ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" жовтня 2023 р. Cправа № 902/824/21(902/1211/23)

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Бар Оіл" ()

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" () в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Кіналевського М.Є.

про витребування майна з чужого незаконного володіння

в межах справи № 902/824/21

за заявою: Фізичної особи-підприємця Терещука Олександра Володимировича (ідент.код НОМЕР_1 )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" ()

про банкрутство

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває справа № 902/824/21 за заявою ФОП Терещука О.В. до ТОВ "Барський комбікормовий завод" про банкрутство.

Постановою суду від 27.09.2022 року ТОВ "Барський комбікормовий завод" визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Кіналевського М.Є.

19.09.2023 року до суду від ТОВ "Агро Бар Оіл" надійшла позовна заява № 18-09/23 від 18.09.2023 року до ліквідатора ТОВ "Барський комбікормовий завод" Кіналевського М.Є. та до ТОВ "Барський комбікормовий завод" про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/824/21(902/1211/23), вказаний позов передано на розгляд судді Тісецькому С.С.

Ухвалою суду від 25.09.2023 року відкрито провадження у справі №902/824/21(902/1211/23) за позовом ТОВ "Агро Бар Оіл" до ТОВ "Барський комбікормовий завод" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Кіналевського М.Є. про витребування майна з чужого незаконного володіння (з усуненими недоліками), в межах справи № 902/824/21 про банкрутство ТОВ "Барський комбікормовий завод". Ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 01.11.2023 року.

06.10.2023 року до суду від ТОВ "Агро Бар Оіл" надійшла заява № 04-10/23 від 04.10.2023 року про забезпечення позову.

Дослідивши заяву ТОВ "Агро Бар Оіл" № 04-10/23 від 04.10.2023 року про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку з огляду на таке.

Так, заява мотивована тим, що ухвалою суду від 03.04.2023 року задоволено клопотання арбітражного керуючого Кіналевського М.Є. № 02-01/58Л-06 від 11.02.2023 року (вх. № 01-36/155/23) про визначення умов продажу майна у справі № 902/824/21. Визначено умови продажу майна банкрута - ТОВ "Барський комбікормовий завод" у справі № 902/824/21 на першому аукціоні без можливості зниження початкової ціни: склад майна (лот): основні засоби (233 найменування у кількості 233 одиниць) та малоцінні та швидкозношувані предмети (МШП) (75 найменувань у кількості 1121 одиниці), згідно переліку, з поміж якого, є: навантажувач КШП в к-ті шт. 1, 50 % вартості якого належить ТОВ "Агро Бар Оіл".

Право власності в ТОВ "Агро Бар Оіл" на даний об`єкт рухомого майна виникло на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "Агро Бар Оіл", актом передавання права власності на придбане обладнання від 10.10.2019 року згідно договору купівлі-продажу від 09.10.2019 року.

Отже, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 03.04.2023 року затверджено умови продажу майна банкрута, до переліку якого включено майно ТОВ "Агро Бар Оіл" чим порушено його права, як власника.

Так, 05.09.2023 року ліквідатором ТОВ "Барський комбікормовий завод" - арбітражним керуючим Кіналевським М.Є. розміщено інформацію щодо проведення аукціону з продажу майна в процедурі банкрутства ТОВ "Барський комбікормовий завод". Справа про банкрутство № 902/824/21 порушена Господарським судом Вінницької області. Номер аукціону: BRE001-UA-154. Дата та час аукціону 26.09.2023 об 11:50 год.

Отже, ліквідатором ТОВ "Барський комбікормовий завод" арбітражним керуючим Кіналевським М.Є. виставлено пропозицію щодо незаконного продажу майна ТОВ "Агро Бар Оіл", яке включено до єдиного лоту майна банкрута та може бути відчужено третій особі та завдати збитків ТОВ "Агро Бар Оіл".

В свою чергу ТОВ "Агро Бар Оіл" звернулось до Господарського суду Вінницької області в межах справи про банкрутство ТОВ "Барський комбікормовий завод" з позовною заявою про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що право власності в ТОВ "Агро Бар Оіл" на даний об`єкт рухомого майна виникло на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2019 року, між ОСОБА_2 та ТОВ "Агро Бар Оіл", актом передавання права власності на придбане обладнання від 10.10.2019 року згідно договору купівлі-продажу від 09.10.2019 року.

25.09.2023 року ухвалою Господарського суду Вінницької області відкрито провадження у справі № 902/824/21(902/1211/23) за позовом ТОВ "Агро Бар Оіл" до ТОВ "Барський комбікормовий завод" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Кіналевського М.Є. про витребування майна з чужого незаконного володіння (з усуненими недоліками), в межах справи № 902/824/21 про банкрутство ТОВ "Барський комбікормовий завод".

26.09.2023 року на сайті площадки Прозоро Продажі в інформації про проведення аукціону BRE001-UA-154, переможцем аукціону щодо покупки майна банкрута ТОВ "Барський комбікормовий завод" до складу лоту якого включено майно ТОВ "Агро Бар Оіл" став ФОП Катанцев К.В.

Відповідно до протоколу проведення аукціону № ВВ.Е001-ЦА-154, датою, до якої переможець електронного аукціону повинен сплатити запропоновану ним ціну лота: 09.10.2023 року, тобто протягом 10 робочих днів з дня оприлюднення в електронній торговій системі інформації про результати аукціону (згідно ст. 85 КУ з процедур банкрутства).

Згідно ч.ч.1-3 ст. 133 КУ з процедур банкрутства, для задоволення вимог кредиторів кошти від продажу майна боржника вносяться на окремий банківський рахунок, відкритий керуючим реалізацією. Витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів. Вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна. Кошти, отримані від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, після покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем цього майна, та сплати додаткової винагороди арбітражного керуючого відповідно до положень статті 30 цього Кодексу використовуються виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує.

Отже, до 09.10.2023 року на рахунок ТОВ "Барський комбікормовий завод" надійдуть кошти від продажу майна банкрута у розмірі 4 715 000,00 грн., тобто з 10.10.2023 року ліквідатор ТОВ "Барський комбікормовий завод" зможе розпоряджатися коштами отриманими від продажу лоту.

З огляду на зазначене, заявник вважає, що у разі не вжиття заходів забезпечення позову, у разі задоволення позовних вимог ТОВ "Агро Бар Оіл" буде відсутня реальна можливість виконання такого рішення суду у тому числі в інший спосіб, зокрема шляхом відшкодування вартості майна ТОВ "Агро Бар Оіл" (50 % вартості навантажувача КШП).

Враховуючи вищевикладене, захід забезпечення позову є вимушеним кроком направленим виключно на недопущення продажу майна ТОВ "Агро Бар Оіл", яке включено до аукціону: BRE001-UA-154, який проведено 26.09.2023 року - переможцем якого стала третя особа ФОП Катанцев К.В. Не вжиття цих заходів призведе до незаконного, протиправного позбавлення права власності на майно, яке належить третій особі ТОВ "Агро Бар Оіл" та порушить ст. 41 Конституції України.

Посилаючись на наведені обставини, заявник просить суд: задовольнити заяву про забезпечення позову. Заборонити ліквідатору ТОВ "Барський комбікормовий завод" арбітражному керуючому Кіналевському М.Є. розпоряджатися коштами, отриманими від продажу майна ТОВ "Барський комбікормовий завод", визначеного протоколом про проведення аукціону BRE001-UA-154, які внесені чи будуть внесені на ліквідаційний рахунок Банкрута та використовувати кошти на будь-які цілі передбачені Кодексу України з процедур банкрутства, в тому числі але не виключно грошова винагорода арбітражного керуючого, відшкодування витрат арбітражного керуючого, розрахунки з кредиторами, тощо.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ, зі змінами), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та №916/3545/15.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 11 ст. 137 ГПК України).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Така позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 06.06.2023 року у cправі № 902/1308/22.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.04.2023 року у cправі №916/2865/22, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки такі обмеження господарюючого суб`єкта можуть призвести до незворотних наслідків. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2021 у справі № 910/18193/21 міститься висновок, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Також, суд зауважує, що під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Так, звертаючись з позовом до ТОВ "Барський комбікормовий завод" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Кіналевського М.Є. про витребування майна з чужого незаконного володіння, позивач просить суд: витребувати у ТОВ "Барський комбікормовий завод" навантажувач КШП (50% вартості) та передати ТОВ "Агро Бар Оіл".

Позивач зазначає, що право власності в ТОВ "Агро Бар Оіл" на даний об`єкт рухомого майна виникло на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2019 року, між ОСОБА_1 та ТОВ "Агро Бар Оіл", акту передавання права власності на придбане обладнання від 10.10.2019 року згідно договору купівлі-продажу від 09.10.2019 року.

За умовами п. 2.4. договору купівлі-продажу від 09.10.2019 року, загальна вартість обладнання за цим договором становить 300 000,00 грн.

Згідно акту від 10.10.2019 року передавання права власності на придбане обладнання згідно договору купівлі-продажу від 09.10.2019 року, було передано обладнання в кількості, всього: 37 порядкових номерів, 51 номенклатурна одиниця, серед переліку яких також наявний: п. 17. КШП (ковшово-шнековий погрузчик (50% вартості) - 1 шт.

При цьому, звертаючись зі згаданим позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, позивачем визначено ціну позову майнового характеру - 17 000,00 грн.

