ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року Справа № 295/3068/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В. , суддя Гудак А.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 11.08.2022 та на додаткове рішення суду від 05.09.2022 у справі № 295/3068/20

за позовом ОСОБА_1

до Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок плюс"

про визнання наказів про звільнення № 2 від 25.03.2019 та № 2 від 13.01.2022 незаконними та їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (згідно із заявою про зміну предмета позову від 09.02.2022)

за участю представників сторін:

позивача - Сіра А.В.;

відповідача - Струкова Л.В.;

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Богунського районного суду м. Житомир із позовом до Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок плюс" (далі - відповідач, ГО "ГК "Світанок плюс"), в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ № 2 від 25.03.2019, виданий ГО "ГК "Світанок-Авто" про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління МГО "ГК "Світанок" згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді голови ГО "ГК "Світанок Плюс" з 27.03.2019;

- стягнути з ГО "ГК "Світанок Плюс" на користь ОСОБА_1 заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.03.2019 по день ухвалення судом рішення;

- стягнути з ГО "ГК "Світанок плюс" на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати (т. 1, а. с. 1-4).

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що він є членом ГО "ГК "Світанок плюс", яка до перейменування мала назву - Міська громадська організація "Гаражний кооператив "Світанок" (МГО "ГК "Світанок").

30.03.2018 на позачергових загальних зборах представників МГО "ГК "Світанок", оформлених протоколом № 1, прийнято рішення про припинення повноважень попереднього складу правління МГО "ГК "Світанок" та обрано нове правління, до складу якого увійшов ОСОБА_1 . У подальшому, на розширеному засіданні правління МГО "ГК "Світанок", що відбулося того ж дня, його було обрано головою правління МГО "ГК "Світанок". Відомості про нього як про керівника МГО "ГК "Світанок" внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно наказу від 30.03.2018 № 1 "Про початок виконання обов`язків новообраним головою" МГО "ГК "Світанок", ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків голови правління МГО "ГК "Світанок" з 30.03.2018.

09.04.2019 на територію гаражного кооперативу прибула група людей на чолі зі ОСОБА_2 , який повідомив, що 26.02.2019 було проведено позачергові збори МГО "ГК "Світанок", на яких прийнято рішення внести зміни до статуту МГО "ГК "Світанок", зокрема про зміну назви громадської організації на - Громадська організація "Гаражний кооператив "Світанок Авто" (далі - ГО "ГК "Світанок Авто"); звільнено попередній склад правління та обрано новий склад правління, головою якого став ОСОБА_3 . На підтвердження зазначених обставин, ОСОБА_3 надав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з якого стало відомо, що 05.04.2019 державним реєстратором Головного територіального управління юстиції у Житомирській області внесені зміни до відомостей про юридичну особу, зокрема проведено зміну керівника гаражного кооперативу із ОСОБА_1 на ОСОБА_3 , підстава: протокол № 26/02-19 позачергових загальних зборів МГО "ГК "Світанок" від 26.02.2019.

У червні 2019 відбулася чергова зміна керівника (голови правління) гаражного кооперативу, яким обрано ОСОБА_4 , та її найменування на - ГО "ГК "Світанок Плюс".

При цьому, ні у квітні 2019, ні у червні 2019, ОСОБА_1 не було повідомлено про звільнення його з посади голови правління гаражного кооперативу, та не ознайомлено з наказом про звільнення. Лише у лютому 2020, під час роботи у комісії щодо встановлення обставин діяльності кооперативу, до складу якої його було обрано, йому стало відомо, що наказом ГО "ГК "Світанок Авто" від 25.03.2019 № 2, за підписом ОСОБА_3 , його було звільнено із займаної посади на підставі п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) - виявленої невідповідності займаній посаді та виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації з 26.03.2019. Копію наказу про звільнення позивач отримав лише 18.02.2020.

Позивач зауважує, що рішенням Господарського судом Житомирської області від 11.02.2020 у справі № 906/1055/19, визнано недійсними рішення, оформлені протоколом № 26/02-19 позачергових загальних зборів МГО "ГК "Світанок" від 26.02.2019.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомир від 26.08.2020 закрито провадження у справі № 295/3068/20 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як спірні правовідносини випливають з корпоративних прав та спір має розглядатись в порядку господарського судочинства (т. 1, а. с. 127, 128)

Постановою Житомирського апеляційного суду від 03.11.2020 ухвалу Богунського районного суду м. Житомир від 26.08.2020 скасовано, справу № 295/3068/20 направлено для продовження її розгляду до Богунського районного суду м. Житомир (т. 1, а. с. 193, 194).

Постановою Верховного Суду від 04.08.2021 постанову Житомирського апеляційного суду від 03.11.2020 скасовано, залишено в силі ухвалу Богунського районного суду м. Житомир від 26.08.2020 у справі № 295/3068/20 (т. 2, а. с. 53- 59).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомир від 14.09.2021 матеріали справи №295/3068/20 направлено за встановленою юрисдикцією до Господарського суду Житомирської області (т. 2, а. с. 65, 66).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 17.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 295/3068/20 (т. 2. а. с. 103, 104).

15.02.2022 до Господарського суду Житомирської області надійшла заява від ОСОБА_1 про зміну предмету позову у справі № 295/3068/20 (т. 2, а. с. 139-145), в якій позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ № 2 від 25.03.2019, виданий ГО "ГК "Світанок-Авто" про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління МГО "ГК "Світанок" на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України;

- визнати незаконним та скасувати наказ № 2 від 13.01.2022, виданий ГО "ГК "Світанок плюс" про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління МГО "ГК "Світанок" на підставі п. 3 ст. 99 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді голови ГО "ГК "Світанок плюс" з 27.03.2019;

- стягнути з ГО "ГК "Світанок плюс" на користь ОСОБА_1 заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.03.2019 р. по день ухвалення судом рішення;

- стягнути з ГО "ГК "Світанок плюс" на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Вимоги мотивовані тим, що накази № 2 від 25.03.2019 та № 2 від 13.01.2022 видано безпідставно та з порушенням норм трудового законодавства. У першому випадку відповідач не встановлював обставин відповідності чи невідповідності позивача займаній посаді чи виконуваній роботі; докази неможливості продовження виконання позивачем роботи, яка покладається на голову правління, відсутні; за час керівництва позивача вчинено ряд дій, які позитивно вплинули на діяльність відповідача, будь-які претензії до роботи позивача не висувалися, що свідчить про достатність у нього знань, вмінь та кваліфікації для виконання обов`язків голови правління організації, до того ж будь-які кваліфікаційні вимоги до голови правління громадської організації, окрім членства в організації та обрання до складу правління, не передбачені. В другому випадку, як вважає позивач, невірно зазначено підставу припинення трудових відносин, оскільки відносини щодо виникнення та припинення трудових відносин, навіть з особами, які обрані на виборні посади, регламентується нормами КЗпП України, а не нормами ЦК України, тому особа не може бути звільнена згідно ч. 3 ст. 99 ЦК України.

Окрім того, позивач вказав на відсутність у ОСОБА_5 повноважень підписувати наказ про звільнення від 25.03.2019, оскільки останній до виконання обов`язків приступив 27.03.2019; наказ видано від імені ГО "ГК "Світанок-Авто", проте станом на 25.03.2019 місцем роботи позивача була ГО "ГК "Світанок".

Також в обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що рішення, оформлені протоколом № 26/02-19 засідання позачергових зборів МГО "ГК "Світанок" від 26.02.2019, визнані недійсними рішенням Господарського суду Житомирської області від 11.02.2019 у справі №906/1055/19 (т. 2, а. с. 94-98, 139-145).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 16.05.2022 прийнято заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову (т. 2, а. с. 160-162).

