ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023м. ДніпроСправа № 904/5097/22

Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Д.Є.,

представників учасників справи:

від позивача: представник не з`явився;

від відповідача: представник не з`явився;

розглянувши матеріали справи №904/5097/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДК" ГЛОБАЛ-СЕРВІС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ"

про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДК" ГЛОБАЛ-СЕРВІС" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 15.12.2022 за вих. № 499 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" (далі - відповідач) про стягнення 91.686,61 грн збитків.

Фактичною підставою позовних вимог визначено договір поставки від 02.07.2021 №2863.

Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідачів.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/5097/22 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2022.

Ухвалою від 03.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (в порядку письмового провадження).

Як убачається з матеріалів справи ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 03.01.2023 надсилалася відповідачу на адресу: 49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 503; ідентифікаційний код 41449359, за трек-номером 212.

Зазначена кореспонденція повернулась на адресу господарського суду 30.01.2023 з відміткою про отримання 24.01.2023.

Ухвалою від 20.02.2023 запропоновано позивачу надати суду договір поставки №2863 від 02.07.2021.

Ухвалою від 20.02.2023 провадження у справі №904/5097/22 зупинено до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №916/334/22 палатою Верховного Суду.

Ухвалою від 30.06.2023 поновлено провадження у справі №904/5097/22 позовну заяву залишено без руху; запропонувати позивачу надати до господарського суду договір поставки №2863 від 02.07.2021. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали.

14 липня 2023 року від позивача надійшло клопотання якими позивач зазначив, що не має можливості надати витребуваний договір, оскільки відповідач так в не повернув його позивачу, а тому просив витребувати договір №2863від 02.07.2021 у відповідача.

Ухвалою від 14.07.2023 продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (в порядку письмового провадження).

Витребувано у відповідача договір №2863 від 02.07.2021, встановлено йому строк до 24.07.2023.

Ухвалою від 24.07.202 здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи почати спочатку. Замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Повідомлено учасників справи, що підготовче засідання відбудеться 22.08.2023.

Ухвала від 24.07.2023 надсилалася відповідачу на адресу: 49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 503; ідентифікаційний код 41449359, за трек-номером 896.

Зазначена кореспонденція повернулась на адресу господарського суду 09.08.2023 з відміткою про отримання 08.08.2023.

Через систему «Електронний Суд» 21.08.2023 від позивача надійшло клопотання яким просить провести засідання без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи документами. Свої позовні вимоги, позивач підтримує у повному обсязі.

Ухвалою від 22.08.2023 продовжено строк підготовчого провадження та відкласти підготовче засідання у справі до 20.09.2023.

Ухвалою від 20.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.10.2023.

Правильність адреси місця проживання відповідача підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Господарський суд також бере до уваги і те, що ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 03.01.2023, 20.02.2023, 30.06.2023, 14.07.2023, 24.07.2023, 22.08.2023, 20.09.2023. були оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень невідкладно.

Суд вважає за необхідне зазначити, що статтями 42, 43 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частина третя статті 13 ГПК України).

Згідно частини четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Так, суд встановив, що ухвала від 24.07.2023 вважається врученою відвідачу коли зазначена кореспонденція повернулась на адресу господарського суду 09.08.2023 з відміткою про отримання 08.08.2023.

Відповідачу(ам) в ухвалі від 24.07.2023 встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач(і) має(ють) право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 165 ГПК України, власні заяви чи клопотання, подання яких передбачене положеннями ГПК України, (у разі наявності), а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 165 ГПК України одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду копія відзиву та доданих до нього документів, в т.ч. заяв чи клопотань, відповідач(і) зобов`язаний(і) надіслати іншим учасникам справи, докази чого надати суду разом з відзивом (розрахунковий чек, опис вкладення до цінного листа).

Крім цього, відповідачу(ам) роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем(ами) відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Отже, строк для подачі відзиву відповідачем тривав до 23.08.2023.

Станом на час винесення рішення відзив відповідачем не надано.

Сторони явку представників в судове засідання не забезпечили.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.

З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на процесуальні строки розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності вказаних представників.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.

