ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" жовтня 2023 р. Cправа № 902/998/23

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА" (вул. Підприємницька, 9, м. Бровари, 07403)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗОПОЛ" (вул. Київська, буд. 16, офіс 903, м. Вінниця, 21009)

про стягнення 150000 грн,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗОПОЛ" про стягнення 150000 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач вказує на помилкове перерахування коштів відповідачу на загальну суму 150000 грн, внаслідок чого Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА" просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗОПОЛ" зазначені кошти як безпідставно збережені в порядку ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою суду від 01.08.2023 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/998/23 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Зазначеною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, зокрема, на подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Вказана ухвала вручена відповідачу 09.08.2023, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Водночас таку ухвалу направлено на адресу електронної пошти позивача, зазначену останнім у позовній заяві.

У визначений судом строк відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЗОПОЛ" виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА" рахунок на оплату №4 від 25.04.2023 на суму 150000 грн з ПДВ з посиланням на Договір субпідряду №25/04-2023 як підставу виставлення рахунку.

Згідно платіжної інструкції №1526 від 26.04.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА" сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю "ІЗОПОЛ" на підставі виставленого рахунку 150000 грн.

Як стверджує позивач, така сплата відбулася помилково, між сторонами велися переговори щодо укладення договору на виконання робіт, однак через недосягнення домовленостей щодо істотних умов договору такий договір не було укладено.

За таких обставин позивач звернувся до відповідача із листом №23-с від 04.05.2023 про повернення на розрахунковий рахунок помилково перерахованих коштів у розмірі 150000 грн згідно платіжної інструкції №1526 від 26.04.2023.

Відповідач, в свою чергу, за змістом листа №250523 від 25.05.2023 повідомив, що одержав лист позивача на повернення коштів в сумі 150000 грн, які зобов`язується повернути до 04.06.2023 в повному обсязі.

Неповернення відповідачем перерахованих останньому коштів слугувало підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА" із позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗОПОЛ" 150000 грн як безпідставно збережених коштів.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Матеріалами справи підтверджується факт перерахування коштів позивачем відповідачу на загальну суму 150000 грн. При цьому суд приймає до уваги приписи глави 83 Цивільного кодексу України, якою врегульовано набуття, збереження майна без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Тобто, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зокрема, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Тобто, зобов`язання з безпідставного набуття та збереження майна можуть бути наслідком таких юридичних фактів: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. При цьому за змістом статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України.

Аналогічної правової позиції дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 25.04.2019 у справі №904/2342/18 та від 12.02.2019 у справі № 910/20926/16.

Приписами ст. 1213 ЦК України встановлено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Як слідує з матеріалів справи, кошти на загальну суму 150000 грн сплачено позивачем відповідачу на підставі виставленого рахунку з посиланням на Договір субпідряду №25/04-2023. Водночас доказів, які б засвідчували наявність підстави зарахування таких коштів в межах договірних відносин (укладеного Договору субпідряду №25/04-2023) з Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЗОПОЛ" матеріали справи не містять та відповідачем не подано.

Більше того, за змістом листа №250523 від 25.05.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "ІЗОПОЛ" повідомило, що ним одержано лист позивача на повернення коштів в сумі 150000 грн, які відповідач зобов`язується повернути до 04.06.2023 у повному обсязі. Тобто Товариство з обмеженою відповідальністю "ІЗОПОЛ" визнало факт безпідставного перерахування коштів позивачем на вказану суму.

З огляду на наведені приписи матеріального права та встановлені обставини справи, отримані відповідачем від позивача кошти відповідно до платіжної інструкції №1526 від 26.04.2023 на суму 150000 грн підпадають під правову кваліфікацію безпідставно набутого майна в силу приписів ст. 1212 ЦК України, яке підлягає поверненню набувачем потерпілому.

Статтею 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, скористатись іншими процесуальними правами.

Згідно із ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗОПОЛ" щодо повернення безпідставно отриманих коштів слідує з положень чинного законодавства, підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи, що позов задоволено повністю, витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача в сумі 2684 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗОПОЛ" (вул. Київська, буд. 16, офіс 903, м. Вінниця, 21009, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСНОВА" (вул. Підприємницька, 9, м. Бровари, 07403, ) 150000 грн - безпідставно збережених коштів та 2684 грн - витрат на сплату судового збору.

3. Згідно з приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - ; відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1

Повне рішення складено 09 жовтня 2023 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2, 3 - позивачу - вул. Підприємницька, 9, м. Бровари, 07403; вул. Ковпака, 17, м. Київ, 03150 (адреса для листування);

4 - відповідачу - вул. Київська, буд. 16, офіс 903, м. Вінниця, 21009.