ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2023м. ХарківСправа № 922/2334/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Катречко Д.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 1)
до Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" (62371, Харківська обл., с. Подвірки)
про стягнення 508174351,25 грн.
за участю представників:

позивача - Верхацький І.В., довіреність №78 від 20.12.2022,

відповідача - Сивак А.Ю., довіреність б/н від 10.01.2018,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5", в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 508174351,25 грн., з яких: 443420276,62 грн. основного боргу; 52839389,35 грн. інфляційних втрат та 11914685,28 грн. 3% річних. Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача своїх зобов`язань за Договором постачання природного газу №ТЕЦ-2022-04 від 22.03.2022 в частині здійснення відповідачем повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ у встановлені договором строки.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.06.2023 у справі № 922/2334/23 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 27.06.2023 о 10:30.

21.06.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №16061) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.06.2023 у справі № 922/2334/23 задоволено заяву позивача (вх. №16464 від 26.06.23), продовжено строк на надання відповіді на відзив, встановлено позивачу термін на подання відповіді на відзив до 03.07.2023 (включно) та відкладено підготовче засідання на 25.07.2023 о 10:30.

04.07.2023 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №17179) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

10.07.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. №17873) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

25.07.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про відстрочення виконання рішення (вх. №19411) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.07.2023 у справі № 922/2334/23 задоволено усне клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 08.08.2023 о 12:00.

04.08.2023 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшли заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення (вх. №20809), які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.08.2023 у справі № 922/2334/23 задоволено усне клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання та відкладено підготовче засідання на 22.08.2023 о 13:00.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.08.2023 у справі № 922/2334/23 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.09.2023 о 09:30.

22.08.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів (вх. №22438) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.09.2023 у справі № 922/2334/23 розгляд справи по суті відкладено на 19.09.2023 о 09:00.

12.09.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів (вх. №24579) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

18.09.2023 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Позивач в судове засідання 19.09.2023 з`явився, заявлені позовні вимоги підтримує з урахуванням здійсненої відповідачем оплати заборгованості у розмірі 103415120,53 грн., у зв`язку з чим просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на свою користь 340005156,09 грн. основного боргу; 52839389,35 грн. інфляційних втрат та 11914685,28 грн. 3% річних.

Відповідач в судове засідання 19.09.2023 з`явився та зазначив про сплату в добровільному порядку суми заборгованості у розмірі 103415120,53 грн., у зв`язку з чим просить суд провадження у справі в цій частині позову закрити за відсутністю предмета спору. Також, в засіданні підтримав подане раніше клопотання про відстрочення виконання рішення у справі № 922/2334/23, яке просить суд задовольнити та відстрочити виконання рішення у даній справі строком на один рік.

19.09.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом установлено наступне.

22.03.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» та Приватним акціонерним товариством «Харківська TЕЦ-5» було укладено Договір постачання природного газу № ТЕЦ-2022-04 (далі- Договір), відповідно до умов пункту 2.2. якого постачальник передає споживачу природний газ у загальному потоці газу. Передача природного газу від постачальника до споживача оформлюється Комерційним актом приймання-передачі природного газу відповідно до вимог Кодексу ГТС, Кодексу ГРМ та цього Договору. Обсяг замовленої потужності та обсяг (об`єм) постачання газу на Газову добу (D) визначається на підставі Заявок споживача в межах планового обсягу постачання/споживання газу, визначеного в п.2.1. Договору. Заявки подаються споживачем на відповідну Газову добу (D) в розрізі кожної точки входу/виходу на електронну пошту постачальника, визначену у розділі 9 Договору. Форма такої заявки на замовлення потужності та постачання газу встановлена Додатком № 1 до Договору (надалі Заявка) або електронним повідомлення на електронну пошту Постачальника з наступних електронних адрес: ІНФОРМАЦІЯ_2; ІНФОРМАЦІЯ_3; ІНФОРМАЦІЯ_4; ІНФОРМАЦІЯ_1.

Даний Договір набирає чинності з дати його укладання і діє в частині поставки газу до 30.04.2022 (включно), а в частині розрахунків за газ - до повного їх виконання. Продовження Договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору.

Відповідно до п. 2.4.4. Договору, На підставі отриманої Заявки Постачальник для забезпечення постачання газу Споживачу, замовляє потужність віртуальної точки входу/виходу газотранспортної системи відповідно до вимог Кодексу ГТС. Величина використаного обсягу потужності точок виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів Споживача газу у відповідних точках виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несе Споживач відповідно до умов Договору.

