ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.09.2023 Справа №905/552/23

Господарський суд Донецької області, у складі судді Демідової П.В., при секретарі судового засідання Курило Є.П., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи №905/552/23

за позовом: Державного підприємства Селидіввугілля, м.Селидове Донецької області в особі Відокремленого підрозділу Шахта 1-3 Новогродівська, м.Новогродівка Донецької області,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Шахта 1-3 Новогродівська, м.Покровськ Донецької області,

про визнання недійсним одностороннього правочину,-

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Малюк М.В. (в режимі відеоконференції) адвокат, на підставі ордеру.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Державне підприємство «Селидіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 «Новогродівська», звернувся до Господарського суду Донецької області, з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта 1-3 «Новогродівська» про визнання недійсним одностороннього правочину.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що односторонній правочин відповідача щодо припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог з оплати підрядних робіт, згідно договору підряду №6/20-П від 15.04.2020 на суму 11 718 728,39грн має бути визнано недійсним, з огляду на відсутність ознаки однорідності вимог та враховуючи, що він не відповідає вимогам ст.601 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 01.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/552/23; визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 27.06.2023 року .

19.06.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (у порядку ст.165 ГПК України) вихід.№125 від 13.06.2023, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що: у спірній заяві йдеться про зарахування зустрічних зобов`язань, що виникли з різних підстав, що відповідає вимогам однорідності, передбачених ст.601 ЦК України, крім того таке зарахування не пов`язується із прийняттям його іншою стороною; договір підряду від 15.04.2020 №6/20-П, укладений між сторонами, що є підставою для виникнення зустрічного зобов`язання відповідача перед позивачем не містить жодних заборон щодо його припинення шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, до того ж, підстави для недопустимості зарахування зустрічних вимог, відповідно до ст.602 ЦК України відсутні.

17.08.2023 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, зазначаючи, що спірна заява за своєю правовою природою не є одностороннім правочином і не відповідає вимогам ст.601 ЦК України та ознака однорідності зустрічних вимог відсутня, оскільки жоден з укладених договорів не містить положень щодо припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог; зобов`язання не є однорідними так як підстави їх виникнення різні.

Ухвалою суду від 22.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 20.09.2023 року о 12:00 год.

В судовому засіданні 20.09.2023 оголошено перерву до 28.09.2023 об 11:45год, про що постановлено ухвалу суду від 20.09.2023.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомлені шляхом направлення ухвали суду на електронну адресу, та згідно довідки, сформованої у системі «Діловодство спеціалізованого суду» доставлена учасникам 21.09.2023.

Представник відповідача була посутня у судовому засіданні 20.09.2023 року, в ході якого виступила з вступним словом, заперечувала проти заявлених вимог та просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач у клопотанні від 23.06.2023 року просив, у зв`язку з відсутністю технічної можливості бути присутнім в судових засіданнях, просив розглядати справу за його відсутністю.

У відповідності до ч.3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Відповідно до п. 5.8 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженої рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21 офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Електронна адреса позивача, на яку направлено ухвалу суду, зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, крім того у позивача наявний кабінет ЄС, у зв`язку з чим електронна адреса позивача є офіційною, внаслідок чого, він належним чином повідомлений про розгляд справи.

З огляду на зазначене та враховуючи, що в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи без його участі, суд розглядає справу за відсутності представника позивача.

Заслухавши представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

26.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Шахта 1-3 «Новогродівська» (замовник, відповідач) та Державним підприємство «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» (підрядник, позивач) укладено договір підряду №4/19-П, відповідно до п.1.1, якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується відповідно до умов цього договору виконати роботи з видобутку рядового вугілля (гірничої маси) із запасів 18-ї південної лави пласта е1 транспортування на поверхню, до складу зберігання або завантаження в залізничні вагони, а замовник прийняти роботи виконані належним чином і за відсутності зауважень щодо якості та обсягу, оплатити їх вартість.

15.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Шахта 1-3 «Новогродівська» (замовник, відповідач) та Державним підприємство «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» (підрядник, позивач) укладено договір підряду №6/20-П, відповідно до п.1.1 якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується відповідно до умов цього договору на свій ризик виконати роботи з проведення гірничих виробок (створення об`єктів) у межах шахтоділянки замовника по пласту е1 з метою підготовки до відпрацювання запасів 19-ї північної лави похилу №1 пласта l 1 (перелік гірничих об`єктів), а також з видачі гірничої маси (вугілля) на поверхню, транспортуванню гірничої маси (вугілля) до складу зберігання або завантаження в залізничні вагони, з видачі гірничої породи на поверхню, транспортуванню гірничої породи на гірничий відвал, а також роботи, пов`язані з проведенням гірничих виробок, у тому числі по переробці лісоматеріалів, по різанню і гнуттю металевого профілю (далі - роботи), а замовник - прийняти роботи, виконані належним чином і за відсутності зауважень щодо якості та обсягу, оплатити їх вартість.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахта 1-3 «Новогродівська» звернулась до Державного підприємства «Селидіввугілля» з претензією вихід№279 від 12.12.2022 про відшкодування збитків, в якій вимагало сплатити грошові кошти в розмірі 148 173 901,02грн, що дорівнює сумі ПДВ за незареєстрованими в ЄРПН податковими накладними за фактами виконання робіт згідно з договором підряду від 26.07.2019 №4/19-П за період серпень 2019 року жовтень 2021 року. Зазначена претензія обгрунтована невиконанням ДП «Селидіввугілля» визначеного законом обов`язку скласти та зареєструвати в ЄРПН податкові накладні, що позбавило відповідача права включити суми незареєстрованого ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно зменшити податкові зобов`язання на зазначену суму, що спричинило йому збитки.

Державне підприємство «Селидіввугілля» в особі ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» надало Товариству з обмеженою відповідальністю «Шахта 1-3 «Новогродівська» відповідь №01-472 від 26.12.2022 на претензію про відшкодування збитків, в якій визнає установлений податковим законодавством обов`язок зареєструвати у встановлені терміни податкові накладні за податковим зобов`язаннями, згідно з актами приймання виконаних робіт, зазначеними в претензії, на загальну суму ПДВ 148 173 901,02грн, проте не має можливості виконати зазначені обов`язки через недостатність коштів на електронному рахунку підприємства; заявлену претензію визнає в повному обсязі, проте у зв`язку з непереборною силою (військова агресія РФ проти України) сплатити зазначені грошові кошти не має можливості; крім того враховуючи наявність ТОВ «Шахта 1-3 «Новогродівська» перед ДП «Селидіввугілля» за виконані роботи за іншими договорами підряду на загальну суму 379 407 946,91грн є можливість розглянути питання про застосування інших способів припинення зобов`язань.

З метою звіряння розрахунків відповідачем направлено позивачу лист за вихід№288 від 28.12.2022 з актом звіряння розрахунків станом на 28.12.2022. За вказаним актом сума заборгованості ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» перед ТОВ «Шахта 1-3 «Новогродівська» за договором підряду №4-19-П від 26.07.2019 складає 148 173 901,02грн. Вказаний акт підписано представниками сторін та скріплено печатками.

ТОВ «Шахта 1-3 «Новогродівська» звернулось до ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» із заявою вихід№289 від 30.12.2022 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, в якій заявило про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 47 475 755,19грн за зобов`язаннями по договору №4-19-П від 26.07.2019, згідно з визнаною претензією частково та за договором підряду №6/20-П від 15.04.2023 у тому числі за роботи виконані: у грудні 2021 року 5 958 986,19грн, січні 2022 року 7 428 458,18грн, лютому 2022 8 433 206,82грн, березні 2022 2 657 371,54грн, червні 2022 7 209 198,91грн, липні 2022 4 388 262,73грн, серпні 2022 5 538 245,76грн, вересні 2022 5 862 026,06грн.

Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2022 по 30.12.2022 за договором підряду №6/20-П від 15.04.2020 сума заборгованості ТОВ «Шахта 1-3 «Новогродівська» перед ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» складає 14 592 604,20грн. Вказний акт підписано представниками сторін

Згідно з актом звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2022 по 30.12.2022 за договором підряду №4-19-П від 26.07.2019 сума заборгованості ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» перед ТОВ «Шахта 1-3 «Новогродівська» складає 100 698 145,83грн. Вказаний акт підписано представниками сторін та скріплено печатками.

За актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2022 по 10.02.2023 за договором підряду №6/20-П від 15.04.2020 сума заборгованості ТОВ «Шахта 1-3 «Новогродівська» перед ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» складає 11 718 728,39грн. Вказаний акт підписано представниками сторін та скріплено печатками.

ТОВ «Шахта 1-3 «Новогродівська» звернулось до ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» із заявою вихід№18-б від 13.02.2023 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог (у порядку статті 601 Цивільного кодексу України), в якій заявило про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 11 718 728,39грн за зобов`язаннями по договору №4-19-П від 26.07.2019, згідно з визнаною претензією частково, внаслідок чого залишок суми заборгованості складає 88 979 417,44грн та за договором підряду №6/20-П від 15.04.2023, які припиняються повністю (у тому числі за листопад 2022 в сумі 4 986 184,20грн, грудень 2022 6 732 544,19грн).

