ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/751/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Фізичної особи - підприємця Коломійця Олександра Володимировича, РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Д-ТРАНСГЕЙТ", код ЄДРПОУ - 44107494, 88000, Закарпатська область, Ужгородський р-н, с. Великі Лази, "Новий" мікрорайон, вул. Східна (пн), буд. 4в, офіс 3

про стягнення 301 420,00 грн

Секретар судового засідання - Райніш М.І.

Сторони не викликалися

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Д-ТРАНСГЕЙТ" з позовними вимогами про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 301 420,00 грн внаслідок помилкового перерахування коштів на рахунок відповідача. Позов заявлено з посиланням на статті 205, 207, 638, 640, 1212-1214 Цивільного Кодексу України.

Ухвалою суду від 10.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 22.09.2023 позовну заяву фізичної особи-підприємця Коломійця Олександра Володимировича залишено без руху. Встановлено позивачу строк у 5 днів з моменту утримання даної ухвали для усунення недоліків даної позовної заяви у спосіб зазначений у мотивувальній частині даної ухвали.

02.10.2023 р. до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 03.10.2023 продовжено розгляд справи № 907/751/23.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить 4 521,30 грн сплаченого судового збору.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвала суду була надіслана на його офіційну юридичну адресу), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Таким чином, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Правова позиція позивача.

Позивач просить захистити своє порушене з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Д-Трансгейт» право на повернення безпідставно набутих відповідачем грошових коштів у розмірі 301 420,00 грн шляхом їх стягнення в судовому порядку, оскільки вжиті позивачем способи досудового врегулювання спору виявилась безрезультатними.

Правова позиція відповідача.

Відзив на позов по суті заявлених вимог відповідачем не подано.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Фізичною особою-підприємцем Коломійцем О.В. 23.06.2022 року було перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю «Д-Трансгейт» на його рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Банк Альянс», грошові кошти в розмірі 301 420, 00 грн. Призначення платежу: «Оплата за товар зг. рах. №СФ-0000679 від 22.06.2022р. без ПДВ» (копія платіжної інструкції №1 від 23.06.2022 в матеріалах справи).

В подальшому, Позивачем було виявлено, що грошові кошти перераховані Відповідачу помилково.

26.12.2022 р. Позивач направив Відповідачу претензію щодо повернення безпідставно отриманих коштів від 23.12.2022 р., в якій вимагав повернути безпідставно отримані кошти у розмірі 301 420, 00 грн протягом 5 днів з моменту цієї претензії. Відправлення (трек номер 508) було повернуто Позивачу за закінченням встановленого терміну зберігання.

30.05.2023 р. Позивач повторно направив на адресу Відповідача вимогу про повернення безпідставно отриманих (набутих) грошових коштів, в якій повідомив відповідача про помилкове перерахування 23.06.2022 р. на його рахунок грошових коштів у загальному розмірі 301 420, 00 грн.; в порядку ст. 1212 ЦК України вимагав повернути безпідставно набуті Товариством грошові кошти впродовж 7 днів з моменту отримання претензії; попереджав про звернення до суду за захистом своїх прав, у разі її невиконання. Відправлення (трек номер 777) було повернуто Позивачу за зворотною адресою, за закінченням терміну зберігання.

Позивач стверджує у позовній заяві, що ним помилково були перераховані кошти відповідачу. Зазначає, що між ТОВ «Д-Трансгейт» та ФОП Коломійцем О. В. не було укладено правочинів на поставку / продаж товарів; Коломієць О. В. ніколи не отримував від ТОВ «Д-Трансгейт» будь-яких товарів чи послуг; у Коломійця О. В. відсутній рахунок №СФ-0000679 від 22.06.2022 р., на підставі якого Відповідачеві були перераховані грошові кошти. Відсутні інші документи, які підтверджують існування між сторонами договірних правовідносин.

Суд зазначає, що відповідачем не подано до суду заяв по суті справи, в яких би він заперечив твердження позивача про помилковість зарахування коштів у розмірі 301 420,00 грн на його розрахунковий рахунок та відповідачем жодним чином не підтверджено наявність договірних відносин між сторонами/зобов`язання, які б стали підставою для зарахування вказаних вище коштів на рахунок відповідача.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ.

Частиною 1 ст. 11 ЦКУ передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦКУ, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦКУ, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 с. 599 ЦКУ).

Положеннями ст. 1212 ЦКУ встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною 3 ст. 1212 ЦКУ передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно ч. 1 ст. 1213 ЦКУ, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до положень ст. 1214 ЦКУ, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Згідно ч. 1 ст. 1215 ЦКУ, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Частиною 1 ст. 193 ГКУ передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Суд вказує, що для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувача), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатів за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2019 №607/5422/16-ц і від 19.05.2021 №922/1830/20.

Тобто, набуття відповідачем як однією зі сторін зобов`язання коштів за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, а поза підставами, передбаченими договором, внаслідок перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а є підставою для застосування положень ст. 1212 ЦКУ. До аналогічних висновків прийшов і Верховний Суд у постанові від 25.08.2022 по справі №903/357/21.

З оборотно-сальдової відомості по рахунку позивача з 01.01.2022 по 31.12.2022 підтверджується здійснення позивачем на користь відповідача оплати у розмірі 301 420,00 грн.

Відтак, суд дійшов висновку, що кошти у розмірі 301 420,00 грн, які помилково були сплачені позивачем на користь відповідача, є безпідставно набуті останнім. За твердженням позивача, ФОП Коломієць О.В. не було укладено правочинів на поставку / продаж товарів; Коломієць О. В. ніколи не отримував від ТОВ «Д-Трансгейт» будь-яких товарів чи послуг; у Коломійця О. В. відсутній рахунок №СФ-0000679 від 22.06.2022 р., на підставі якого Відповідачеві були перераховані грошові кошти. Відсутні інші документи, які підтверджують існування між сторонами договірних правовідносин.

Відповідач заяв по суті справи до суду не подав, відтак не заперечив здійснення позивачем на його користь оплати у розмірі 301 420,00 грн., хоча був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі і необхідність подання зав по суті справи. Таким чином, відповідач мав повернути позивачу безпідставно набуте ним майно без жодної юридичної на це підстави.

Відтак, суд задовольняє позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів у розмірі 301 420,00 грн.

Положеннями статей 13-14 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, розглянувши спір на підставі поданих суду доказів, суд дійшов висновку про його задоволення в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, на відповідача покладається 4 521,30 гривень витрат на оплату судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги - задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Д-ТРАНСГЕЙТ", код ЄДРПОУ - 44107494, 88000, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Великі Лази, "Новий" мікрорайон, вул. Східна (пн), буд. 4В, офіс 3 на користь Фізичної особи - підприємця Коломійця Олександра Володимировича, РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , грошові кошти у розмірі 301 420,00 грн (триста одна тисяча чотириста двадцять гривень 00 копійок), а також сплачений судовий збір у розмірі 4 521,30 грн (чотири тисячі п`ятсот двадцять одна гривня 30 копійок) сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в Західному апеляційному господарському суді в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення складено 03.10.2023

Суддя Л.В. Андрейчук