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 11.08.2022 в позові відмовлено. Суд першої інстанції, проаналізувавши положення законодавства, які регулюють порядок призначення на посаду голови правління організації та припинення повноважень посадової особи за виборною посадою, не знайшов підстав для визнання незаконними та скасування спірних наказів про звільнення та поновлення ОСОБА_1 на посаді голови ГО "ГК "Світанок плюс". Також оскільки позовні вимоги про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління та поновлення його на роботі визнані судом необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу також не підлягає задоволенню як безпідставна (т. 2, а. с. 244 - 250).

Додатковим рішенням Господарського суду Житомирської області від 05.09.2022 стягнуто з позивача на користь відповідача 12 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Суд першої інстанції, оцінивши подані відповідачем докази на підтвердження понесених ним витрат та заперечення позивача щодо стягнення таких, виходячи з обставин справи та керуючись ст. ст. 126, 129 ГПК України, дійшов висновку задоволити заяву представника відповідача частково, стягнувши з позивача 12 000 грн витрат на професійну правничу допомогу (т. 3, а. с. 34-38).

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій апелянт просить його скасувати, прийняти нове, яким відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу адвоката (т. 3, а. с. 83 - 88).

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- суд першої інстанції, приймаючи рішення врахував як докази документи, які надані відповідачем із порушенням вимог ст. 80 ГПК України; станом на 26.08.2022 та станом на день постановлення судового рішення, відповідач вимоги суду не виконав та докази направлення на адресу позивача заяви про стягнення судових витрат та додатків до неї так і не надав;

- подана відповідачем заява про стягнення судових витрат не відповідає вимогам ст. ст. 129, 170 ГПК України, а тому мала бути повернута без розгляду;

- розмір судових витрат на правничу допомогу в розмірі 12 000 грн є завищеним та надмірним.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2022 відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 05.09.2022 у справі № 295/3068/20. Розгляд апеляційної скарги призначено на 23.11.2022 об 14:30 год.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги повністю (т. 3, а. с. 43 - 55).

Доводи апеляційної скарги зводять до наступних аргументів:

- станом на 13.01.2022, тобто на дату видачі наказу про внесення змін до наказу № 2 від 25.03.2019, рішення позачергових загальних зборів МГО "Світанок" від 26.02.2019 (протокол №26/02-19), яким було припинено повноваження правління на чолі із ОСОБА_1 було визнано недійсним та не породжувало жодних правових наслідків, а тому не могло бути підставою для внесення змін до наказу № 2 від 25.03.2019. Крім того, наказом № 2 від 13.01.2022 відповідач фактично під час розгляду справи у суді змінив правову підставу звільнення позивача, що є недопустимим та грубо порушує права позивача, оскільки останній в момент свого звільнення має чітко знати та розуміти підставу звільнення;

- 13.01.2022 ОСОБА_6 видав наказ № 2 про внесення змін до наказу № 2 від 25.03.2019, яким не звільнено ОСОБА_1 згідно норм КЗпП України, а припинено повноваження голови правління ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 99 ЦК України, тобто фактично видає новий наказ з іншими підставами та кваліфікацією звільнення;

- відповідач не мав правових підстав під час оскарження у судовому порядку наказу про звільнення № 2 від 25.03.2019 самостійно вносити зміни до наказу та змінювати підстави та норми права за якими було звільнено позивача в 2019 році;

- в оскаржуваному рішенні суд застосовує до спірних відносин норми Закону України "Про кооперацію", оскільки фактично вважає, що відповідач є кооперативом, проте вказане не відповідає дійсності. Діяльність позивача, в тому числі щодо обрання вищих органів управління та керування господарською діяльністю регламентується нормами Закону України "Про громадські об`єднання" та статутом;

- судом першої інстанції не враховано, що повноваження правління МГО ГК "Світанок", в тому числі голови правління припиняються виключно за рішенням вищого органу управління організації. Чинною на момент виникнення спірних відносин, редакцією статуту відповідача було передбачено, що до компетенції правління відноситься лише обрання із складу членів правління голови правління, але не передбачено повноважень правління, як виконавчого органу, дострокового відкликання чи припиняти повноваження голови правління;

- рішенням Господарського суду Житомирської області від 11.02.2020 у справі № 906/1055/19 визнано недійсними рішення, оформлені протоколом № 26/02-19 засідання позачергових загальних зборів МГО "ГК "Світанок", яким було припинено повноваження попереднього складу правління на чолі із ОСОБА_1 та обрано новий склад правління. Тобто, станом на момент звернення позивача із даним позовом до суду, рішення, які оформлені протоколом № 26/02-19 засідання позачергових загальних зборів МГО "ГК "Світанок" є недійсними з моменту їх прийняття, а тому чинним є склад правління обраний 30.03.2018;

- висновки суду першої інстанції про те, що повноваження ОСОБА_1 як голови правління МГО "ГК "Світанок" припинено правомірно саме на підставі рішення правління МГО "ГК "Світанок" від 26.02.2019 (протокол № 02-19) базуються на неналежних доказах та не відповідають вимоги чинного законодавства України;

- згідно діючої редакції статуту МГО ГК "Світанок" питання припинення повноважень голови правління не віднесено до компетенції правління організації, оскільки згідно п. 6.3.10 статуту, правління може лише обирати голову правління зі свого складу;

- судом першої інстанції при надані оцінки доказам, які покладенні в основу оскаржуваного рішення, зокрема копії протоколу № 02-19 засідання правління від 26.02.2019 та протоколу загальних зборів від 14.06.2018 не було враховано вимоги ст. ст. 78, 80, 91 ГПК України.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2022 скаржнику поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження рішення суду; відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 11.08.2022 у справі № 295/3068/20. Об`єднано для спільного розгляду апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення суду від 11.08.2022 та додаткове рішення суду від 05.09.2022 у даній справі. Розгляд апеляційної скарги призначено на 23.11.2022 об 14:30 год.

Відповідач, правом передбаченим ст. 263 ГПК України не скористався, відзиву на апеляційну скаргу до суду не подав.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 зупинено провадження у справі № 295/3068/20 до набрання законної сили рішенням у справі № 906/751/22.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.08.2023 поновлено провадження у справі № 295/3068/20. Розгляд справи призначено на 30.08.2023 об 14:30 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.08.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 21.09.2023 о 11:00 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 26.09.2023 об 12:00 год.

ОСОБА_1 надіслав до суду додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких надає пояснення щодо спірних правовідносин, вказує на обґрунтованість позовних вимог та просить їх задоволити; звертає увагу на обставини, встановлені у рішенні суду у справі № 906/751/22, а також надає розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26.03.2019 по 30.08.2023.

В судових засіданнях представник позивача підтримав доводи апеляційних скарг, просить задоволити їх вимоги, скасувати судові рішення у справі, прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги та відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача в судових засіданнях заперечив доводи апеляційних скарг, просить відмовити в їх задоволенні, а судові рішення залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційних скарг стосовно дотримання норм права судом першої інстанції, заслухавши в судовому засіданні представників сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, рішенням позачергових зборiв уповноважених представникiв членiв МГО "ГК "Свiтанок", яке оформлене протоколом від 30.03.2018 припинено повноваження попереднього складу правлiння МГО "ГК "Світанок" на чолі з головою правління ОСОБА_7 та обрано нових членiв правлiння: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (т.1, а. с. 12-17).