Згідно з п. 2.4.5. Договору, Доступ до потужностей точок входу/виходу на добу наперед надається на підставі номінації, підтвердженої Оператором ГТС, відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Відповідно до умов пункту 3.4.1. Договору, споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату за газ та інших витрат відповідно до умов Договору.

Згідно з п. 3.4.6. Договору, споживач зобов`язується щомісячно в порядку, передбаченому цим Договором, підписувати отримані від Постачальника Комерційні акти з обов`язковим поверненням примірників Постачальника в строки та на умовах цього Договору.

Відповідно до умов п. 4.1. Договору, Договірна ціна на природний газ за 1 000 куб. м газу без ПДВ, який постачається Постачальником в період з дати укладання Договору до 30.04.2022 (включно) визначається згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 222, та складає 5 900,00 грн., крім того податок на додану вартість за ставкою 20%,

Тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн., крім того ПДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ - 163,89 грн. за 1000 куб. м.

Всього ціна на природний газ за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, обсягів газу в період з дали укладання Договору до 30.04.2022 (включно) становить 7243,89 грн.

Згідно з п. 4.1.1. Договору, у разі зміни ціни на природний газ, тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та/або коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді, вони є обов`язковими для сторін договору постачання з дати набрання чинності відповідних змін.

Відповідно до п. 4.2. Договору, загальна вартість цього Договору визначається як сума остаточних Договірних Вартостей газу, отриманого Споживачем від Постачальника, та інших витрат, які виникають при виконанні цього Договору протягом строку його дії.

Згідно з п. 4.3. Договору, у випадку, якщо обсяг фактично відібраного газу Споживачем за відповідну Газову добу (D) згідно даних Оператора ГТС відрізняється від планового обсягу газу, вказаного на Газову добу (D) Договорі з урахуванням змін згідно з Заявками на зміну обсягів газу, поданими Споживачем відповідно до умов пп. 2.4.3. Договору, то у Споживача виникає небаланс за відповідну Газову добу і Постачальник нараховує, а Споживач сплачує плату за добовий небаланс.

Умовами пунктів 4.5., 4.6. Договору визначено, що:

Остаточний розрахунок за фактично переданий у Періоді постачання природний газ з урахуванням вартості небалансу, визначеного відповідно до п.4.4. цього Договору (остаточна Договірна Вартість), здійснюється споживачем не пізніше ніж через 45 (сорок п`ять) діб після закінчення Періоду постачання. В платіжних дорученнях Споживач мас обов`язково вказувати призначення платежу, номер та дату Договору. За цим Договором Споживач здійснює оплату після отримання природного газу у відповідному Періоді постачання. Уразі зміни умов оплати на попередню оплату Сторони повинні укласти відповідно додаткову угоду до Договору про такі зміни (п. 4.5. Договору).

У випадку переплати за переданий протягом відповідного Періоду постачання природний газ, сума переплати автоматично зараховується Постачальником в рахунок оплати за наступний Період постачання або повертається Споживачу на його письмову вимогу, за умови відсутності заборгованості Споживача та після підписання Сторонами відповідного акту звіряння, протягом 5-ти (п`яти) Робочих днів (п. 4.6.Договору).

Згідно з п. 5.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань Сторони несуть відповідальність згідно з умовами цього Договору та чинним законодавством України.

На обґрунтування позовних вимог, позивачем у позові зазначено про те, що на виконання умов Договору, протягом березня 2022 - квітня 2022 позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 443420276,62 грн, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, зокрема:

- комерційний акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2022 р., обсяг переданого газу: 14632,25490 тис.куб.м, вартістю: 105994462,51 грн;

- коригуючий комерційний акт приймання-передачі природного газу від 25 квітня 2022 р., обсяг переданого газу: 14 632,25490 тис.куб.м, вартістю: 105776453,62 грн. Всього поставлено природного газу у березні 2022 р. - 105776453,62 грн.

- комерційний акт приймання-передачі природного газу від 30 квітня 2022 р., обсяг переданого газу: 46706,90229 тис.куб.м, вартістю: 337643 823,00 грн.

Всього поставлено природного газу у квітні 2022 р. на загальну суму 337643823,00 грн.

Відповідно до пункту 4.5. Договору, в редакції Додаткової угоди № 2 від 29.04.2022, остаточний розрахунок за фактично переданий у Періоді постачання природний газ здійснюється споживачем не пізніше ніж через 45 (сорок п`ять) діб після закінчення Періоду постачання.

Позивач звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому зазначає про те, що відповідач, у порушення умов Договору своєчасну та повну оплату за переданий газ не здійснював взагалі та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 4.5 Договору.

Сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за Договором склала 443420276,62 грн, детальний розрахунок якого позивачем викладено та надано до суду разом з позовною заявою.

Зазначена заборгованість залишилась з боку відповідача несплаченою.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до приписів цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, а у продавця виникає зобов`язання передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов`язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги.

Укладений між сторонами договір є консенсуальним, оскільки права та обов`язки виникають вже в момент досягнення ними угоди за всіма істотними умовами. Отже, змістом договору є ті умови, з приводу яких сторони досягли згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи установлено, що на виконання умов Договору, протягом березня 2022 - квітня 2022 позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 443420276,62 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актів приймання-передачі природного газу. А саме: комерційний акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2022 р., обсяг переданого газу: 14632,25490 тис.куб.м, вартістю: 105994462,51 грн; коригуючий комерційний акт приймання-передачі природного газу від 25 квітня 2022 р., обсяг переданого газу: 14 632,25490 тис.куб.м, вартістю: 105776453,62 грн. Всього поставлено природного газу у березні 2022 р. - 105776453,62 грн.; комерційний акт приймання-передачі природного газу від 30 квітня 2022 р., обсяг переданого газу: 46706,90229 тис.куб.м, вартістю: 337643 823,00 грн. Отже, всього відповідачу поставлено природного газу у квітні 2022 р. на загальну суму 337643823,00 грн.

Відповідно до пункту 4.5. Договору, в редакції Додаткової угоди № 2 від 29.04.2022, остаточний розрахунок за фактично переданий у Періоді постачання природний газ здійснюється споживачем не пізніше ніж через 45 (сорок п`ять) діб після закінчення Періоду постачання.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищенаведене, матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем виконання передбаченого умовами Договору постачання природного газу № ТЕЦ-2022-04 від 33.03.2022 грошових зобов`язань зі своєчасної та повної оплати фактично переданого природного газу.

Разом з тим, із матеріалів справи убачається, що після пред`явлення позову у цій справі, відповідачем здійснено часткову оплату та перераховано на рахунок позивача оплату за природний газ на загальну суму 103415120,53 грн, про що свідчать наявні у матеріалах справи платіжні доручення: № 2222 від 31.07.2023 на суму 53467784,08 грн. з призначенням платежу: "оплата за природний газ для виробництва електричної енергії (обсяг ІІ) за квітень 2022 року зг.дог.від 22.03.2022 №ТЕЦ-2022-04" та № 2221 від 31.07.2023 на суму 49447336,45 грн. з призначенням платежу: "оплата за природний газ для виробництва електричної енергії (обсяг ІІ) за березень 2022року зг.дог.від 22.03.2022 №ТЕЦ-2022-04" (т.с. 1 а.с. 215).

Доказів оплати у повному обсязі відповідачем заборгованості сторонами не надано та в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідачем у справі вжито заходів, спрямованих на добровільне врегулювання господарського спору, наслідком яких стала оплата на суму 103415120,53 грн. основного боргу, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 103415120,53 грн. основного боргу підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Водночас, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 340005156,09 грн. заборгованості (443420276,62-103415120,53=340005156,09) є підставними та обґрунтованими, а відтак, підлягають до задоволення, оскільки доказів повної оплати відповідачем заборгованості сторонами не надано та в матеріалах справи відсутні.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 11914685,28 грн. та 52839389,35 грн. інфляційних втрат.

У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 626 Цивільного кодексу України).

За змістом наведених норм закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приписи статті 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.

Перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім сум 3% річних, нарахованих за період з 17.05.2022 по 30.04.2023 у розмірі 11914685,28 грн та інфляційних витрат, нарахованих за період з 01.06.2022 по 31.03.2023) у розмірі 52839389,35 грн., суд дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача.

Суд відхиляє доводи відповідача, які викладено останнім у відзиві на позов в частині незгоди щодо постачання природного газу за договором постачання природного газу від 22.03.2022 № ТЕЦ-2022-24 в період 22.03.2022 та 23.03.2022, оскільки, на переконання відповідача, в цей період відповідач споживав газ не за спірним договором, а за іншим комерційним договором № 7314-НТГ-32 від 10.06.2021, про що зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та відповідачем укладався Договір постачання природного газу від 22.03.2022 р. № ТЕЦ-2022-24 саме на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 222 від 06.03.2022, якою було затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (надалі - Положення).

