ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2023 р. Справа№ 911/1634/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Рибкіна Н.В. (довіреність від 26.09.2023 б/н, в режимі відео конференції )

від відповідачів 1-4: не з`явились

від третьої особи: не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Міжнародний резервний банк" Луньо Іллі Вікторовича

на ухвалу господарського суду Київської області від 23.05.2023 р. (повний текст складено 05.06.2023 р.)

у справі № 911/1634/21 (суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк"

до:

1) державного реєстратора комунального підприємства "Бюро державної реєстрації" Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Галкіна Євгена Володимировича

2) комунального підприємства "Бюро державної реєстрації" Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області??

3) товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Рент Сервіс 2012"

4) ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача?- товариство з обмеженою відповідальністю "Актив 7"

про?визнання недійсним і скасування рішень, визнання недійсним акта, поновлення записів про права власності на об`єкт нерухомості,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року акціонерне товариство (далі - АТ) "Сбербанк" (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 17.09.2021 р. а.с. 118-121 т. 2) звернулося до господарського суду Київської області з позовом до: державного реєстратора комунального підприємства "Бюро державної реєстрації" Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Галкіна Євгена Володимировича, комунального підприємства "Бюро державної реєстрації" Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Рент Сервіс 2012" (далі - ТОВ "Компанія "Рент Сервіс 2012"), ОСОБА_1 про:

- визнання недійсним та скасування рішення ТОВ "Компанія "Рент Сервіс 2012", оформленого протоколом № 06/0217, виданого 06.02.2017 р.;

- визнання недійсним акта приймання-передачі, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "Компанія "Рент Сервіс 2012";

- визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора комунального підприємства "Бюро державної реєстрації" Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Галкіна Є.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі яких до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи про право власності за ТОВ "Компанія "Рент Сервіс 2012" на об`єкти нерухомості, власником яких є ОСОБА_1 , а саме: земельної ділянки, кадастровий номер: :01:021:0130, площею 0,12 га; земельної ділянки, кадастровий номер: :01:021:0128, площею 0,12 га; земельної ділянки, кадастровий номер: :01:021:0132, площею 0,12 га; земельної ділянки, кадастровий номер: :01:021:0120, площею 0,12 га; земельної ділянки, кадастровий номер: :01:021:0124, площею 0,12 га з одночасним припиненням права власності ТОВ "Компанія "Рент Сервіс 2012" на об`єкти нерухомості;

- поновлення в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності на об`єкти нерухомості, власником яких є ОСОБА_1 , а саме: земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:021:0130; :01:021:0124; :01:021:0120; :01:021:0132; :01:021:0128 площею 0,12 га кожна, датою реєстрації яких є 27.06.2008 р., орган, що здійснив державну реєстрацію земельних ділянок - Макарівський районний відділ КОФ ЦДЗК, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: с.?Копилів Макарівського р-ну Київської області.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що вчинення дій із внесення майна до статутного капіталу ТОВ "Компанія "Рент Сервіс 2012", на думку позивача, призвело до неможливості задовольнити законну вимогу стягувача в процедурі примусового виконання рішення суду, а дії ОСОБА_1 із внесення майна до статутного капіталу ТОВ "Компанія "Рент Сервіс 2012" призвели до позбавлення ОСОБА_1 активів та, як наслідок, неможливості розрахуватися з АТ "Сбербанк" за своїми боргами. Позивач вважає дії ОСОБА_1 одностороннім правочином, який має бути визнаний судом недійсним на підставі статті 234 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки його було вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Рішенням господарського суду Київської області від 25.11.2021 р., залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2022 р., у задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що:

- посилаючись на те, що оспорюваний правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, позивач взагалі не надав доказів того, що ОСОБА_1 не мав наміру стати учасником ТОВ "Компанія "Рент Сервіс 2012", а товариство - прийняти вказане майно до статутного капіталу;

- позивач не визначив, яка сума перерахована на його рахунок як загалом в межах шести виконавчих проваджень, відкритих на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва у справі № 2-52/11, так і в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, боржником за яким є ОСОБА_1 . Також ОСОБА_1 є солідарним боржником у цьому зобов`язанні, а тому, звертаючись з позовом до суду, позивач мав визначити, в якому обсязі рішення виконано усіма відповідачами у справі № 2-52/11, та насамперед врахувати суму заборгованості, яку сплатив боржник за цим зобов`язанням - ТОВ "Актив 7" як до порушення провадження у справі про банкрутство, так і під час ліквідаційної процедури;