Рішенням розширеного засідання правління МГО "ГК "Свiтанок", яке оформлене протоколом вiд 30.03.2018 № 1, обрано головою правління організації ОСОБА_1 та його заступником ОСОБА_13 (т. 1, а. с.18).

На підставі наказу № 1 від 30.03.2018 ОСОБА_1 приступив до виконання повноважень голови правління МГО "ГК "Свiтанок" з 30.03.2018 (т. 1, а. с. 20).

05.04.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (запис № 20062550), зміна керівника юридичної особи, яким став ОСОБА_1 , зміна складу підписантів (т. 1, а. с. 23-26, 19).

До матеріалів справи долучено протокол загальних зборів МГО "ГК "Світанок" № 9 від 14.06.2018, з якого вбачається, що Богунським районним судом м. Житомир розглядалася справа за позовом ОСОБА_17 до ОСОБА_1 , третя особа МГО "ГК "Світанок" про визнання позачергових загальних зборів МГО "ГК "Світанок" від 30.03.2018 такими, що не відбулися, та визнання недійсним рішення, прийнятого за наслідками цих зборів.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомир від 02.05.2018 заборонено ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо реєстрації (перереєстрації) органів управління. У зв`язку з чим вирішено на час, поки не буде остаточного рішення Богунського районного суду м. Житомир, обрати та зареєструвати виконуючим обов`язки голови правління організації для ведення господарської діяльності кооперативу ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 104-105).

Рішенням засiдання позачергових загальних зборiв МГО "ГК "Світанок", яке оформлене протоколом вiд 26.02.2019 № 26/02-19, серед іншого, змінено найменування організації на ГО "ГК "Світанок Авто"; вирішено позбавити повноважень та відкликати з посади членів правління ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 у зв`язку з тим, що робота складу правління оцінюється незадовільно; обрано наступний склад правлiння: ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_3 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 (т. 2, а. с. 187-188).

Рішенням засідання правління МГО "ГК "Світанок", яке оформлене протоколом вiд 26.02.2019 № 02-19 позбавлено повноважень голови правління Заломського А.В. у зв`язку із неналежним виконанням службових обов`язків та обрано ОСОБА_3 на посаду голови правління, ОСОБА_13 заступником голови правління (т. 2, а. с. 189).

25.03.2019 головою ГО "ГК "Світанок-Авто" Славiнським I.I. видано наказ № 2 про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України з 26.03.2019 та наказано приступити до виконання обов`язків голови правлiння ГО "ГК "Світанок-Авто" Славiнському I.I. з 27.03.2019 (т. 1, а.с. 22). Позивач вказав, що копію даного наказу він отримав 18.02.2020 за поданою ним заявою №31 від 11.02.2020 (т. 1, а. с. 21).

04.04.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано зміни до установчих документів юридичної особи, зміни повного та скороченого найменування, інші зміни (запис № 3006255) та внесено зміни до відомостей про юридичну особу, зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів (запис № 4006255) (т. 1, а. с. 23-26).

Рішенням засідання правлiння ГО "ГК "Світанок Авто", яке оформлене протоколом від 23.04.2019 № 4 вирішено виключити із числа членів ГО "ГК "Світанок Авто", зокрема, ОСОБА_1 за систематичне порушення громадського порядку, несплату членських внесків та невиконання правил статуту цiєї організації (т. 2, а. с. 190-192).

Рішенням позачергових загальних зборiв ГО "ГК "Світанок Авто", яке оформлене протоколом вiд 05.09.2019 № 5/09/19 скасовано рішення правлiння ГО "ГК "Світанок Авто" щодо виключення із числа членiв організації ОСОБА_21 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_20 і 448 ociб, гаражи яких знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та у зв`язку з цим вирішено вважати вказаних осіб дійсними членами організації. Також у зв`язку з тим, що робота правлiння на чолі з його головою ОСОБА_22 суперечить статутним меті та цілям ГО "ГК "Світанок Авто", з 05.09.2019 припинено повноваження членiв правління ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та повноваження голови правління ОСОБА_3 . Окрім того, до нового складу правлiння ГО "ГК "Світанок Авто" обрано ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_4 , ОСОБА_27 , ОСОБА_12 , ОСОБА_28 , ОСОБА_9 ; затверджено нову назву організації - ГО "ГК "Світанок Плюс", затверджено статут у новій редакції (т. 2, а. с. 193-195).

Рішенням засідання правління ГО "ГК "Світанок плюс", яке оформлене протоколом від 05.09.2019 № 5/09/19 обрано головою правління організації ОСОБА_4 , заступником голови правління організації Житомирського Д.В. (т. 2, а. с. 196-197).

Із наявного в матеріалах справи Реєстру членів кооперативу ГО "ГК "Світанок-Авто", які ініціюють скликання позачергових загальних зборів, ОСОБА_1 був особисто присутній та брав участь у позачергових загальних зборах 05.09.2019, про що свідчить підпис останнього під №92 у таблиці (т. 2, а. с. 198-199).

На підставі наказу ГО "ГК "Свiтанок плюс" № 1 від 10.09.2019 ОСОБА_4 приступив до виконання обов`язків голови правлiння ГО "ГК "Свiтанок плюс" з 05.09.2019 (т. 2, а. с. 223).

10.09.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано зміни до установчих документів юридичної особи, зміни повного і скороченого найменування організації (запис № 5006255) та внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміни керiвника юридичної особи, складу підписантів, а саме зміна голови правлiння зі ОСОБА_5 на ОСОБА_4 (з 05.09.2019) (запис № 6006255) (т. 1, а. с. 117-123).

Рішенням Господарського суду Житомирської області вiд 11.02.2020 у справі № 906/1055/19 визнано недiйсними рiшення, оформленi протоколом вiд 26.02.2019 № 26/02-19 засідання позачергових загальних зборів (т. 1, а. с. 28-33).

13.01.2022 головою правлiння ГО "ГК "Свiтанок плюс" Гарбовським В.В. видано наказ № 2 "Про внесення змін до наказу вiд 25.03.2019 р. № 2", за яким на виконання рішення позачергових загальних зборів МГО "ГК "Світанок", яке оформлене протоколом від 26.02.2019 № 26/02-19, наказано повноваження голови правлiння МГО "ГК "Світанок" Заломського А.В. вважати припиненими з 26.03.2019 відповідно до ч. 3 ст. 99 ЦК України (п. 1); Славiнського I.I. вважати таким, що приступив до виконання обов`язків голови правлiння ГО "ГК "Свiтанок Авто" з 27.03.2019 (п. 2) (т. 2, а. с. 131).

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 10.04.2023, яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.07.2023 у справі №906/751/22 визнано недійсним рішення правління МГО "ГК "Світанок", оформлене протоколом №02-19 від 26.02.2019 про позбавлення повноважень голови правління ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків. Закрито провадження за позовною вимогою визнати недійсним рішення правління ГО "Гаражний кооператив "Світанок Авто", оформлене протоколом №4 від 23.04.2019 про виключення із членів ГО "ГК "Світанок Авто" ОСОБА_1 за систематичне порушення громадського порядку та несплату членських внесків, та невиконання правил статуту ГО "ГК "Світанок Авто".

До матеріалів справи долучено статут МГО "ГК "Світанок" (у редакції 2016) (т. 2, а. с. 200-212) та статут ГО "ГК "Свiтанок плюс" (у редакції 2019) (т. 2, а. с. 213-222).

Предметом позову у справі є вимоги ОСОБА_1 до ГО "ГК "Свiтанок плюс" про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення (припинення повноважень), поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу № 2 від 25.03.2019.

Як встановлено апеляційним судом, 12.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогою про визнання незаконним та скасування наказу № 2 від 25.03.2019, яким звільнено його із посади голови правління МГО "ГК "Світанок" на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Господарським судом Житомирської області, після надходження матеріалів справи із Богунського районного суду м. Житомир, було відкрито провадження у справі, що вбачається із ухвали суду від 17.12.2021.

В той же час, матеріалами справи підтверджується, що вже під час розгляду справи в Господарському суді Житомирської області, ГО "ГК "Світанок плюс" в особі голови правління Грабовського В.В. видає наказ від 13.01.2022 № 2, яким вносить зміни до наказу № 2 від 25.03.2019 шляхом викладення п. 1 наказу в наступній редакції: "1. Повноваження голови правління МГО "ГК "Світанок" Заломського А.В. вважати припиненими з 26.03.2019, відповідно до п. 3 ст. 99 ЦК України".

Тобто, вже на стадії розгляду справи в Господарському суді Житомирської області, у спірний наказ від 25.03.2019 № 2 були внесені зміни на підставі наказу від 13.01.2022 № 2 в частині підстав звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління МГО "ГК "Світанок", а саме: змінено п. 2 ст. 40 КЗпП України на п. 3 ст. 99 ЦК України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо).

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Предметом позову у справі є вимога про визнання незаконним та скасування наказу № 2 від 25.03.2019. Однак, як встановлено апеляційним судом, в процесі розгляду даної справи, спірний наказ із підставою звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління МГО "ГК "Світанок" (п. 2 ст. 40 КЗпП України), фактично припинив своє існування, оскільки така підстава була змінена іншою (п. 3 ст. 99 ЦК України) згідно наказу від 13.01.2022 № 2.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказане є підставою для закриття провадження у справі в частині вимог про визнання незаконним та скасування наказу № 2 від 25.03.2019 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Щодо вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу № 2 від 13.01.2022.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом положень статті 167 ГК України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Правові та організаційні засади реалізації права на свободу об`єднання, порядок утворення, реєстрації, діяльності та припинення громадських об`єднань визначається Законом України "Про громадські об`єднання".

За змістом ст. 1 Закону України "Про громадські об`єднання" громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку (ч. 5 ст. 1 Закону).

У статті 3 Закону України "Про громадські об`єднання" передбачені принципи утворення і діяльності громадського об`єднання.

Одним із таких принципів є відсутність майнового інтересу, який передбачає, що члени (учасники) громадського об`єднання не мають права на частку майна громадського об`єднання та не відповідають за його зобов`язаннями. Доходи або майно (активи) громадського об`єднання не підлягають розподілу між його членами (учасниками) і не можуть використовуватися для вигоди будь-якого окремого члена (учасника) громадського об`єднання, його посадових осіб (крім оплати їх праці та відрахувань на соціальні заходи) (ч. 6 ст. 3 Закону).

Громадське об`єднання, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи, діє на підставі статуту громадського об`єднання, який повинен, зокрема, містити відомості про порядок створення, діяльності та припинення діяльності відокремлених підрозділів громадського об`єднання, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності керівних органів громадського об`єднання та розгляду скарг.

Статут громадського об`єднання - це установчий документ, що використовується для створення та провадження діяльності, містить правила, що регулюють права та обов`язки членів, визначає порядок управління та здійснення діяльності громадського об`єднання.

Відповідно до п. 1.1. статуту МГО "ГК "Світанок", який затверджений рішенням загальних зборів членів МГО "ГК "Світанок", яке оформлене протоколом від 11.11.2016 № 2 (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), МГО "ГК "Світанок" є неприбутковим, добровільним громадським об`єднання, діючим за організаційно-правовою формою як громадська організація, за напрямом діяльності - гаражний кооператив на основі добровільності та єдності інтересів її членів, для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, екологічних та інших інтересів її членів.

Організація у своїй діяльності керується Конституцією України, Законами України "Про громадські об`єднання", "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", іншими законодавчими актами та цим статутом (п. 1.2 статуту).

За умовами п. 5.1 статуту, одним із основних прав члена організації є участь в управлінні організацією, право голосу на при прийнятті рішень на зборах членів організації; право обирати і бути обраним до органів управління.

Організаційна структура i керівні органи організації визначені у розділі 6 вказаного статуту. Для забезпечення дiяльностi організації утворюються такі органи управління: збори членiв організації або уповноважених ними представників (вищий орган управління організації); правління; ревізійна комісія (п. 6.1 статуту).

Згідно п. 6.1.2. статуту, вищим органом управління організацією є збори членів організації або уповноважених ними представників.

Згідно п. 6.2.4. статуту, збори вважаються повноважними, якщо на них присутні більш ніж 2/3 членів організації, або уповноважених ними представників.

До виключної компетенції зборів належить вирішення, зокрема, таких питань: затвердження змін та доповнень до статуту організації, викладених у новій редакції; обрання та вiдкликання, в тому числі дострокове, членiв правлiння; призупинення або скасування рішень голови правління та правління, що не відповідають законодавству, статуту, внутрішнім документам організації чи меті діяльності організації; прийняття рiшень з будь-яких інших питань дiяльностi організації (пп. 6.2.8 статуту).

На період між проведенням зборів діяльністю організації керує правлiння, яке очолює голова правлiння (пп. 6.3.1 статуту).

Згідно пп. 6.3.2 статуту, правління організації є постійно діючим керівним органом, який здійснює управління її поточною діяльністю. Строк повноважень одного складу правлiння, в т.ч. голови правлiння, складає 5 років. При цьому, попередній склад правлiння здійснює управління організацією до моменту обрання нового складу правлiння зборів уповноважених.

Правлiння організації підзвітне вищому органу управлiння організації i здійснює виконання його рiшень. Правління діє від імені організації в межах, передбачених даним статутом, внутрішніми документами та чинним законодавством (пп. 6.3.3).

Згідно пп. 6.3.7 статуту, правління обирається у складі не менше, ніж 5 чоловік. Правління зі свого складу обирає голову правління і його заступника.

До виключної компетенції правління організації відносяться, серед іншого, обрання голови правління, заступника та інших посадових осіб згідно штатного розпису; прийняття осіб у члени організації; прийняття рішень щодо припинення членства в організації; вирішення інших питань, не віднесених до виключної компетенції (пп. 6.3.10 статуту).

Судом апеляційної інстанції установлено, що ОСОБА_1 із 30.03.2018 перебував на посаді голови правління МГО "ГК "Світанок" та здійснював управління вказаною організацією.

Матеріалами справи підтверджується, що підставою припинення повноважень голови правління МГО "ГК "Світанок" Заломського А.В. згідно № 2 від 13.01.2022 визначено положення ч. 3 ст. 99 ЦК України.

Суд звертає увагу на те, що ч. 3 ст. 99 ЦК України передбачає, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Тобто, корпоративні права учасників юридичної особи є об`єктом захисту, визначеного статтею 13 Конституції України, зокрема, у спосіб, передбачений ч. 3 ст. 99 ЦК України.

У рішенні Конституційного Суду України від 12.01.2010 у справі № 1-2/2010 за конституційним зверненням ТОВ "Міжнародний фінансово-правовий консалтинг" про офіційне тлумачення ч. 3 ст. 99 ЦК України, зазначено, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Зважаючи на це, зміст положень ч. 3 ст. 99 ЦК України треба розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання обов`язків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав, але за умови, якщо в установчих документах товариства не були зазначені підстави усунення.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до ч. 3 ст. 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності.

Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин, юридичній особі приватного права, органу управління, учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

При цьому факт припинення повноважень керівника, як посадової особи, законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про керівника, в силу приписів ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Поки змін до реєстру не внесено, голова правління формально вважається таким, що виконує роботу за своєю посадою.

Належним доказом припинення повноважень голови правління можуть бути: (1) рішення про обрання нового складу правління (до якого не входить колишній голова правління) та обрання нового голови правління, (2) внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості про призначення нового керівника, адже внесення відомостей про нового керівника на підставі прийнятих чинних рішень свідчить про фактичне припинення повноважень попереднього керівника, без юридичного його оформлення у встановленому законом порядку. Датою припинення повноважень попереднього голови правління буде дата внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про нового керівника. Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 127/9479/21.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що рішенням засідання правління ГО "ГК "Світанок Плюс", яке оформлене протоколом від 05.09.2019 № 5/09/19 було обрано нового голову правління ГО "ГК "Свiтанок плюс" - Гарбовського В.В. (т. 2, а. с. 196-197). Дане рішення засідання правління, на час вирішення вказаного спору, є чинним, не скасованим у встановленому порядку, а тому породжує відповідні правові наслідки для сторін.

Матеріалами справи стверджується, що на підставі наказу ГО "ГК "Свiтанок плюс" № 1 від 10.09.2019 Гарбовський В.В. приступив до виконання обов`язків голови правлiння ГО "ГК "Свiтанок плюс" з 05.09.2019 (т. 2, а. с. 223), та відповідні відомості були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (т. 1, а. с. 118).

Вже після того, як новий голова правління ГО "ГК "Свiтанок плюс" - Гарбовський В.В. приступив до виконання своїх обов`язків, ним був виданий спірний наказ від 13.01.2022 № 2, яким внесено зміни до наказу № 2 від 25.03.2019 шляхом викладення п. 1 наказу в наступній редакції: "повноваження голови правління МГО "ГК "Світанок" Заломського А.В. вважати припиненими з 26.03.2019, відповідно до п. 3 ст. 99 ЦК України".

Зважаючи на зміст положень ч. 3 ст. 99 ЦК України, які слід розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу юридичної особи усунути члена виконавчого органу від виконання обов`язків у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для визнання незаконним та скасування наказу № 2 від 13.01.2022 про припинення повноважень голови правління МГО "ГК "Світанок" Заломського А.В. на підставі ч. 3 ст. 99 ЦК України.

При цьому суд звертає увагу на те, що внесення змін до наказу з метою виправлення помилок не може бути підставою для визнання такого звільнення незаконним. Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.12.2022 у справі № 511/466/19 (провадження No 61-17976св21.

Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати на помилкове зазначення у наказі № 2 від 13.01.2022 дати припинення повноважень голови правління МГО "ГК "Світанок" ОСОБА_1 з 26.03.2019.

Так, апеляційним господарським судом встановлено, що звільненню голови правління МГО "ГК "Світанок" ОСОБА_1 на підставі наказу від 25.03.2019 № 2 (т. 1, а. с. 22) за підписом голови правління - Славінського І.І., передувало рішення засідання правління МГО "ГК "Світанок", яке оформлене протоколом вiд 26.02.2019 № 02-19, яким позбавлено повноважень голови правління ОСОБА_1 та обрано ОСОБА_3 на посаду нового голови правління (т. 2, а. с. 189).

Разом з тим, рішенням Господарського суду Житомирської області від 10.04.2023, яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.07.2023 у справі № 906/751/22 визнано недійсним рішення правління МГО "ГК "Світанок", оформлене протоколом № 02-19 від 26.02.2019 про позбавлення повноважень голови правління ОСОБА_1 та обрання ОСОБА_3 на посаду голови правління. Дане рішення набрало законної сили.

Також рішенням Господарського суду Житомирської області вiд 11.02.2020 у справі №906/1055/19 визнано недiйсними рiшення, оформленi протоколом вiд 26.02.2019 № 26/02-19 засідання позачергових загальних зборів, якими було, зокрема, позбавлено повноважень та відкликано з посади членів правління організації (т. 1, а. с. 28-33). Дане рішення набрало законної сили.

Верховний Суд у постанові від 14.09.2022 у справі № 909/298/21 зазначив, що не відповідає законодавству одночасне визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів юридичної особи. Такі вимоги за своєю суттю є альтернативними, оскільки мають різні правові наслідки, зокрема, через різницю у часі дії такого акта. У разі визнання акта недійсним у суду немає потреби скасовувати його, оскільки визнання його недійсним означає, що він не створює правових наслідків з моменту його вчинення. Скасування ж акта означає втрату чинності таким актом на майбутнє з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням.

А відтак, рішення правління МГО "ГК "Світанок", оформлене протоколом № 02-19 від 26.02.2019 та рішення позачергових загальних зборів МГО "ГК "Світанок", оформленi протоколом № 26/02-19 вiд 26.02.2019 є недійсними з моменту їх вчинення.

Вказане свідчить про неправомірність перебування ОСОБА_3 на посаді голови правління МГО "ГК "Світанок" з 27.03.2019 (після звільнення ОСОБА_1 з 26.03.2019) та до обрання нового голови правління - ОСОБА_4 з 05.09.2019.

З огляду на те, що новий голова правління ГО "ГК "Світанок Авто" - ОСОБА_4 приступив до виконання обов`язків голови правлiння з 05.09.2019, тому наявні підстави для внесення змін до наказу № 2 від 13.01.2022 в частині припинення повноважень голови правління ОСОБА_1 саме з 04.09.2019, тобто до моменту внесення відомостей до реєстру про нового керівника ГО "ГК "Свiтанок плюс" - ОСОБА_4 .

Щодо позовної вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління ГО "ГК "Свiтанок плюс" з 27.03.2019, то суд апеляційної інстанції, із урахуванням обставин обрання нового голови правління ГО "ГК "Свiтанок плюс" - ОСОБА_4 , а також внесення відомостей про нового керівника відповідача на підставі прийнятих чинних рішень, що свідчить про фактичне припинення повноважень попереднього керівника, вважає вказану вимогу такою, що не підлягає задоволенню.

При цьому суд зазначає, що поновлення позивача на посаді голови правління ГО "ГК "Свiтанок плюс", із урахуванням вимог статуту відповідача про те, що питання обрання голови правління відноситься до компетенції органів управління відповідача, є втручанням у діяльність організації, а тому суд не має права брати на себе такі функції; суд зазначає, що інтереси організації можуть не збігатися з інтересами окремих його учасників, а інтереси учасників організації також не завжди збігаються.

Також суд приймає до уваги те, що із наявного в матеріалах справи Реєстру членів кооперативу ГО "ГК "Світанок-Авто", які ініціювали скликання позачергових загальних зборів вбачається те, що ОСОБА_1 був особисто присутній та брав участь у позачергових загальних зборах 05.09.2019 на яких був обраний новий голова правління - ОСОБА_4 , про що свідчить підпис позивача під № 92 у таблиці (т. 2, а. с. 198-199).

Щодо вимоги позивача про стягнення середнього заробітку під час вимушеного прогулу.

Статтею 235 КЗпП визначено, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у випадках: звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу (частина перша); у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству (частина третя); у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу (частина четверта).

Системний аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що до вимушеного прогулу призводять протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавлений можливості виконувати трудові обов`язки та отримувати заробітну плату.

Отже, вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором.

Порядок обчислення середньої заробітної плати, яка визначається, зокрема, під час обрахунку вимушеного прогулу регулюється Порядком про обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Так, відповідно до Порядку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. При цьому, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

В силу п. 5 розділу IV Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

За змістом абз. 2 п. 8 Порядку, після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи організації, встановленим з отриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки відповідачем помилково зазначено у наказі №2 від 13.01.2022 дату припинення повноважень голови правління МГО "ГК "Світанок" Заломського А.В. з 26.03.2019 та суд, за результатом вирішення даного спору, дійшов висновку внести зміни в даний наказ в частині припинення повноважень голови правління Заломського А.В., саме з 04.09.2019, тому наявні підстави для часткового задоволення позову в частині стягнення із відповідача на користь позивача середнього заробітку під час вимушеного прогулу.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогою надати довідки про середньоденний заробіток та довідки про розрахунок при звільненні, однак відповідач жодних документів не надав.

До матеріалів справи позивачем долучено довідку ОК-7, яка містить відомості про суми заробітної плати, з якої сплачується єдиний соціальний внесок та страховий стаж за період із 2011 року. Зазвичай довідку ОК-7 використовують для визначення страхового стажу для розрахунку сум лікарняних, нарахування допомоги по безробіттю тощо.

Так, із вказаної довідки форми ОК-7 вбачається, що за останні два місяці, що передували звільненню позивача (січень, лютий 2019), його заробітна плата була нарахована в сумі 17 526 грн (8763 грн за січень 2019 + 8763 грн за лютий 2019 року). Загальна кількість відпрацьованих днів за вказаний період становила 41 (січень 21 + лютий 20).

Отже, середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяці, що передували звільненню складала 427, 46 грн з розрахунку 17 526 грн : 40 робочих днів. Доказів розрахунку іншої суми середньоденного заробітку відповідач не надав. А відтак, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.03.2019 (як вказує позивач у розрахунку) по 04.09.2019 (день припинення повноважень голови правління Заломського А.В.) становить 47 448, 06 грн.

При цьому розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.03.2019 по 04.09.2019 здійснено судом відповідно до наявного календаря святкових та неробочих днів з урахуванням умов воєнного стану, відповідно до ч. 6 ст. 6 ЗУ "Про організацію трудових відносин у умовах воєнного стану".

Беручи до уваги викладене, колегія суддів дійшла висновку задоволити позовні вимоги позивача в частині стягнення із відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26.03.2019 по 04.09.2019 в розмірі 47 448, 06 грн.

Щодо вирішення питання застосування строків, передбачених у ст. 233 КЗпП України.

Статтею 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Встановлений ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду застосовується судом незалежно від заяви сторін і пропущення такого строку є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. У разі пропуску передбачених строків звернення до суду за вирішенням трудового спору суд з`ясовує не лише причини пропуску зазначеного строку, а й усі обставини справи, права та обов`язки сторін. При пропуску строку без поважних причин суд наводить у рішенні мотиви, чому він вважає неможливим його поновити, та зазначає, що відмовляє в позові саме з цих підстав.

Передбачений у статті 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення, незалежно від підстав припинення трудового договору і такий строк, у разі його пропуску з поважних причин, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Поряд з цим, вказаною нормою трудового законодавства не визначено переліку причин для поновлення строку звернення з заявою про вирішення спору та їх поважності, оскільки така обставина визначається в кожному випадку окремо, залежно від конкретних обставин.

Безумовним є те, що поважними причинами пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, слід визнавати ті причини, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення особи до суду та які підтверджені належними й допустимими доказами.

Отже, підстави пропуску строку, визначеного статті 233 КЗпП України, можуть бути визнані поважними у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом строк, подання позову. Тільки наявність таких об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження рішення роботодавця щодо звільнення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку на звернення особи до суду з позовом про поновлення на роботі з поважних причин.

На відміну від інших трудових спорів, коли строк звернення до суду обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, місячний строк для звернення до суду за вирішенням спору про звільнення обчислюється не інакше як з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Початком перебігу місячного строку для звернення особи до суду з позовом про звільнення є день вручення наказу про звільнення або день видачі трудової книжки. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 03.02.2022 у справі № 509/5403/19.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що його не було ознайомлено із наказом про звільнення, та лише у лютому 2020, під час роботи у комісії щодо встановлення обставин діяльності кооперативу, до складу якої його було обрано, йому стало відомо, що наказом ГО "ГК "Світанок Авто" від 25.03.2019 № 2, за підписом ОСОБА_3 , його було звільнено із займаної посади на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України з 26.03.2019. Позивач вказує, що копію даного наказу він отримав лише 18.02.2020 згідно поданою ним заявою № 31 від 11.02.2020 (т. 1, а. с. 21).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б доводили те, що копія наказу про звільнення від 25.03.2019 № 2 була вручена позивачу раніше ніж 18.02.2020.

Отже, встановивши те, що ОСОБА_1 копію наказу про звільнення від 25.03.2019 № 2 отримав лише 18.02.2020, а із даним позовом звернувся до суду 12.03.2020, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем дотримано строк встановлений статтею 233 КЗпП України для звернення до суду із позовом про визнання його незаконним.

При цьому суд звертає увагу на те, що для ефективного звернення до суду із позовом про визнання його незаконним позивачеві необхідно було отримати його копію, оскільки саме в наказі про звільнення міститься обґрунтування оскаржуваного звільнення вказівка на нормативну підставу звільнення, обґрунтування фактичної підстави звільнення із посиланням на форми фіксації та закріплення таких фактичних підстав.

Щодо наказу № 2 від 13.01.2022, то суд вказує, що про його оскарження позивач звернувся до суду 09.02.2022, що вбачається із поштового конверту про направлення заяви про зміну предмету позову (т. 2, а. с. 149), тобто позивачем дотримано строк встановлений статтею 233 КЗпП України для звернення до суду із позовом про визнання його незаконним.

Щодо оскарження додаткового рішення Господарського суду Житомирської області від 05.09.2022 у даній справі, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18).

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст.126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримано вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом витраченим адвокатом на виконання робіт.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як встановлено апеляційним судом, у відзивах на позовну заяву від 14.01.2022 та 08.06.2022 відповідачем було повідомлено, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат (витрат на правничу допомогу), які останній очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи складає 15 000 грн, з яких: 1 000 грн - оплата за 1 годину роботи адвоката; 2 000 грн - оплата за участь адвоката у судовому засіданні, а у разі, якщо судове засідання не відбулося із незалежних від адвоката причин, - 1 000 грн (т. 2, а. с. 113-118, 165-175).

Із матеріалів справи слідує, що правову допомогу ГО "ГК "Світанок плюс" у даній справі надавала адвокат Струкова Л.В. повноваження та обсяг прав якої підтверджуються ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АМ № 1020844 від 12.01.2022 (т. 2, а. с. 126); Струкова Л.В. має право на зайняття адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ № 000718 від 26.06.2014 (т. 2, а. с. 127).

При ухваленні рішення суду від 11.08.2022 у справі № 295/3068/20 питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалося. Так, в засіданні 07.07.2022 перед закриттям підготовчого провадження у даній справі представник відповідача Струкова Л.В. зробила заяву щодо стягнення витрат на правову допомогу адвоката і зазначила, що письмові докази розміру судових витрат будуть подані протягом встановленого ГПК України строку після ухвалення рішення суду. Тобто, відповідач дотримався вимоги, встановленої ч. 8 ст. 129 ГПК України.

На підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і для визначення розміру витрат заявником надано договір про надання правової допомоги від 01.04.2021 та додаткову угоду № 1 від 01.04.2021 до вказаного договору; акти приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги по судовій справі № 295/3068/20 від 16.05.2022 та 11.08.2022; копії платіжних доручень № 841 від 18.05.2022, № 855 від 16.08.2022 (т. 3, а. с. 2-9).

Суд апеляційної інстанції встановив, що 01.04.2021 між АБ "Людмили Струкової" (далі адвокатське бюро) та ГО "Гаражний кооператив "Світанок плюс" (далі клієнт) укладено договір про надання правової допомоги (т. 3, а. с. 6-7), відповідно до п. 1.1 якого, адвокатське бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо: надання правової інформації, консультацій i роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та iнших документiв правового характеру; складання процесуальних документiв (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних i касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та iнших документiв відповідно до вимог процесуального законодавства); представництва та захисту інтересів клiєнта, зокрема, у судах всіх інстанцій під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства з будь-яких питань.

Згідно п. 2.1 договору, клієнт надає адвокатському бюро такі повноваження: бути представником клiєнта у судових органах України будь-якої ланки з усіма необхідними для того повноваженнями, якi надано законом позивачу, відповідачу, третій ocoбi, заявнику, зацікавленій ocoбi, потерпілому, підозрюваному, обвинуваченому, ocoбi, яка притягується до адміністративної відповідальності, з питань, пов`язаних із захистом прав, у тому числi право: пред`явити вiд імені клiєнта та у його інтересах відповідний позов (позови); брати участь у судових засiданнях; заявляти клопотання та вiдводи; давати усні та письмові пояснення у судах, якi розглядають справу клiєнта; повнiстю або частково відмовлятися вiд позовних вимог; визнавати повнiстю або частково позови; змінювати підстави або предмет позовів; зменшувати або збільшувати предмет та/або вартість позовних вимог; укладати мирові угоди; передавати справу на розгляд третейського суду; оскаржувати рiшення (ухвали, постанови) суду та користуватись іншими процесуальними правами, що передбачені законом; отримувати рiшення (ухвали, постанови) суду (їх завірені у встановленому порядку копії); подавати виконавчі документи до стягнення, а також отримувати, підписувати та подавати вiд імені клієнта та у його інтересах yci необхідні документи (серед іншого, але не виключно, заяви, заперечення, замовлення, клопотання, скарги, у тому числi апеляційну та касаційну, доповнення до них, додаткові документи тощо; представляти інтереси клієнта усіма законними способами у судових органах та перед іншими органами, діяльність яких пов`язана з вирішенням питань, передбачених договором; ознайомлюватися з матерiалами справи та з матерiалами виконавчого провадження - при зверненні виконавчого документа до виконання; отримувати належне клієнтові майно та грошові суми; робити виписки та копiї з документiв, що є в матеріалах справи та порушувати питання про їx засвідчення у встановленому для того порядку; заявляти вiдводи у випадках, передбачених чинним законодавством України; брати участь у судових засiданнях та у дослідженні доказів; замовляти проведення експертизи; наводити свої доводи i міркування з ycix питань, що виникнуть у ході судового процесу, якщо це дозволяється процесуальним законодавством, та при здійсненні виконавчого провадження; заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань iнших учасників процесу та/або виконавчого провадження; оскаржувати рiшення/ухвали суду; оскаржувати дї чи бездіяльність посадових ociб (у тому числі виконавчих органiв) у встановленому законодавством позасудовому порядку та користуватися при цьому усіма правами, передбаченими чинним законодавством, сплачувати державне мито, обов`язкові збори та iншi необхідні платежі; вчиняти всі iншi дiї, передбачені чинним законодавством України для такого роду уповноважень, та якi, на думку адвокатського бюро, будуть доцільними для правильного i ефективного виконання зобов`язань, передбачених цим договором.

Клієнт делегує адвокатському бюро вчиняти всi передбачені законодавством дiї вiд його імені з правом підпису документiв (крім тих дій, якi за законодавством можуть бути вчинені виключно клiєнтом), а також отримувати вiд відповідних органiв, установ та організацій всіх форм власності будь якi документи, що стосуються його особи, в т.ч. з обмеженим доступом та конфіденційні (п. 2.2 договору).

Безпосереднє представництво інтересів клієнта вiд імені адвокатського бюро за цим договором здійснює адвокат Струкова Л.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЖТ № 000718 вiд 26.06.2014, видане на підставі рішення Ради адвокатiв Житомирської області вiд 26.06.2014 № 13/1 (п. 2.3 договору).

Пунктом 3.2.3 договору передбачено, що клієнт зобов`язується сплатити адвокатському бюро гонорар (винагороду) за здійснення захисту, представництва інтересів клiєнта та надання йому iнших видів правової допомоги на умовах i в порядку, що визначені договором згiдно акта/актів приймання-передачі, в якому вказується обсяг наданої адвокатом юридичної допомоги, витрачений адвокатом час на її виконання та вартість. Додаткові витрати, що відповідно до завдання-доручення не були включені до загальної вартості юридичних послуг згiдно договору, сплачуються клiєнтом окремо.

У п. 4.1 договору сторони погодили, що розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокатському бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатка до договору, який набуває чинностi з дня його пiдписання уповноваженими представниками сторiн.

Цей договір вважається укладеним i набирає чинностi з моменту його пiдписання сторонами та діє до моменту розірвання за домовленістю сторін (п. 5.1 договору).

01.04.2021 сторони підписали додаткову угоду № 1 до вищевказаного договору (т. 3, а. с. 8-9), у п. 2 якої визначили, що розмір гонорару адвоката за надану юридичну послугу розраховується з погодинної оплати, що залежить вiд кількості витраченого адвокатом часу на надання певної юридичної допомоги, а саме:

- 2.1. за годину роботи адвоката (вивчення матеріалів справи, підготовка відзиву чи заперечень по суті позовних вимог, підготовка позову, iнших заяв та клопотань, вивчення законодавства зі спірного питання тощо) - 1 000 грн;

- 2.2. участь адвоката в одному судовому засіданні, зокрема, в судах України, що територiально розташованi в м. Житомирi, - 2 000 грн; у разі, якщо судове засiдання в судi, що територiально розташований в м. Житомирi, не вiдбулося з незалежних вiд адвоката причин (вiдкладення розгляду справи у зв`язку з неявкою одного з учасників справи, лiкарняний/вiдпустка суддi, вiдкладення розгляду справи за клопотанням iншого учасника справи тощо), - 1 000 грн (пп. 2.2.1, 2.2.3).

Порядок оплати гонорару визначено у п. 3 додаткової угоди.

За змістом п. 5.1 додаткової угоди, правова допомога вважається наданою клiєнту після підписання акта приймання - передачi наданої правової допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявностi). Адвокатське бюро надає клiєнту акт приймання - передачi наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданих послуг з правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов договору, додаткові витрати, які були понесені адвокатським бюро понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце) (п.5.2 додаткової угоди).

На підтвердження наданих адвокатом послуг до матеріалів справи додано акти приймання-передачі від 16.05.2022 та 11.08.2022, у яких зазначено, зокрема, що розмір гонорару за даними актами визначений відповідно до додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 01.04.2021.

Згідно акта приймання-передачі від 16.05.2022, адвокатським бюро у січні - травні 2022 надано ГО "ГК "Світанок плюс" наступні послуги:

- ознайомлення з позовною заявою ОСОБА_1 до ГО "ГК "Свiтанок Плюс" про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та доданими до неї матеріалами - 1 год х 1000 грн = 1 000 грн;

- підготовка відзиву на позовну заяву - 3 год х 1000 грн = 3000 грн;

- участь у судових засіданнях Господарського суду Житомирської областi - 21.01.2022, 15.02.2022 2 х 2000 грн = 4000 грн, однак оскільки судові засідання були відкладені, то за угодою сторін вартість гонорару становить: 2 х 1000 грн = 2000 грн;

- участь у судовому засіданні Господарського суду Житомирської областi - 16.05.2022 - 1 х 2000 грн = 2000 грн.