Так, відповідно до п. 1. Положення - це Положення визначає обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, що покладаються на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - спеціальні обов`язки), зокрема для забезпечення стабільності, належної якості та доступності природного газу, підтримання належного рівня безпеки його постачання споживачам без загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів пропорційності, прозорості та недискримінації.

Отже, у спірний період з 22.03.2022 по 30.04.2022 відповідачу постачався природний газ за спеціально визначеною ціною.

У відповідності до п. 8.1. Договору № ТЕЦ-2022-24 він набирає чинності з дати його укладення і діє в частині поставки газу до 30.04.2022. Датою укладення договору є 22.03.2022.

Окрім того, із обставин справи слідує, що відповідач в подальшому укладав Додаткову угоду № 1 від 29.04.2022 та Додаткову угоду № 2 від 29.04.2022 якими були внесені зміни до Договору № ТЕЦ-2022-24 від 22.03.2022.

Так сторони чітко визначили, умови п. 4.1. (в редакції Додаткової угоди № 1 від 29 квітня 2022 р.) «Договірна ціна на природний газ за 1 000 куб.м. газу без ПДВ, який постачається Постачальником в період із дати укладення Договору до 30.04.2022».

Таким чином, укладаючи Додаткову угоду № 1 відповідач додатково визнав періоди постачання природного газу за Договором № ТЕЦ-2022-23 від 22.03.2022 р. саме із 22.03.2022 р. по 30.04.2022 р.

У відповідності до п. 2.4.8. (в редакції Додаткової угоди № 2 від 29 квітня 2022 р.) «На підставі отриманих даних Інформаційної платформи Оператора ГТС Постачальник протягам 3-х (трьох) Робочих днів готує та надає Споживачу два примірники Комерційного акту за відповідний Період постачання, підписані уповноваженим представником Постачальника.»

У Комерційному акті прийманні-передачі природного газу від 31 березня 2022 р. та Коригуючому комерційному акті прийманні-передачі природного газу від 25 квітня 2022 р., які були підписані сторонами без зауважень, був чітко визначений період постачання природного газу із 22 по 31 березня 2022 р., об`єм спожитого газу 14 632,25490 тис.куб.м. та його вартість 105 776 453,62 грн.

Також Позивач надає інформацію із Інформаційної платформи Оператора ГТС (надається у вигляді принтскрину з особистого кабінету Позивача на інформаційній платформі Оператора ГТС) щодо поденного споживання Відповідачем природного газу у березні та квітні 2022 р., інформація щодо реєстрації Споживача («ПСО портфель» та «Комерційний портфель»).

У березні 2022 р. відповідач спожив із ресурсу позивача 41 870 866,30 м.куб природного газу, з яких 14 632 254,90 грн. із ресурсу портфеля ПСО, а інший обсяг 27 238 611,40 - із комерційного портфелю.

Комерційний портфель - постачання природного газу за іншим Договором №7314-НТГ-32. Із відомостей із інформаційної платформи вбачається, що природний газ постачався в наступні періоди 11.06.2021 по 21.03.2022 та 01.05.2022 по 31.05.2022 р.

ПСО портфель - постачання газу за Договором № ТЕЦ-2022-24 у відповідності до 222 Постанови Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 р. в період із 22.03.2022 р. по 30.04.2022 р.

Отже, постачання природного газу за Договором № ТЕЦ-2022-24 було здійснено за період з 22.03.2022 по 30.04.2022, що підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, а саме:

- договором № ТЕЦ-2022-24 від 22.03.2022 р.;

- додатковими угодами № 1 та № 2;

- комерційними актами приймання-передачі природного газу;

- інформацією із Інформаційної платформи оператора ГТС.

Разом з тим, відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження тверджень відповідача щодо споживання в період 22-23 березня 2022 р. природний газ за іншим договором № 7314-НТГ-32, в тому числі відповідачем не надано суду підписаний комерційний акт приймання-передач за березень 2022 р. за договором № 7314-НТГ-32.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків щодо наявності підстав для часткового задоволення позову не спростовує.

Розглянувши клопотання Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" про відстрочення виконання судового рішення строком на один рік, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 239, ч. 3 - ч. 5 ст. 331 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

З аналізу вказаної норми права вбачається, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав (постанова Верховного Суду від 07.12.2022 у справі № 910/11949/21).