- враховуючи суму коштів, сплачених боржником - ТОВ "Актив 7" як до порушення провадження у справі про банкрутство, так і під час ліквідаційної процедури, є підстави вважати, що заборгованість за тілом кредиту та процентами за кредитним договором № 14-В/07, яка існувала станом на 16.10.2009 р., вже погашена;

- звертаючись з цим позовом до суду, позивач фактично намагається отримати від ОСОБА_1 не недоодержане від інших боржників, а всю суму за рахунок майна, вартість якого також не визначена, тоді як ОСОБА_1 є не єдиним, а солідарним боржником, причому лише тієї заборгованості, яка існувала станом на 16.10.2009 р., а не виникла пізніше. На погашення якої саме заборгованості (період виникнення) позивачем направлялися кошти, сплачені в межах шістьох виконавчих проваджень, позивач не визначив.

Отже, позивач, звертаючись до суду, не визначив обсягу його порушеного права та під час розгляду справи не довів самого факту порушення його права.

У задоволенні інших вимог про визнання протиправними та скасування п`яти рішень державного реєстратора та поновлення п`яти записів про права власності на об`єкти нерухомості в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відмовлено, оскільки вони є похідними вимогами.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.02.2023 р. вказані судові акти скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційним судом зазначено:

- що суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір, не з`ясували, чи діє постанова про арешт майна боржника на час вирішення спору, як і не встановили, на яке саме майно ОСОБА_1 накладено арешт та чи належать до такого майна спірні земельні ділянки;

- враховуючи, що оскаржуваний правочин вчинений в період дії виконавчого провадження, суди не з`ясували, чи не перестав боржник бути платоспроможним внаслідок їх виконання, як і не встановили, чи не направлений зазначений правочин на уникнення звернення стягнення на майно. Натомість суди вдалися до аналізу стану заборгованості, що не входить до предмета доказування у цій справі;

- крім того, договір, укладений з метою уникнути виконання грошового зобов`язання, може бути кваліфіковано як фіктивний у справах за позовами осіб, на шкоду чиїм майновим інтересам відповідачами у цих справах були за твердженнями позивачів вчинені відповідні правочини. Суди наведеного не врахували й аналізували спірний правочин тільки в контексті реальності наміру ОСОБА_1 , стати учасником ТОВ "Компанія "Рент Сервіс 2012", а товариства прийняти вказане майно до статутного капіталу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.05.2023 р. закрито провадження у цій справі.

Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що поданий на розгляд господарського суду позов за суб`єктним складом учасників процесу та характером спірних правовідносин не віднесено до господарської юрисдикції, а віднесено до юрисдикції місцевих загальних судів з розгляду цивільних справ, тож в силу п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) провадження у даній справі має бути закрито.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, АТ "Міжнародний резервний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Міжнародний резервний банк" Луньо І.В. звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначав, що даний спір відноситься до юрисдикції господарського суду, оскільки первісні вимоги направлені на визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ "Компанія "Рент Сервіс 2012", оформленого протоколом № 06/0217, виданого 06.02.2017 р., а похідні - на визнання недійсним акту приймання-передачі, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "Компанія "Рент Сервіс 2012", який підписаний після вказаних загальних зборів.

Апелянт також вказував, що спір має майновий характер та відповідно до положень ч. 3 ст. 30 ГПК України повинен розглядатися за місцезнаходженням земельних ділянок та за правилами господарського судочинства.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2023 р., у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А. відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 03.10.2023 р.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичного розподілу справ, від 02.10.2023, в зв`язку з перебуванням судді Барсук М.А. на лікарняному, справу передано на розгляд колегії суддів, головуючий суддя Руденко М.А., судді: Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 р. справу прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів.

У судовому засіданні 03.10.2023 р. представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, та направити справу для продовження розгляду.

Представники відповідачів 1-4 та третя особа не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. За висновками суду неявка представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Частиною 12 статті 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності вказаних представників.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України унормовано, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За змістом ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно зі ст.ст. 5, 7, 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто, передбаченими законом умовами, за яких певну справу належить розглядати за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

При цьому визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Таку правову позицію наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 р. у справі № 920/40/19.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Для віднесення справи до своєї юрисдикції господарському суду необхідно визначити, чи правовідносини та спір є господарськими. Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 р. у справі № 904/1083/18.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Отже, під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. Позивач, звертаючись до суду з позовом, має право об`єднати в одній позовній заяві вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги, основні та похідні позовні вимоги.

Предметом позову у даній справі є визнання недійсним та скасування рішення ТОВ "Компанія "Рент Сервіс 2012", оформленого протоколом № 06/0217, виданого 06.02.2017 р.; визнання недійсним акта приймання-передачі, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "Компанія "Рент Сервіс 2012"; скасування реєстраційних дій та поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності на об`єкти нерухомості, власником яких є ОСОБА_1 .

Підстава позову - протиправність відчуження божником - фізичною особою ОСОБА_1 належного йому нерухомого майна шляхом внесення такого майна до статутного капіталу ТОВ "Компанія "Рент Сервіс 2012", що було прийнято рішеннями загальних зборів учасників вказаного товариства 06.02.2017 р. (а.с. 123 том 3), з метою уникнення звернення стягнення на майно боржника в процесі примусового виконання судового рішення.

Предметом дослідження у даній справі є встановлення судом правомірності вчинення фізичною особою ОСОБА_1 дій щодо відчуження нерухомого майна шляхом внесення в статутний капітал ТОВ "Компанія "Рент Сервіс 2012" та наявності обмежень в період відчуження майна, зокрема, арешту та заборони відчуження майна в зв`язку з виконання судового рішення, а також наслідки таких дій фізичної особи для позивача, який є кредитором відносно ОСОБА_1 .

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позов спрямований на захист порушених прав позивача, як кредитора у зв`язку з тим, що боржник - фізична особа ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх зобов`язань щодо сплати грошових коштів (погашення боргу), шляхом набуття корпоративних прав (внесенням власного майна до статутного капіталу товариства) згідно рішень загальних зборів ТОВ "Компанія "Рент Сервіс 2012", оформлених протоколом № 06/0217 від 06.02.2017 р., у зв`язку з вчиненням правочину направленого на позбавлення майна на яке може бути звернено стягнення в процесі примусового виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 18.06.2012 р. у справі № 2-52/11 у межах відкритого виконавчого провадження № НОМЕР_1 за виконавчим листом щодо стягнення заборгованості в т.ч. з ОСОБА_1 .

Оскільки позивач оспорює правомірність не тільки акта приймання-передачі, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "Компанія "Рент Сервіс 2012", а також і рішення загальних зборів, оформлених протоколом № 06/0217 від 06.02.2017 р., на яких прийняли ОСОБА_1 до складу учасників товариства та який передав до статутного капіталу товариства, за вказаним актом, належне йому нерухоме майно, то суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають розгляду в господарському суді, оскільки такі вимоги виникли з корпоративних відносин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що рішення у даній справі переглядались Верховним Судом, так постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 15.02.2023 р. (а.с. 128-131 том 5) касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Міжнародний резервний банк" Луньо Іллі Вікторовича задоволено частково. Постанову Північного апеляційного суду від 20.09.2022 р. та рішення господарського суду Київської області від 25.11.2021 р. у справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Як видно зі змісту зазначеної постанови Верховного Суду питання щодо розгляду даної справи в порядку цивільної юристикціїї не ставилось.

За встановлених вище обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі з підстав, встановлених п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки не врахував положення п. 13 ч. 1 ст. 20 ГПК України, чим допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (ч. 3?ст. 271 ГПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали господарського суду Київської області від 23.05.2023 р. з направленням цієї справи на розгляд до суду першої інстанції.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.?269, 271, 275, 280-284 ГПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Міжнародний резервний банк" Луньо Іллі Вікторовича на ухвалу господарського суду Київської області від 23.05.2023 р. у справі № 911/1634/21 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Київської області від 23.05.2023 р. у справі № 911/1634/21 скасувати.

Матеріали справи № 911/1634/21 повернути господарському суду Київської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.10.2023 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Л.В. Кропивна

Є.Ю. Пономаренко