У відповідь на зазначену заяву ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» повідомило, що заперечує проти припинення зобв`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 11 718 728,39грн, у зв`язку з відсутністю ознаки однорідності вимог та відсутності положень про припинення зобов`язання таким шляхом у договорі підряду № 6/20 від 15.04.2020.

Враховуючи зазначене позивач вважає, що односторонній правочин відповідача щодо припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 11 718 728,39грн має бути визнано недійсним, що стало підставою для звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи на підставі приписів чинного законодавства, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.598 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.203 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

За приписами ч.1 ст.601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Суд зауважує, що розгляд справи в межах заявлених вимог зумовлює дослідження та встановлення обставин на предмет недійсності зарахованих відповідачем зустрічних вимог, при цьому, суд позбавлений можливості надання оцінки правовим підставам виникнення таких зобов`язань.

Аналізуючи норми статті ст.601 ЦК України можна дійти висновку, що вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Важливою умовою, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання, розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з наведених умов виключає можливість зарахування у добровільному порядку.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 22.01.2021 у справі №910/11116/19 зазначив, що безспірність вимог, які зараховуються полягає саме у відсутності між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором. За дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 цього Кодексу, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

Отже, для зарахування зустрічних однорідних вимог необхідно встановити наявність таких умов, як зустрічність вимог, однорідність вимог, строк виконання яких настав, та прозорість вимог, тобто відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач з метою припинення взаємних з позивачем зобов`язань направив йому заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог (у порядку статті 601 Цивільного кодексу України).

За змістом вказаної заяви відповідач заявив про зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 11 718 728,39грн за зобов`язаннями по відшкодуванню збитків згідно з претензією від 12.12.2022 №279 за договором підряду від 26.07.2019 №4/19-П на суму 100 698 145,83грн та зобов`язанням з оплати вартості виконаних підрядних (гірничих) робіт згідно з договором підряду №6/20-П від 15.04.2020 на суму 11 718 728,39грн, внаслідок чого суму збитків згідно з претензією від 12.12.2022 №279 за договором підряду від 26.07.2019 №4/19-П складатиме 88 979 417,44грн, а зобов`язання з оплати робіт за договором підряду №6/20-П від 15.04.2020 припиняються в повному обсязі. Вказана заява отримана позивачем 13.02.2023.

Заборгованість, яка виникла як збитки у зв`язку з нереєстрацією у встановлені терміни податкових накладних за податковим зобов`язанням, на підставі претензії відповідача від 12.12.2022 №279 за договором підряду від 26.07.2019 №4/19-П, визнана позивачем у сумі 148 173 901,02грн у поданій відповіді на претензію, та в подальшому зменшена на суму 47 475 755,19грн, у зв`язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог внаслідок чого залишок заборгованості склав 100 698 145,83грн, що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2022 по 30.12.2022 за договором підряду №4-19-П від 26.07.2019, який підписано директорами та скріплено печатками підприємств.

Наявність заборгованості з оплати вартості виконаних підрядних (гірничих) робіт згідно з договором підряду №6/20-П від 15.04.2020 на суму 11 718 728,39грн та її визнання відповідачем підтверджується наявним в матеріалах справи актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2022 по 10.02.2023 за договором підряду №6/20-П від 15.04.2020 сума заборгованості ТОВ «Шахта 1-3 «Новогродівська» перед ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» складає 11 718 728,39грн., який підписано директорами та скріплено печатками підприємств.

Виходячи з наданих сторонами доказів заявлені вимоги є зустрічними, оскільки позивач є кредитором за договором підряду №6/20-П від 15.04.2020 та боржником за зобов`язанням з відшкодування збитків на підставі претензії, та відповідно відповідач є кредитором за зобов`язанням з відшкодування збитків на підставі претензії та боржником з оплати робіт за договором підряду №6/20-П від 15.04.2020, та як переконують сторони суд - спір щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань відсутній, що свідчить про безспірність вимог.

Також з матеріалів справи вбачається, що строк виконання заявлених до припинення зустрічних зобов`язань настав, оскільки відшкодування збитків, пов`язано з пред`явленням вимоги про таке відшкодування, та наявність в матеріалах справи відповідно претензії про їх сплату свідчить про настання строку оплати. Стосовно настання строку виконання зобов`язань за оплати за договором підряду №6/20-П від 15.04.2020, то як вбачається з умов договору оплата виконаних робіт здійснюється на підставі підписаних сторонами актів приймання робіт та довідки про їх вартість протягом 30-ти календарних днів з моменту їх підписання та як вбачається з акту звірки, останній акт приймання робіт складено 31.12.2022, що свідчить про настання строку оплати станом на дату звернення відповідача із заявою про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Як зазначалось однією з умов зарахування зустрічних вимог є однорідність.

Позивач у позовній заяві зазначає, що зустрічні вимоги не мають ознаки однорідності, оскільки ані договір підряду №4/19-П від 26.07.2019, ані договір підряду №6/20-П від 15.04.2020 не містять положень щодо припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, крім того зобов`язання виникли з різних підстав.

Суд зауважує, що однорідність вимог визначається їхньою правовою природою та матеріальним змістом (вираженням) і не залежить від підстав, що зумовили виникнення зобов`язань. Це означає, що вимоги вважаються однорідними, якщо зобов`язання сторін стосовно одна до одної мають бути виконані однаково, тоді як підстави виникнення зобов`язань можуть бути різними. Отже, грошовий характер зустрічних вимог є достатньою підставою для визнання їх однорідними.

Стосовно того, що ані договір підряду №4/19-П від 26.07.2019, ані договір підряду №6/20-П від 15.04.2020 не містять положень щодо припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 601 ЦК України одним із способів припинення зобов`язання є зарахування зустрічних однорідних вимог, за умови дотримання вимогам зазначеної статті. При цьому, для зарахування не потрібні окремі домовленості сторін у договірних відносинах.

В межах цієї справи, суд не може проігнорувати той факт, що позивач у спірних відносинах має суперечливу позицію. Визнаючи вимоги відповідача про відшкодування збитків в сумі 148 173 901,02 грн., пов`язаних з порушенням податкового законодавства, позивач у відповіді на претензію самостійно пропонує відповідачеві альтернативні способи погашення взаємної заборгованості. При цьому, згідно акту звірки від 10.02.2023 року сторони 30.12.2022 року провели взаємне зарахування тотожних спірним зобов`язань на суму 47 475 755,10 грн.

Враховуючи принцип диспозитивності, запроваджений в господарському процесі, суд розглядає заяву позивача в межах визначених ним вимог та підстав. Сторони в межах цієї справи переконували суд в тому, що між ними відступній спір про наявність взаємних зобов`язань, які випливають з договірних відносин (договору підряду) та деліктних зобов`язань (збитків, пов`язаних з не реєстрацією позивачем податкових накладних). Таким чином, сторони залишили за завісою від суду: підстави та законність визнаних позивачем збитків на суму 148 173 901,02 грн (при цьому, існування факту не реєстрації податкових накладних не завжди тягне за собою збитки); підстави та законність вимог, які випливають з договору підряду. Проте, як зауважував вище суд, він позбавлений права виходити за межі вимог та підстав, на які посилається позивач.

Учасники спірних відносин, маючи позитивну практику зарахування взаємних вимог у подібних відносинах, у даному випадку звузили спір до питання «чи є грошові вимоги, які випливають з договірних відносин та вимоги, які випливають з деліктних відносин, однорідними».

В межах цієї справи , суд вважає доречним застосування висновків Верховного Суду в межах справ № 910/19668/21З. Так, за змістом позиції Верховного Суду, застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 24)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

Верховний суд підкреслює, що надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суди повинні зважати й на його ефективність з погляду Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У § 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Сполученого Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93, [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд) зазначив, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що перелік способів захисту, визначений у частині 2 статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення, та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17).

Визнання правочину недійсним не з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та/або інтересу) у спосіб стягнення відповідної заборгованості, а з метою створити підстави для подальшого звернення з іншим позовом або преюдиційну обставину чи доказ для іншого судового провадження суперечать завданням господарського (цивільного) судочинства, наведеним у частині 1 статті 2 ГПК України (частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Близька за змістом позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 908/976/19.

Водночас, обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку у задоволенні позовної заяви Державного підприємства Селидіввугілля, м.Селидове Донецької області в особі Відокремленого підрозділу Шахта 1-3 Новогродівська до Товариства з обмеженою відповідальністю Шахта 1-3 Новогродівська про визнання недійсним одностороннього правочину відмовити.

У відповідності до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст.12, 13, 74, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Державного підприємства Селидіввугілля, м.Селидове Донецької області в особі Відокремленого підрозділу Шахта 1-3 Новогродівська до Товариства з обмеженою відповідальністю Шахта 1-3 Новогродівська про визнання недійсним одностороннього правочину - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України.

Рішення прийнято, складено та підписано (вступна та резолютивна частина) у нарадчій кімнаті. Повний текст рішення буде складений та підписаний протягом десяти днів з дня підписання вступної та резолютивної частин рішення.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua)

Суддя П.В. Демідова

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua)