РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.09.2023Справа № 910/5403/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Артлекс-Енерджі»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Енергопостач»

про стягнення 9805169,40 грн,

за участі представників:

від позивача - Прасол А.С. (уповноважений представник);

від відповідача - Гавриленко Р.М. (уповноважений представник).

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Артлекс-Енерджі» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Енергопостач» про стягнення 9805169,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору №1412/21-РДД купівлі-продажу електричної енергії від 14.12.2021 в частині повної та своєчасної оплати за поставлену електричну енергію, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 6200000 грн. Окрім того, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 107523,29 грн, інфляційні втрати у розмірі 465591,32 грн, пеню у розмірі 1792054,79 грн та штраф у розмірі 1240000 грн.

Відповідач заперечив проти позову в частині нарахування 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу, вказавши на відсутність своєї вини у неотриманні позивачем своєчасної та повної оплати за електричну енергію. Також відповідач зазначив про відсутність правових підстав у позивача для нарахування та стягнення пені та штрафу, оскільки відповідно до постанови НКРЕКП на період військового стану зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову в частині стягнення суми основної заборгованості, в іншій частині позовних вимог заперечив та просив суд відмовити.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Артлекс-Енерджі» (далі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смарт Енергопостач» (далі - Покупець) укладено Договір №1412/21-РДД купівлі-продажу електричної енергії (далі - Договір) відповідно до умов якого Продавець зобов`язується продавати, а Покупець зобов`язується купувати електричну енергію в обсягах, узгоджених Сторонами та зареєстрованих на електронній платформі оператора системи передачі (далі - ОСП), на якій здійснюється реєстрація відповідної торговельної операції на двосторонній основі з відповідним підтвердженнями. (п.2.2. Договору)

Купівля-продаж електричної енергії здійснюється протягом розрахункового періоду, виходячи з підтвердженого Сторонами обсягу електричної енергії, якщо даним Договором не узгоджено інше. (п.2.3. Договору)

Фактичний обсяг електричної енергії проданої Продавцем і купованої Покупцем щомісячно визначається в Акті купівлі-продажу, який оформлюється в порядку та згідно з цим Договором. (п.2.5. Договору)

Згідно з пунктами 3.1., 3.2. Договору ціна цього Договору складається із вартості електричної енергії, придбаної Покупцем у Продавця, протягом строку дії цього Договору. Вартість електричної енергії, придбаної Покупцем у Продавця, визначається на підставі фактичних обсягів купівлі-продажу електричної енергії та договірної ціни за 1 МВт*год електричної енергії, узгодженої Сторонами у відповідних Додатках до цього Договору.

14.12.2021 сторонами складено та підписано Додаток №1412-П (далі - Додаток) до Договору, яким сторони визначили, зокрема, ціну електричної енергії, яка підлягає продажу за 1 МВт*год у суму 3100 грн без ПДВ, з урахуванням ПДВ - 3720 грн; загальний обсяг електричної енергії у розмірі 4268 МВт*год; загальну вартість обсягу електричної енергії у сумі 13230800 грн без ПДВ, з урахуванням ПДВ - 15876960 грн, період купівлі-продажу з 16.12.2021 по 15.02.2022.

Також, вказаним Додатком сторони погодили порядок оплати за електричну енергію, а саме: за обсяг електричної енергії, що підлягає купівлі-продажу з 16.12.2021 по 31.12.2021 Покупець здійснює оплату Продавцю за ціною, що зазначена в п.1 цього Додатку до 10.01.2022; за обсяг електричної енергії, що підлягає купівлі-продажу з 01.01.2022 по 31.01.2022 покупець здійснює оплату Продавцю за ціною, що зазначена в п.1 цього Додатку до 10.02.2022; за обсяг електричної енергії, що підлягає купівлі-продажу з 01.02.2022 по 15.02.2021 Покупець здійснює оплату Продавцю за ціною, що зазначена в п.1 цього Додатку до 25.02.2022.

Згідно з частиною 2 статті 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (частини 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв електроенергію на загальну суму 15876960 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи Актами купівлі-продажу електроенергії на РДД за грудень 2021 року від 31.12.2021 на суму 4163424 грн, за лютий 2022 року від 28.02.2022 на суму 3890004 грн, за січень 2022 року від 31.01.2022 на суму 7823532 грн.

Проте, відповідач частково виконав свої зобов`язання з оплати поставленої електричної енергії за Договором, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість.

Сторонами було складено та підписано без заперечень Акт звірки взаємних розрахунків за період 1 кварталу 2022 року, згідно якого станом на 31.03.2022 за ТОВ «Смарт Енергопостач» наявна заборгованість у розмірі 9463536 грн.

Також, як вбачається з Довідки №100.40/0159-50/2-1045 від 31.03.2023 з банку АТ «Ощадбанк» за період з 14.12.2021 по 30.03.2023 ТОВ «Смарт Енергопостач» здійснювались часткові оплати за отриману електричну енергію за Договором, а саме з 01.04.2022 відповідачем було сплачено 3263536 грн.

Так, судом встановлено, що за відповідачем наявна заборгованість у розмірі 6200000 грн, що також не заперечується самим відповідачем.

30.01.2023 позивач звертався до відповідача з претензією №02/09 від 27.01.2023 у якій вимагав сплатити суму заборгованості у строк, що не перевищує 5 робочих днів з моменту отримання даної претензії.

Відповіді на вказану претензію матеріали справи не містять.

Оскільки заявлена позивачем сума заборгованості підтверджена наявними доказами у матеріалах справи в повному обсязі, за відсутності у матеріалах справи доказів сплати вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 6200000 грн.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 107523,29 грн та інфляційних втрат у розмірі 465591,32 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, судом встановлено, що надані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства та є арифметично вірними, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 1792054,79 грн та штрафу у розмірі 1240000 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (частина 3 статті 549 ЦК України).

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» від 25.02.2022 № 332.

26.04.2022 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 доповнено п.п. 16, згідно якого передбачено зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії, на період військового стану.

В той же час, відповідно до Закону України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який був неодноразово продовжений і триває станом на час розгляду справи.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені та штрафу, судом встановлено, що вказані розрахунки здійснено за період з 31.08.2022 по 29.03.2023, тобто у період дії воєнного стану в України, внаслідок чого, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, не може бути прийнято судом, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача у даній справі від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі, в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості поставленої позивачем електричної енергії.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Енергопостач» (04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, 73; ідентифікаційний код 42981117) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Артлекс-Енерджі» (01601, м. Київ, вул. Велика Житомирська, б. 33; ідентифікаційний номер 40113001) заборгованість у розмірі 6200000 (шість мільйонів двісті тисяч) грн, 3% річних у розмірі 107523 (сто сім тисяч п`ятсот двадцять три) грн 29 коп., інфляційні втрати у розмірі 465591 (чотириста шістдесят п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто одна) грн 32 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 101596 (сто одна тисяча п`ятсот дев`яносто шість) грн 72 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 05.10.2023

Суддя Я.В. Маринченко