З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч положенням законодавства та взятим на себе зобов`язанням не здійснив реєстрації податкових накладних за господарськими операціями з позивачем. Відтак, позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму заявлених збитків.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач відзив не надав.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку до предмета доказування входять такі обставини: виникнення між сторонами господарських зобов`язань; реєстрації/нереєстрації відповідачем податкових накладних за господарськими операціями з позивачем, наявності/відсутності збитків у позивача.

У період з 23 березня 2022 року по 16 вересня 2022 року, на виконання умов договору поставки №2863 від 02 липня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (постачальник, відповідач) поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ДК" ГЛОБАЛ-СЕРВІС" (покупець, позивач) товар на загальну суму 1.401.495,30грн, що підтверджується видатковими накладними:

№0160/0001625 від 23.03.2022 газ нафтовий скраплений у кількості 1100,00л., ціна без ПДВ 20.457944, бензин А-92 Energy у кількості 30,00л, ціна без ПДВ 28.971963грн; Всього з ПДВ 25.009,00 грн;

№0160/0001709 від 25.03.2022 бензин А-92 Energy у кількості 250,00л, ціна без ПДВ 28.971963грн., дизпаливо Energy у кількості 50,00л., ціна без ПДВ 31.775701; Всього з ПДВ 9.450,00 грн;

№0160/0001710 від 25.03.2022 бензин А-92 Energy у кількості 1040,00л, ціна без ПДВ 28.971963грн., дизпаливо Energy у кількості 160,00л., ціна без ПДВ 31.775701; Всього з ПДВ 37.680,00 грн;

№0160/0001903 від 31.03.2022 бензин А-92 у кількості 1200,00л, ціна без ПДВ 31.775701грн., дизпаливо Energy у кількості 220,00л., ціна без ПДВ 33.644860, газ нафтовий скраплений у кількості 200,00л., ціна без ПДВ 22.794393; Всього з ПДВ 53.598,00 грн;

№0160/0001908 від 31.03.2022 бензин А-92 Energy у кількості 890,00л, ціна без ПДВ 30.841121грн., бензин А-95 у кількості 1180,00л, ціна без ПДВ 31.775701грн., газ нафтовий скраплений у кількості 1030,00л., ціна без ПДВ 22.794393; дизпаливо Energy у кількості 2500,00л., ціна без ПДВ 33.644860; Всього з ПДВ 184.611,70 грн;

№0160/0002671 від 20.04.2022 бензин А-92 Energy у кількості 30,00л, ціна без ПДВ 30.841121грн., газ нафтовий скраплений у кількості 650,00л., ціна без ПДВ 26.532710; Всього з ПДВ 19.443,50 грн;

№0160/0002672 від 20.04.2022 дизпаливо Energy у кількості 2.000,00л, ціна без ПДВ 35.046729грн. Всього з ПДВ 75.000,00грн;

№0160/0002901 від 27.04.2022 газ нафтовий скраплений у кількості 500,00л., ціна без ПДВ 29.336449, дизпаливо Energy у кількості 2000,00л, ціна без ПДВ 38.000000грн; Всього з ПДВ 97.015,00 грн;

№0160/003111 від 02.05.2022 дизпаливо Energy у кількості 1500,00л, ціна без ПДВ 47.738318грн; газ нафтовий скраплений у кількості 300,00л., ціна без ПДВ 30.271028, Всього з ПДВ 76.707,00 грн;

№0160/0003112 від 02.05.2022 газ нафтовий скраплений у кількості 900,00л ціна без ПДВ 30.271028грн.; дизпаливо Energy у кількості 120,00л, ціна без ПДВ 41.738318грн; бензин А-92 Energy у кількості 580,00л, ціна без ПДВ 36.542056грн.; Всього з ПДВ 57.188,20грн;

№0160/0003302 від 03.05.2022 бензин А-92 Energy у кількості 540,00л, ціна без ПДВ 36.542056грн; дизпаливо Energy у кількості 70,00л, ціна без ПДВ 41.738318грн.; Всього з ПДВ 24.240,20грн;

№0160/0003300 від 03.05.2022 бензин А-92 Energy у кількості 40,00л, ціна без ПДВ 36.542056грн; газ нафтовий скраплений у кількості 880,00л ціна без ПДВ 30.271028грн.; дизпаливо Energy у кількості 60,00л, ціна без ПДВ 41.738318грн.; Всього з ПДВ 32.746,80грн;