Отже, узгоджена сторонами винагорода (гонорар) становить: 8000 грн (т. 3, а.с. 2).

Згідно акта приймання-передачі від 11.08.2022, адвокатським бюро протягом червня - серпня 2022 надано ГО "ГК "Світанок плюс" наступні послуги:

- ознайомлення із заявою Заломського А.В. про зміну предмета позову, підготовка відзиву на заяву про зміну предмета позову - 3 год х 1000 грн = 3000 грн;

- участь у судових засіданнях Господарського суду Житомирської областi - 13.06.2022, 06.07.2022, 11.08.2022 - 3 х 2000 грн = 6000 грн.

Отже, узгоджена сторонами винагорода (гонорар) становить: 9000 грн (т. 3, а. с. 4).

На підтвердження сплати відповідачем витрат на правову допомогу адвоката до матеріалів справи долучено платіжні доручення № 841 від 18.05.2022 на суму 8000 грн та № 856 від 16.08.2022 на суму 9 000 грн (т. 3, а. с. 3,5).

З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджується факт надання адвокатом Струковою Л.В. професійної правничої допомоги відповідачу у даній справі в заявленому розмірі.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що заявлений до стягнення відповідачем розмір судових витрат на правничу допомогу адвоката слід зменшити, враховуючи наступне.

Так, виокремлення адвокатом такої послуги як "ознайомлення із позовною заявою та доданими до неї документами" як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з "підготовки відзиву на позовну заяву", такі дії є взаємопов`язаними і не потребують окремого виділення. Зазначене стосується і послуги "ознайомлення із заявою про зміну предмета позову та підготовки відзиву на таку заяву", оскільки позивач змінив предмет позову, доповнивши його лише однією позовною вимогою немайнового характеру, без долучення додаткових документів по справі, на опрацювання та дослідження чого адвокат міг би витратити значний час, а тому визначення оплати за вказані послуги є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги.

Також суд враховує, що Струкова Л.В. представляє інтереси відповідача у даній справі з 2020 року - з часу надходження позовної заяви ОСОБА_1 до Богунського районного суду м.Житомира та вже була обізнана із предметом та підставами позовних вимог, що не вимагало додаткового вивчення юридичної природи спірних правовідносин чи виконання значного обсягу юридичної і технічної роботи.

Окрім того, відповідачем безпідставно заявлено вимогу про відшкодування витрат за участь адвоката у судовому засіданні 15.02.2022, оскільки у зв`язку з перебуванням судді Прядко О.В. на лікарняному, справа в судове засідання на вказану дату не вносилася, і останнє не проводилося (т. 2, а. с. 150).

Також, як вбачається з протоколів судових засідань від 21.01.2022, 16.05.2022, 13.06.2022, 07.07.2022, 11.08.2022, загальний час їх проведення складає приблизно 1 год 30 хв. Розмір гонорару за участь у цих засіданнях визначено сторонами на суму 9 000 грн, яка є завищеною і необґрунтованою з огляду на затрачений адвокатом час.

Таким чином, з огляду на складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг, затрачений ним час на надання таких послуг, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розмір заявлених відповідачем витрат на правову допомогу у сумі 17 000 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не є співмірними з виконаною роботою у суді, а їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Отже, оцінивши подані відповідачем докази на підтвердження понесених ним витрат та заперечення позивача щодо стягнення таких, виходячи із вищенаведених критеріїв та обставин справи, керуючись ст. ст. 126, 129 ГПК України, суд першої інстанції правомірно стягнув із позивача на користь відповідача 12 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, за результатом перегляду рішення суду в апеляційному порядку, дійшов висновку про його скасування та часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Беручи до уваги те, що за приписами п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції було позов задоволено частково, колегія суддів дійшла висновку, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу слід покласти на позивача пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 10 944 грн (виходячи із заявленої вимоги майнового характеру), в решті вимог заяви слід відмовити.

Суд зазначає, що в рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007 р., аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині (п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України).

Стаття 277 ГПК України визначає підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 277 ГПК України).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_29 на рішення Господарського суду Житомирської області від 11.08.2022 слід задоволити частково, рішення суду скасувати та частково задоволити позовні вимоги у відповідності до мотивувальної частини даної постанови. Додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 05.09.2022 у даній справі підлягає зміні в частині стягнутої суми витрат на правничу допомогу.

Щодо судового збору за розгляд позовної заяви, то суд апеляційної інстанції, беручи до уваги положення ст. ст. 123, 129 ГПК України, вважає, що вказані витрати слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1 540, 81 грн (300, 31 грн - майнова вимога та 1 240, 50 грн - немайнова вимога в розмірі 50 %).

Щодо судового збору за розгляд апеляційної скарги, то суд апеляційної інстанції, враховуючи те, що подаючи апеляційну скаргу позивач судовий збір не сплачував та просив відстрочити його сплату до ухвалення судового рішення у справі, враховуючи те, що апеляційну скаргу було частково задоволено, то суд вважає, що вказані судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 2 928, 33 грн (1 860, 75 грн - немайнова вимога 50 % та 1 067, 58 грн - майнова вимога) та стягнути їх в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги ОСОБА_1 задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 11.08.2022 у справі №295/3068/20 скасувати.

Прийняти рішення, яким позов задоволити частково.

Провадження у справі в частині вимог про визнання незаконним та скасування наказу № 2 від 25.03.2019, виданого Громадською організацією "Гаражний кооператив "Світанок-Авто" про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, закрити.

Внести зміни до наказу Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок плюс" від 13.01.2022 № 2 в частині дати припинення повноважень голови правління Міської громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок" ОСОБА_1 з 26.03.2019 на 04.09.2019, виклавши п. 1 наказу від 13.01.2022 № 2 в наступній редакції:

"1. Повноваження голови правління Міської громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок" Заломського Анатолія Васильовича вважати припиненими з 04.09.2019, відповідно до ч. 3 ст. 99 ЦК України".

Стягнути з Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок плюс" (10020, Житомирська обл., м. Житомир, провулок 4-й Вільський, буд. 30, ід. код 20428510) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ід. номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26.03.2019 по 04.09.2019 в розмірі 47 448, 06 грн.

В задоволенні позову в частині вимог про поновлення ОСОБА_1 на посаді голови Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок плюс" з 27.03.2019, відмовити.

3. Стягнути з Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок плюс" (10020, Житомирська обл., м. Житомир, провулок 4-й Вільський, буд. 30, ід. код 20428510) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ід. номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 1 540, 81 грн судового збору за розгляд позовної заяви.

4. Стягнути з Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок плюс" (10020, Житомирська обл., м. Житомир, провулок 4-й Вільський, буд. 30, ід. код 20428510) в дохід Державного бюджету України 2 928, 33 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги на рішення суду.

5. Додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 05.09.2022 у справі №295/3068/20 змінити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ід. номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Громадської організації "Гаражний кооператив "Світанок плюс" (10020, Житомирська обл., м. Житомир, провулок 4-й Вільський, буд. 30, ід. код 20428510) 10 944 грн витрат на професійну правничу допомогу.

6. Доручити видачу судових наказів Господарському суду Житомирської області.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

8. Матеріали справи повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений 05.10.2023

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Гудак А.В.