ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

11.10.2023 Справа № 917/1845/23

Суддя Тимощенко О.М., розглянувши матеріали

за позовною заявою Регіональної державної лабораторії Держпроспоживслужби в Полтавській області, вул. Миру, 2, с. Горбанівка, Полтавська область, 38751

до відповідача Товариства з обмеженою відповдальністю «Глобинський переробний завод», вул. Володимирівська, 203, м. Глобине, Полтавська область, 39000

про стягнення 100 357, 53 грн заборгованості

ВСТАНОВИВ:

09.10.2023 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Регіональної державної лабораторії Держпроспоживслужби в Полтавській області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський переробний завод» про стягнення заборгованості за договором № 2 про надання послуг на проведення лабораторних випробувань від 04.01.2021 року (вх. № 1970/23).

Дослідивши дану позовну заяву із додатками, суд дійшов до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, виходячи з наступного.

1) Як вбачається з позовної заяви, заявляючи до стягнення з відповідача суму основної заборгованості у розмірі 100 357,53 грн, позивач взагалі не наводить обґрунтованого розрахунку вказаної суми.

Слід зазначити, що обґрунтований розрахунок позовних вимог це такий розрахунок, що містить обчислення, порядок нарахування сум (множення, додавання, нарахування процентів та інше) та підстави такого нарахування, передбачені законом або умовами угоди, відображення проведених оплат, тощо.

Отже, обґрунтований розрахунок позовних вимог вимагає посилання на первинні документи. Такі посилання слід пов`язувати з відповідними юридичними фактами, які мали місце і впливали на розмір суми боргу, з обов`язковим зазначенням часу їх настання.

Відсутність такого розрахунку позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування та є порушенням вимог п.3 ч.3 ст.162 ГПК України, згідно яких позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

2) За приписами п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Згідно вимог частини 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частини 2, 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 91 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Позивач в обґрунтування своїх позовних просить стягнути з відповідача кошти за надані послуги згідно вищезазначеного договору № 2 на суму 100 357, 53 грн та зазначає, що ним виставлялися рахунки за відповідні послуги в період з 12.03.20221 року по 22.03.2021 року, однак до позовної заяви не додано доказів на підтвердження зазначеного (зокрема, листи-заявки відповідно до п. 1.1. договору, експертний висновок з їх результатами та акт виконаних робіт наданих послуг відповідно до п. 1.8. договору, рахунок за проведення досліджень відповідно до п. 2.1. договору).

Позивачем не повідомлено суду причин, з яких вказані докази не можуть бути подані позивачем у строк вказаний в ст. 80 ГПК України та не надано суду доказів, які підтверджують, що позивач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаних доказів.

Також позивачем долучено до позовної заяви копії документів неналежної якості (є нечитаємими, оскільки містить засвітлені та нечіткі ділянки тексту), а саме - копію листа щодо дебіторської заборгованості № 467 від 02.06.2023 року та листа № 308 від 19.06.2023 року, що унеможливлює чітке та однозначне сприйняття наданих доказів. Зокрема, через дефекти копіювання неможливо ознайомитись з його повним змістом (неповна копія).

Отже, додані позивачем до позовної заяви ксерокопії документів не відповідають положенням статті 91 ГПК України.

3) Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

При цьому, частиною 1 ст. 172 ГПК України визначено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

За змістом положень Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила), доказом, що підтверджує прийняття оператором поштового зв`язку поштового відправлення для пересилання - є виданий ним відправникові розрахунковий документ встановленої форми, разом з тим, опис вкладення є підтвердженням того, які саме документи вкладені до поштового відправлення. Тобто, належними доказами надсилання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів є розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), виданий відправникові оператором поштового зв`язку при прийнятті реєстрованого поштового відправлення для пересилання та опис вкладення до цього листа, з якого вбачається які саме документи направлені на адресу відповідача.

У відповідності до п. 19 Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення (п. 59 Правил).

Крім того, згідно п. 61 Правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Отже, враховуючи наведені вище норми та вимоги встановлені ст. 164, 172 ГПК України, належним доказом надіслання сторонам копій позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів є - оригінали описів вкладення до поштових відправлень, які повинні містити вичерпний перелік найменувань документів, що надсилаються та номер поштового відправлення, а також оригінал розрахункового документу, виданий поштовим відділенням.

Правові висновки щодо необхідності наявності номеру поштового відправлення на описі вкладення у цінний лист також викладені у постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/28408/15 та від 26.03.2020 у справі № 910/9962/16, від 24.12.2020 № 916/2110/20 та ін.

Однак, всупереч наведеним вище вимогам, у якості доказів направлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів позивачем надано, зокрема, оригінал розрахункового документу, виданий поштовим відділенням фіскальний чек №186 від 05.10.2023 року та поштову накладну № 186 від 05.10.2023 року. При цьому, позивачем не додано до позову опису вкладення до цього листа.

Отже, позивачем до позовної заяви не додано належних доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви з додатками.

4) Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України Про судовий збір від 08.07.2011 р. № 3674-VI (із змінами та доповненнями).

Згідно зі статтею 1 Закону України Про судовий збір судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 1 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2684, 00 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, при зверненні з даним позовом до суду було необхідно сплатити судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Проте, до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до п. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про залишення позовної заяви Регіональної державної лабораторії Держпроспоживслужби в Полтавській області без руху.

Для усунення зазначених судом недоліків у поданій позовній заяві позивачу необхідно:

- надати обґрунтований розрахунок суми 100 357,53 грн, що стягується;

- надати докази на підтвердження того, що позивачем надавалися послуги за договором № 2 про надання послуг на проведення лабораторних випробувань від 04.01.2021 року у період з 12.03.20221 року по 22.03.2021 року на суму 100 357, 53 грн та що виставлялися рахунки за вказані надані послуги;

- надати неналежної якості копію листа щодо дебіторської заборгованості № 467 від 02.06.2023 року та листа № 308 від 19.06.2023 року,

- надати докази сплати судового збору у встановленому порядку у розмірі 2684,00 грн;

- надати належні докази надсилання відповідачеві копії позовної заяви з додатками.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 234 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. Надати позивачу строк 5 днів з дня вручення даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків позовної заяви.

3. Зобов`язати позивача надіслати копії наданих на виконання даної ухвали документів на адреси учасників справи, докази чого надати суду.

4. Попередити позивача про те, що у разі усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків; інакше позовна заява залишається без розгляду.

Ухвала підписана 11.10.2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (ст.ст.235,255 ГПК України).

Суддя О. М. Тимощенко