Поряд з цим, у заяві про забезпечення позову позивач просить суд: заборонити ліквідатору ТОВ "Барський комбікормовий завод" арбітражному керуючому Кіналевському М.Є. розпоряджатися коштами, отриманими від продажу майна ТОВ "Барський комбікормовий завод", визначеного протоколом про проведення аукціону BRE001-UA-154, які внесені чи будуть внесені на ліквідаційний рахунок Банкрута та використовувати кошти на будь-які цілі передбачені Кодексу України з процедур банкрутства, в тому числі але не виключно грошова винагорода арбітражного керуючого, відшкодування витрат арбітражного керуючого, розрахунки з кредиторами, тощо.

Водночас, за змістом документів, доданих до заяви про забезпечення позову, зокрема, протоколу про проведення аукціону №BRE001-UA-154, вбачається, що:

переможцем аукціону є ФОП Катанцев К.В., цінова пропозиція - 4 716 000,00 грн.;

дата, до якої переможець електронного аукціону повинен сплатити запропоновану ним ціну лота: протягом 10 робочих днів з дня оприлюднення в електронній торговій системі інформації про результати аукціону (згідно ст. 85 КУ з процедур банкрутства);

ціна або частина ціни, сплачена переможцем аукціону (що становить залишок гарантійного внеску за вирахуванням винагороди оператора): 330 020,00 грн без ПДВ;

сума залишку від ціни продажу лота, яка підлягає сплаті переможцем електронного аукціону (за вирахуванням залишку сплаченого гарантійного внеску): 4 385 980,00 грн.;

винагорода оператора авторизованого електронного майданчика, через який переможцем аукціону придбано майно: 141 480,00 грн без ПДВ.

Відтак, заявлені заходи забезпечення позову шляхом заборони ліквідатору ТОВ "Барський комбікормовий завод" арбітражному керуючому Кіналевському М.Є. розпоряджатися коштами, отриманими від продажу майна ТОВ "Барський комбікормовий завод" на аукціоні № BRE001-UA-154 (згідно протоколу про проведення аукціону - сума залишку від ціни продажу лота, яка підлягає сплаті переможцем електронного аукціону (за вирахуванням залишку сплаченого гарантійного внеску) становить: 4 385 980,00 грн.) не відповідають згаданим вище критеріям розумності, адекватності та є неспівмірними з предметом позовних вимог щодо саме витребування майна з чужого незаконного володіння: навантажувача КШП (50% вартості), ціну позову про витребування якого позивачем визначено в розмірі 17 000,00 грн.

Крім того, вжиття заходів забезпечення позову у справі № 902/824/21(902/1211/23) шляхом заборони ліквідатору ТОВ "Барський комбікормовий завод" арбітражному керуючому Кіналевському М.Є. розпоряджатися коштами, отриманими від продажу майна ТОВ "Барський комбікормовий завод", визначеного протоколом про проведення аукціону BRE001-UA-154, які внесені чи будуть внесені на ліквідаційний рахунок Банкрута та використовувати кошти на будь-які цілі передбачені Кодексу України з процедур банкрутства, в тому числі але не виключно грошова винагорода арбітражного керуючого, відшкодування витрат арбітражного керуючого, розрахунки з кредиторами, тощо - спричинять втручання суду у професійну діяльність арбітражного керуючого Кіналевського М.Є. під час здійснення ним визначених Кодексом України з процедур банкрутства повноважень ліквідатора у справі № 902/824/21 про банкрутство ТОВ "Барський комбікормовий завод", що є неприпустимим.

При цьому, суд також зауважує, що заборона ліквідатору розпоряджатись усіма коштами, що надійшли/надійдуть на ліквідаційний рахунок від продажу майна банкрута - ТОВ "Барський комбікормовий завод", до переліку якого входить не лише спірне майно (навантажувач КШП (50% вартості), а й інше майно боржника, виставлене на продаж (основні засоби (233 найменування у кількості 233 одиниць) та малоцінні та швидкозношувані предмети (МШП) (75 найменувань у кількості 1121 одиниці), такі заходи, на переконання суду можуть призвести до порушення прав усіх кредиторів у справі про банкрутство, які правомірно очікують на задоволення своїх вимог до банкрута, за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна банкрута, в порядку визначеному ст. 64 КУ з процедур банкрутства.

За наведених вище обставин та положень закону у їх сукупності, оцінивши обґрунтованість доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника стосовно забезпечення позову, наявності зв`язку між заявленими заходами до забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ТОВ "Агро Бар Оіл" № 04-10/23 від 04.10.2023 року про забезпечення позову.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 6 ЗУ "Про судовий збір" та ст. 129 ГПК України покладається на заявника.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 12, 18, 73, 74, 76-79, 86, 136-140, 234-326 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволенні заяви ТОВ "Агро Бар Оіл" № 04-10/23 від 04.10.2023 року про забезпечення позову у справі № 902/824/21(902/1211/23).

2. Копію ухвали надіслати на електронні адреси: арбітражному керуючому Кіналевському М.Є. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ТОВ "Агро Бар Оіл" - ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно ч.2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями). Ухвала підписана суддею - 09.10.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи.