СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року м. Харків Справа № 910/7012/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Стойка О.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Попков Д.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю КОРУМШАХТСПЕЦБУД, м. Добропілля, Донецька область на ухвалу господарського суду Донецької області від 02.08.2023 року у справі №910/7012/22,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю АЛД ІНЖИНІРИНГ ТА БУДІВНИЦТВО, м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю КОРУМ ШАХТСПЕЦБУД, м. Добропілля, Донецька область

про стягнення 2 951 435,88грн,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.08.2023 року справу №910/7012/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АЛД ІНЖИНІРИНГ ТА БУДІВНИЦТВО (далі Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю КОРУМ ШАХТСПЕЦБУД (далі Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 2 951 435,88грн передано на розгляд до господарського суду Запорізької області в межах справи №908/1890/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю АЛД ІНЖИНІРИНГ ТА БУДІВНИЦТВО.

Відповідач, не погодившись з означеною ухвалою суду, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, за змістом якої просив означену ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження з розгляду позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю АЛД ІНЖИНІРИНГ ТА БУДІВНИЦТВО, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю КОРУМ ШАХТСПЕЦБУД, м. Добропілля, Донецька область про стягнення заборгованості на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, Відповідач зазначав, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а саме:

частини 1 ст.530 Цивільного кодексу України, всупереч приписам якої судом наголошено на наявності предмету спору, тобто на існування боргу у Відповідача перед Позивачем, в той час як Позивачем не виконано умови п. 5.4. Договору перед Відповідачем, у зв`язку з чим строк оплати не настав тому і борг відсутній;

п.2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відсутній предмет спору у даній справі, у зв`язку з чим суд першої інстанції повинен був закрити провадження у справі, а не направляти справу за підсудністю, що призвело до порушення ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства;

приписи ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, оскільки прийнята судом першої інстанції ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду у справі №910/7012/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на означене судове рішення та встановлено строк учасникам справи для надання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи у строк до 18.09.2023р. (включно). Вказаною ухвалою повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

За змістом ч.2 ст.271ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Оскільки до наведеного переліку входить ухвала суду про передачу справи на розгляд іншого суду, її перегляд в межах даного апеляційного провадження розглядається в порядку письмового провадження.

Позивач надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою. Зокрема зазначив, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен здійснюватися виключно в межах справи про банкрутство, а вирішення всіх питань, які стосуються розгляду справи по суті, здійснюється судом, який розглядає справу про банкрутство.

Враховуючи положення ч. ч. 13, 14 ст. 8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду підлягає залишенню без змін виходячи із наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Щодо предметної та суб`єктної, а також територіальної юрисдикції (підсудності) господарських судів у співвідношенні із приписами статті 7 КУзПБ.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді.

Право на звернення до господарського суду в установленому ГПК України порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом (частини перша, друга статті 4 ГПК України).

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (частина перша статті 2 ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із частиною шостою статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

За правилами предметної юрисдикції господарських судів у пункті 8 частини першої статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Справи, передбачені пунктом 8 частини першої статті 20 ГПК України, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника (частина тринадцята статті 30 цього Кодексу), тобто є справами виключної підсудності.

Таким чином, процесуальний закон встановив імперативне правило виключної підсудності справ про банкрутство та справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

З цими правилами кореспондуються приписи статті 7 КУзПБ, що визначає основні засади розгляду спорів, стороною в яких є боржник.

Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Частиною третьою статті 7 КУзПБ встановлено правило за яким матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Отже, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, від 15.06.2021 у справі № 916/585/18 (916/1051/20), постановах Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 921/557/15-г/10, від 06.02.2020 у справі № 910/1116/18, від 12.01.2021 у справі № 334/5073/19).

До того ж за системний аналіз змісту приписів статті 7 КУзПБ у сукупності із зазначеними нормами ГПК щодо предметної та територіальної юрисдикції (підсудності) приводить до висновку, що принцип концентрації в межах справи про банкрутство майнових спорів, стороною яких є боржник, є універсальним та не містить виключень залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (див. висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16, постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20).

У постановах від 15.05.2019 у справі № 289/2217/17, від 12.06.2019 у справі № 289/233/18, від 19.06.2019 у справах № 289/718/18 та № 289/2210/17 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.

Таким чином розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію 21.10.2019 КУзПБ має здійснюватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає.

Як встановлено судом першої інстанції, відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень підтверджується, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.06.2023, відкрито провадження у справі №908/1890/23 про банкрутство Позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛД ІНЖИНІРІНГ ТА БУДІВНИЦТВО» (вул. Південне шосе, буд. 78А, м. Запоріжжя, 69008, ), введено процедуру розпорядження майном боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Разом з тим, предметом розгляду у цій справі є вимоги Позивача про стягнення заборгованості у розмірі 2 951 435,88грн. внаслідок неналежного виконання Відповідачем грошових зобов`язань за Договором поставки №07/2021/290 від 01.11.2021.

Отже, характер правовідносин між учасниками справи свідчить про те, що у Позивача існує майновий спір з Відповідачем, а отже, цей позов подано на захист майнових прав банкрута і у разі задоволення такого позову на користь Позивача, такі майнові права можуть бути включені до ліквідаційної маси банкрута.

З урахуванням наведеного вище такий спір є майновим в розумінні положень КУзПБ, оскільки за змістом позовних вимог у разі їх задоволення склад ліквідаційної маси Позивача може змінитися через включення до неї майнових прав переданих за оспорюваним договором.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені у цій справі вимоги боржника підлягають розгляду у межах справи про банкрутство відповідно до вимог статті 7 КУзПБ, а доводи скаржника про неправильне застосування цієї норми відхиляє як помилкові.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції припустився порушень ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України та п.2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки зазначеним процесуальним рішенням спір по суті не вирішувався, а отже й будь-яких висновків з приводу настання порушення строків виконання грошового зобов`язання суд не наводив.

Відповідні доводи з приводу наявності чи відсутності порушеного права Позивача на отримання спірної суми заявник може навести належному складу суду при розгляді даної справи по суті.

Інших доводів для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, скаржником не наведено.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що ухвала господарського суду Донецької області від 02.08.2023 у справі № 910/7012/22 ґрунтується на дотриманні норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю КОРУМ ШАХТСПЕЦБУД, м. Добропілля, Донецька область на ухвалу господарського суду Донецької області від 02.08.2023 року у справі №910/7012/22 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 02.08.2023 року у справі №910/7012/22 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю КОРУМ ШАХТСПЕЦБУД, м. Добропілля, Донецька область.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков