що підтверджується відміткою у відповідній графі міжнародної товаро-транспортної накладної (CMR).

Відповідно до п. 3.3 Контракту датою оплати вважається дата списання грошових коштів з рахунку покупця.

Відповідно до абз. 1-3 п. 4.1 Контракту умови поставки DAP - склад покупця, розташований за адресою, вказаній в специфікації, розуміються у відповідності з Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів INCOTERMS 2020, якщо інші умови поставки не будуть узгоджені сторонами в додатковій угоді до даного Контракту.

Вид транспорту - автомобільний, якщо інше не узгоджено сторонами в специфікації.

Право власності на товар, ризики по втраті чи пошкодженню товару переходять до покупця в момент поставки товару на склад покупця.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 4.2 Контракту:

- датою відвантаження (завантаження) товару вважається дата передачі товару перевізнику, яка відповідає даті завантаження товару, що вказана у відповідній товарно-транспортній накладній (CMR) на відповідну партію товару при завершенні митного оформлення товару в режимі "Експорт" згідно діючого законодавства України;

- датою поставки (приймання) товару вважається дата передачі товару перевізником уповноваженому представнику покупця на складі покупця, розташованому за адресою, вказаній у специфікації, що підтверджується відміткою у відповідній графі товаро-транспортної накладної (CMR).

Відповідно до п. 8.1 Контракту приймання товару по кількості та якості здійснюється у відповідності з даним контрактом, а в частині не врегульованій ним - постановою Ради Міністрів Республіки Білорусь від 03.09.2008 № 1290 "Про затвердження Положення про приймання товарів по кількості та якості".

Відповідно до п. 12.2 Контракту неврегульовані шляхом двосторонніх переговорів спори сторін, що виникають за даним контрактом або у зв`язку з ним, в тому числі які стосуються його виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають розгляду за вибором позивача або в Господарському суді Миколаївської області (Україна) на підставі процесуального права України, або в Економічному суді міста Мінська (Республіка Білорусь) на підставі процесуального права Республіки Білорусь.

Додатковою угодою № 2 від 23.11.2021 до Контракту сторони погодили викласти Специфікацію № 1 від 22.09.2021 у новій редакції.

Так, відповідно до Специфікації № 1 (в новій редакції згідно додаткової угоди № 2 від 23.11.2021 до Контракту) сторони погодили поставку товару (вино виноградне ароматизоване біле) на загальну суму 21 196, 80 Євро.

Відповідно до п. 1 Специфікації сторони погодили валюту платежу - Євро.

Відповідно до п. 2 Специфікації умови поставки: DAP - Республіка Білорусь, Мінська область, Мінський район, Боровлянський с/с 58.10 (в редакції INCOTERMS 2020).

Відповідно до п. 3 Специфікації умови оплати: 100 % оплати протягом 90 календарних днів з моменту надходження товару на склад покупця на підставі отриманого від продавця рахунку-фактури.

Відповідно до п. 5 Специфікації: строк поставки до 31.12.2021. У випадку несвоєчасного узгодження макетів етикетки, контретикетки та стікера, а також несвоєчасної передачі акцизних марок покупцем, продавець має право затримати відвантаження партії товару на відповідну кількість прострочених днів.

Відповідно до п. 7 Специфікації вид транспорту: авто.

Судом встановлено, що відповідно до товаро-транспортної накладної (CMR) б/н від 09.12.2021, вантажно-митної декларації UA504170/2021/006987 товар на загальну суму 21 196, 80 Євро було завантажено позивачем АТ "КОБЛЕВО" перевізнику 09.12.2021, а доставлено відповідачу ТДВ "ВІТАЛЮР" 14.12.2021, що підтверджується відміткою у відповідній графі товаро-транспортної накладної (CMR).

Додатком до міжнародної товаро-транспортної накладної (CMR) б/н від 09.12.2021 є рахунок-фактура № 1 від 06.12.2021 (графа 5 накладної).

Копія рахунку-фактури на суму 21 196, 80 Євро наявна в матеріалах справи.

Судом також встановлено, що у зв`язку з неналежним маркуванням товару відповідачем ТДВ "ВІТАЛЮР" здійснено повернення позивачу АТ "КОБЛЕВО" товару на загальну суму 5 299, 20 Євро, що підтверджується проформою-інвойс № ВИТ 1-0702 від 07.02.2022, листом вих № 664 від 04.02.2022, актом-рекламацією/претензією № 1-ВИТ від 06.01.2022 (повернення по договору № 24/06-2021-VED від 24.06.2021) з доданим актом про невідповідність товару, міжнародною товаро-транспортною накладною (CMR) № ВИТ 1-0702 від 08.02.2022, вантажно-митною декларацією UA504170/2022/001292.

Отже, з урахування повернення відповідачем частини партії товару позивачем поставлено товар на загальну суму 15 897, 60 Євро (21 196, 80 Євро - 5 299, 20 Євро).

Суду не подано доказів оплати відповідачем грошових коштів за поставлений товар, що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

ІV. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ВИСНОВКИ СУДУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4-1 Закону України "Про міжнародне приватне право" учасники приватноправових відносин з іноземним елементом можуть укласти угоду про вибір суду, якою визначити підсудність судам певної держави або одному чи декільком конкретним судам певної держави справ у спорах, що виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з такими правовими відносинами.

Угода про вибір суду укладається у письмовій формі незалежно від місця її укладення. Угода про вибір суду, якою обрано суд України, укладається у письмовій формі відповідно до закону України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до п. 12.2 Контракту неврегульовані шляхом двосторонніх переговорів спори сторін, що виникають за даним контрактом або у зв`язку з ним, в тому числі які стосуються його виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають розгляду за вибором позивача або в Господарському суді Миколаївської області (Україна) на підставі процесуального права України, або в Економічному суді міста Мінська (Республіка Білорусь) на підставі процесуального права Республіки Білорусь.

Враховуючи вищевикладене, спір підлягає розгляду в Господарському суді Миколаївської області.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Якщо згідно з частиною першою цієї статті неможливо визначити право, що підлягає застосуванню, застосовується право, яке має більш тісний зв`язок із приватноправовими відносинами.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 32 Закону України "Про міжнародне приватне право" у разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок із правочином.

Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов`язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.

Відповідно до п.п. 1 ч. 1 ст. 44 Закону України "Про міжнародне приватне право" у разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є продавець - за договором купівлі-продажу.

Враховуючи, що учасники спірних правовідносин не визначили право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом, суд, керуючись приписами ст. 3 ГПК України, ст. 4, 32, 44 Закону України "Про міжнародне приватне право", дійшов висновку про застосування права України.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі контракту купівлі-продажу виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання (п. 30, 33-35 постанови ВП ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12).

Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 ЦК України, частиною першою статті 202 ГК України такою підставою є виконання, проведене належним чином.

З огляду на те, що закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи скаржника про те, що після закінчення стоку дії укладеного між сторонами Договору є неможливим виконання відповідачем робіт за цим Договором та їх прийняття позивачем (п. 6.4, п. 6.5 постанови ВП ВС від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17).

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 189 ГК України ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 198 ГК України платежі за грошовими зобов`язаннями, що виникають у господарських відносинах, здійснюються у безготівковій формі або готівкою через установи банків, якщо інше не встановлено законом.

Грошові зобов`язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов`язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб`єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов`язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки позивачем АТ "КОБЛЕВО" на виконання умов контракту поставлено відповідачу ТДВ "ВІТАЛЮР" товар на суму 15 897, 60 Євро (з урахуванням часткового повернення товару), строк оплати якого (товару) відповідно до умов п. 3 Специфікації № 1 (в новій редакції згідно додаткової угоди № 2 від 23.11.2021 до Контракту купівлі-продажу № 24/06-2021-VED від 24.06.2021) настав, проте, відповідачем порушено умови контракту та не проведено оплату за поставлений товар. Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами у справі ані факту поставки товару на вищевказану суму, ані факту наявності заборгованості. Враховуючи вищевикладене, порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення суми заборгованості в розмірі 15 897, 60 Євро.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір в розмірі 9 045, 89 грн. відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И РІ Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "ВІТАЛЮР", 9-й км Московського шосе, АБК 1, Мінський район, Республіка Білорусь, 223010 (код 100921458) на користь позивача Акціонерного товариства "КОБЛЕВО", вул. Одеська, 6, с. Коблеве, Миколаївський (Березанський район), Миколаївська область, 57453 ():

- 15 897, 60 Євро (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто сім євро 60 євроцентів) - грошових коштів.

3. Стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "ВІТАЛЮР", 9-й км Московського шосе, АБК 1, Мінський район, Республіка Білорусь, 223010 (код 100921458) на користь позивача Акціонерного товариства "КОБЛЕВО", вул. Одеська, 6, с. Коблеве, Миколаївський (Березанський район), Миколаївська область, 57453 ():

- 9 045, 89 грн. (дев`ять тисяч сорок п`ять грн. 89 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

4. Накази видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 09.10.2023

Суддя Е.М. Олейняш