№0160/0003301 від 03.05.2022 бензин А-95 у кількості 1400,00л, ціна без ПДВ 37.476636грн; дизпаливо Energy у кількості 250,00л, ціна без ПДВ 41.738318грн.; Всього з ПДВ 67.305,00грн;

№0160/0003303 від 03.05.2022 бензин А-92 Energy у кількості 2620,00л, ціна без ПДВ 36.542056грн; Всього з ПДВ 102.442,00грн;

№0160/0003722 від 09.05.2022 дизпаливо Energy у кількості 2.000,00л, ціна без ПДВ 41.738318грн. Всього з ПДВ 89.320,00грн;

№0160/0003866 від 11.05.2022 дизпаливо Energy у кількості 795,00л, ціна без ПДВ 42.990654грн.; газ нафтовий скраплений у кількості 560,00л ціна без ПДВ 31.205607грн.; бензин А-92 Energy у кількості 1580,00л, ціна без ПДВ 38.317757грн; бензин А-95 у кількості 1655,00л, ціна без ПДВ 39.324618грн.; Всього з ПДВ 189.686,40грн;

№0160/0004494 від 27.05.2022 газ нафтовий скраплений у кількості 300,00л., ціна без ПДВ 39.205607, Всього з ПДВ 12.585,00 грн;

№0160/0004495 від 27.05.2022 газ нафтовий скраплений у загальній кількості 500,00л., ціна без ПДВ 39.205607, Всього з ПДВ 20.975,00 грн;

№0160/0004496 від 27.05.2022 газ нафтовий скраплений у кількості 1750,00л ціна без ПДВ 39.205607грн.; бензин А-92 Energy у кількості 50,00л, ціна без ПДВ 47.663551грн; Всього з ПДВ 75.962,50грн;

№0160/0004497 від 27.05.2022 газ нафтовий скраплений у загальній кількості 400,00л., ціна без ПДВ 39.205607, Всього з ПДВ 16.780,00 грн;

№0160/0004498 від 27.05.2022 бензин А-92 Energy у кількості 2250,00л, ціна без ПДВ 47.663551; Всього з ПДВ 114.750,00грн;

№0160/0004499 від 27.05.2022 бензин А-92 Energy у кількості 50,00л, ціна без ПДВ 47.663551; Всього з ПДВ 2.550,00грн;

№0160/0005847 від 16.09.2022 бензин А-95 у кількості 350,00л, ціна без ПДВ 43.925234; Всього з ПДВ 16.450,00грн;

Видаткові накладні містять підписи сторін скріплені печатками підприємств.

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "ДК" ГЛОБАЛ-СЕРВІС" здійснило оплату у розмірі 1.401.495,30грн, що підтверджується платіжними дорученнями:

№12891 від 22.03.2022 на суму 25.009,00грн, у тому числі 20% ПДВ 4.168,17грн (за газ нафт. скрапл. (1100л), бензин А-92 (30л), зг. р/ф 0160/0001727 від 21.03.2022);

№12898 від 24.03.2022 на суму 9450,00грн, у тому числі 20% ПДВ 1.575,00грн (за дизпаливо(50л.), бензин А-92 (250л.), зг. р/ф №0160/0001819 від 23.03.2022);

№12897 від 24.03.2022 на суму 37.680,00 грн, у тому числі 20% ПДВ 6.280,00грн (за дизпалево (160л.), бензин А-92 (1040л.), зг. р/ф №0160/0001820 від 23.02.2022);

№12937від 30.03.2022 на суму 53.598,00грн, у тому числі 20% ПДВ 8.933,00грн (за дизпаливо(220л.), бензин А-95 (1200л.), газ (200л.), зг. р/ф №0160/0002084 від 30.03.2022);

№12943 від 31.03.2022 на суму 184.611,70грн, у тому числі 7% ПДВ 12.077,40грн (за дизпалево (2500л.), бензин А-95 (1180л.), А-95 (890л.), газ (1030л.), зг. р/ф №0160/0002128 від 31.03.2022);

№13102 від 19.04.2022 на суму 19.443,50грн, у тому числі 7% ПДВ 1.272,00грн (за газ нафт.скрапл. (650л.), бензин А-92 (30л.), зг. р/ф №0160/0002913 від 19.04.2022);

№13103 від 19.04.2022 на суму 75.000,00грн, у тому числі 7% ПДВ 4.906,54грн (за дизпалево (2000л.), зг. р/ф №0160/0002923 від 19.04.2022);

№13205 від 26.04.2022 на суму 97.015,00грн, у тому числі 7% ПДВ 6.346,78грн (за газ нафт.скрапл. (500л.), дизпаливо (2000л.), зг.р/ф №0160/0003205 від 26.04.2022);

№13259 від 29.04.2022 на суму 76.707,00грн, у тому числі 7% ПДВ 5.018,21грн (за газ нафт.скрапл. (300л), дизпаливо (1500л.), зг.рах.-факт. №0160/0003337 від 28.04.2022);

№13257 від 29.04.2022 на суму 57.188,20грн, у тому числі 7% ПДВ 3.741,28грн (за дизпаливо (120л.), бензин А-95 (580л.), газ (900л.), зг. рах.-факт. №0160/0003352 від 29.04.2022);

№13284 від 02.05.2022 на суму 24.240,20грн, у тому числі 7% ПДВ 1.585,81грн (за дизпаливо (70л.), бензин А-95 (540л), зг. рах.-факт. №0160/0003313 від 28.04.2022);

№13283 від 02.05.2022 на суму 32.746,80грн, у тому числі 7% ПДВ 2.142,31грн (за дизпаливо (60л.), бензин А-95 (40л.), газ (880л.), зг. рах.-факт. №0160/0003311 від 28.04.2022);

№13285 від 02.05.2022 на суму 67.305,00грн, у тому числі 7% ПДВ 4.403,13грн (за дизпаливо (250л.), бензин А-95 (1400л.), зг. рах.-факт. №0160/0003312 від 28.04.2022);

№13286 від 02.05.2022 на суму 102.442,00грн, у тому числі 7% ПДВ 6.701,81грн (за бензин А-95 (2620л.), зг. рах.-факт. №0160/0003314 від 28.04.2022);

№13337 від 04.05.2022 на суму 89.320,00грн, у тому числі 7% ПДВ 5.843,36грн (за дизпаливо (2000л.), зг. рах.-факт. №0160/0003765 від 04.05.2022);

№13336 від 04.05.2022 на суму 189.686,40грн, у тому числі 7% ПДВ 12.409,39грн (за дизпаливо (820л), бензин А-95 (1730л.), А-92 (1160л.), газ (580л.), зг. рах.-факт. №0160/0003351 від 29.04.2022);

№13684 від 26.05.2022 на суму 12.585,00грн, у тому числі 7% ПДВ 823,32грн (за газ нафт.скрапл. (300л.), зг. рах.-факт. №0160/0004911 від 26.05.2022).

№13681 від 26.05.2022 на суму 20.975,00грн, у тому числі 7% ПДВ 1.372,20грн (за газ нафт.скрапл. (500л.), зг. рах.-факт. №0160/0004912 від 26.05.2022);

№13682 від 26.05.2022 на суму 75.962,50грн, у тому числі 7% ПДВ 4.969,51грн (за газ нафт.скрапл. (1750л.), бензин А-92 (50л.), зг. рах.-факт. №0160/0004913 від 26.05.2022);

№13680 від 26.05.2022 на суму 16.780,00грн, у тому числі 7% ПДВ 1.097,76грн (за газ нафт.скрапл. (400л.), зг. рах.-факт. №0160/0004914 від 26.05.2022).

№13683 від 26.05.2022 на суму 114.750,00грн, у тому числі 7% ПДВ 7.507,01грн (за бензин А-92 (2250л.), зг. рах.-факт. №0160/0004915 від 26.05.2022);

№13679 від 26.05.2022 на суму 2.550,00грн, у тому числі 7% ПДВ 166,82грн (за бензин А-92 (50л.), зг. рах.-факт. №0160/0004916 від 26.05.2022);

№15525 від 14.09.2022 на суму 16.450,00грн, у тому числі 7% ПДВ 1.076,17грн (за бензин А-95 (350л.), зг. рах.-факт. №0160/0006298 від 14.09.2022).

Отже, як зазначає позивач, у нього як у покупця (за умови реєстрації відповідачем податкових накладних за господарськими операціями з позивачем) виникло б право на податковий кредит в розмірі зазначених сум ПДВ. Однак відповідач всупереч положенням законодавства та взятим на себе зобов`язанням не здійснив реєстрації податкових накладних, внаслідок чого позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму заявлених збитків.

Наведені вище обставини і зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Позивач зазначає, що відповідачем, у визначені п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України строки, не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні за вищевказаними господарськими операціями з позивачем, у зв`язку з чим позивач втратив можливість сформувати податковий кредит та зменшити податкові зобов`язання на вказану вище загальну суму ПДВ, що є його збитками.

Предметом доказування у цій справі є: обставини, пов`язані з наявністю підстав для стягнення з відповідача заявленої позивачем суми збитків; обставини, пов`язані з наявністю в діях/бездіяльності відповідача повного складу господарського правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає (п. 14 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17).

При цьому доведеність протиправних дій відповідача у цій справі, з урахуванням підстав позову, потребує доведення факту порушення відповідачем правил складання та реєстрації у встановлений спосіб податкових накладних, що вбачається з усталеної судової практики у подібній категорії справ (п. 38 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.03.2020 у справі № 911/224/19).

Доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (п.п. 6.15, 6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18).

Відповідач, у свою чергу, має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу (п. 37 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.03.22018 у справі № 918/219/17).

Положеннями статті 173 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Статтею 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування збитків, відповідно до частини 1 статті 611 Цивільного кодексу та статті 224 Господарського кодексу України, є порушення зобов`язання.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Тобто, твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, враховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем.

У свою чергу, відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу (пункт 37 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 918/219/17).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 73, частина 1 статті 74, частина 1 статті 76, частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 44.1. статті 44 Податкового кодексу України (в редакції, чинної на момент виникнення правопорушення) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пункту 1 Наказу Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015 "Про затверджені форми податкової накладної та порядку заповнення податкової накладної" (в редакції, яка діяла на момент виникнення правопорушення) (далі - Наказ № 1307) податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкові накладних на суму податку, обчислену за формулою, зазначеною у пункті 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України і пункті 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постанова Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569, або обчислену відповідно до пункту 200-1.9 статті 200-1 II України (пункт 3 Наказу № 1307).

Пунктом 5 Наказу № 1307 визначено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань постачальника (продавця), крім випадків, передбачених Податковим кодексом України та цим порядком.

Згідно з пунктом 3 Наказу № 1307, усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення, викладені в пунктах 9-15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових наклад і у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення правопорушення) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (абзац 1 пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до абзацу 1 пункту 187.1. статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Відповідно до абзацу 14 та 15 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Згідно з пунктом 14.1.181 статті 181 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, в силу пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними.

Відповідно, лише зареєстрована в Єдиному реєстрі податкова накладна є підставою для формування податкового кредиту.

Таким чином, наведеними нормами Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними суми податку можуть бути віднесені покупцем товарів/послуг до складу податкового кредиту.

Статтею 201 Податкового кодексу України унормовано таке.

На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

З огляду на вказані положення норм матеріального права Об`єднаною Палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 07.06.2023 у справі № 916/334/22 викладено наступний правий висновок, який в силу вимог частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України враховуються господарським судом при розгляді даної справи.

Так, Верховний Суд зазначив, що факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни.

Як встановлено судом, відповідачем у період з 23.03.2022 по 16.09.2022 на виконання умов договору був поставлений позивачу товар на загальну суму 1.401.495,30 грн., у тому числі ПДВ 91.686,61арк. (арк. 31-53, том 1).

У свою чергу, на виконання своїх зобов`язань за договором позивач повністю оплатив поставлений у період з 22.03.2022 по 14.09.2023 товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями за період з 23.03.2022 по 16.09.2022 на загальну суму 1.401.495,30 грн (арк. 8-30, том 1).

Отже, за результатами здійсненої відповідачем поставки товарів позивачу та оформлення відповідної видаткової накладної відповідно до вищевказаних положень Податкового кодексу України відповідач був зобов`язаний скласти та подати на реєстрацію в ЄРПН податкову(і) накладну(і) датою відвантаження товару або датою зарахування коштів від покупця, як оплата товарів, що підлягали постачанню (у разі здійснення попередньої оплати за товар).

Сума ПДВ, яку позивач сплатив відповідачу у складі оплати поставленого останнім товару, мали бути додані позивачем до складу податкового кредиту у відповідному звітному періоді згідно із встановленим податковим законодавством порядком.

Відповідач встановленого Податковим кодексом України обов`язку щодо реєстрації податкових накладних не виконав.

Слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження складення та реєстрації відповідачем податкових накладних в ЄРПН щодо поставки (оплати) товару на вищевказану загальну суму ПДВ матеріали справи не містять.

З наведеного вбачається, що такі порушення відповідача позбавили позивача права включити суму ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на вищевказану загальну суму ПДВ, тобто позивач поніс збитки.

Виходячи з вищевикладеного обов`язок продавця (виконавця робіт, послуг) зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку в публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, невиконання такого обов`язку фактично завдало відповідачеві збитків (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18).

Відтак, має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення суми ПДВ до податкового кредиту позивачем та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 10.01.2022 у справі №910/3338/21.

Крім того, згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17, при порушенні контрагентом (продавцем) за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних належним способом захисту для заявника (покупця) може бути звернення до суду з позовом про відшкодування завданих збитків.

У пункті 15 цієї ж постанови Верховний суд зазначив таке: "Таким чином, відповідач з порушенням вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України не зареєстрував податкові накладні, у зв`язку з чим позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму... З огляду на викладене у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.". Аналогічні за змістом висновки наведені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 916/334/22, а саме:

"п. 5.27. Верховний Суд не погоджується із доводами колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені в ухвалі від 11.01.2023 у цій справі, про необхідність відступу від висновків, що містяться в постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 910/20686/20 про те, що факт вчинення відповідачем податкового правопорушення може бути підтверджений лише чинними матеріалами податкової перевірки (актом або рішенням) відповідного контролюючого органу, наділеного повноваженнями здійснювати перевірку дотримання податкового законодавства. У постановах Верховного Суду, на які послалася колегія суддів в ухвалі від 11.01.2023 (від 03.12.2018 у справі №908/76/18, від 10.01.2022 у справі № 910/3338/21), а також у постановах Верховного Суду, які були ухвалені після передачі цієї справи на розгляд палати (від 31.01.2023 у справі №904/72/22, від 19.04.2023 у справі № 906/824/21), висновок про наявність підстав та умов для стягнення збитків був зроблений через те, що судами був встановлений факт порушення відповідачем господарського зобов`язання, передбаченого договором (відсутність реєстрації в ЄРПН податкової накладної на суму ПДВ, передбачену договором). Цей висновок був зроблений за умов очевидності факту податкового порушення (не реєстрації податкової накладної чи відмови податкового органу у такій у реєстрації). Отже, факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни.".

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку, що у даному випадку наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок між допущеним відповідачем порушенням вимог законодавства та взятих на себе господарських зобов`язань щодо своєчасного складення та реєстрації податкової накладної та відсутністю у позивача можливості включити суму ПДВ до податкового кредиту, а також, відповідно, зменшити податкове зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Тобто, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

Факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду від 07.06.2023 у справі №916/334/22.

З урахуванням встановлених вище обставин справи, суд дійшов висновку про наявність у позивача підстав для стягнення збитків у розмірі 91.686,61 грн.

Такого висновку у подібних правовідносинах дійшов і Центральний апеляційний господарський суд у постановах від 04.07.2023 у справі №904/121/23, від 12.07.2023 у справі №904/1116/23, від 24.07.2023 у справі №904/137/23, від 24.07.2023 у справі № 904/137/23 тощо.

Судові витрати

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 503; ідентифікаційний код 41449359) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДК" ГЛОБАЛ-СЕРВІС" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41; ідентифікаційний код 43688681) 91.686,61 грн (дев`яносто одну тисячу шістсот вісімдесят шість грн 61 к.) збитків, 2.481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну грн 00 к.) судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05.10.2023

Суддя С.А. Дупляк