Обґрунтовуючи подану заяву відповідачем зазначено про те, що наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 Солоницівська селищна територіальна громада Харківського району Харківської області (UA0081463), до складу якої входить с. Подвірки за місцезнаходженням Товариства, з 24.02.2022 включене до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії (територій можливих бойових дій).

Підприємство відповідача виконує важливу стратегічну та соціальну функцію, здійснює забезпечення м. Харкова та області тепловою та електричною енергією, надає важливі допоміжні послуги для забезпечення функціонування ринку електричної енергії та Об`єднаної енергосистеми України.

За змістом Закону України «Про критичну інфраструктуру» від 16.11.2021 № 1882-IX, постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання об`єктів критичної інфраструктури» від 09.10.2020 № 1109, підприємство Відповідача належить до об`єктів критичної енергетичної інфраструктури України.

Внаслідок неодноразових ракетних обстрілів військами рф території та виробничих потужностей відповідача 24.02.2022, 10.04.2022, 06.08.2022, 20.08.2022, 10.02.2023, 09.03.2023 пошкоджено майно та енергетичне обладнання ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5» як об`єкту критичної енергетичної інфраструктури загальною балансовою вартістю 773 000 000,00 грн.

Вищенаведене підтверджується Переліком пошкоджених та знищених об`єктів (т.с. 1 а.с. 166-170).

При цьому, судом враховано те, що на даний час триває експертна оцінка вартості пошкодженого та знищеного майна відповідно до «Методики визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією російської федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності», затвердженої наказом Міністерства економіки України та ФДМУ від 18.10.2022 № 3904/1223.

Суд вважає слушними доводи відповідача про те, що загальна визначена Відповідачем попередня вартість відновлювальних робіт по енергоблокам № 2, № 3, мазутному господарству та головному корпусу складає 980000000,00 грн.

У поданому клопотанні відповідачем зауважено про те, що через пошкодження енергогенеруючого обладнання істотно зменшилася здатність ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5» виробляти електричну та теплову енергію.

Також, у зв`язку із зміною режимів роботи ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5» для забезпечення виконання завдань з надання допоміжної послуги для забезпечення регулювання частоти та активної потужності в ОЕС України, а саме забезпечення резервів заміщення (третинне регулювання) (ДПРЗ), збиток відповідача протягом 2022 року склав 701000000,00 грн.

Зазначені вище обставини в частині ракетних обстрілів з точки зору ч. 3 ст. 75 ГПК України є загальновідомими, що зокрема підтверджується наявними публікаціями ЗМІ за посиланнями: https://2day.kh.ua/ua/kharkow/rosiya-vdaryla-raketamy-po-tets-5 (обстріл 11.09.2022) https://2day.kh.ua/ua/kharkow/kyyiv-dopomozhe-z-vidnovlennyam-kharkivskoyi-tets (обстріл 10.02.2023), https://2day.kh.ua/ua/kharkow/u-kharkovi-poshkodzhena-tets-terekhov (обстріл 09.03.2023).

Докладний опис пошкоджень та попередня оцінка майнової шкоди та збитків ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5» наводиться в наявній у матеріалах справи окремій Довідці, а також Переліку щодо основних засобів, пошкоджених та знищених внаслідок обстрілів у 2022 та 2023 р.р.

Також, матеріалами справи підтверджено, що за підсумками основної діяльності Відповідача за 2022 рік отримано чистий дохід в сумі 7895,0 млн. грн. при собівартості реалізованої продукції в сумі 8104,0 млн. грн., в результаті чого валовий збиток складає 209,0 млн. грн. Отримання збитку пов`язано з встановленням державою граничних цін на ринках електричної енергії (РДН, ВДР та балансуючому ринку) на довоєнному рівні, мораторієм на підвищення тарифів на теплову енергію та одночасним зростанням цін на товари, роботи та послуги, які є складовою собівартості електричної та теплової енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» від 29.07.2022 № 2479-IX (надалі - Закон № 2479-IX) протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, забороняється підвищення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) і послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

З урахуванням вказаного законодавчого обмеження, Відповідач вимушений застосовувати тарифи, затверджені Постановою НКРЕКП «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5» від 22.12.2021 № 2736, структура яких не враховує реальний обсяг витрат на таке виробництво.

Внаслідок неплатежів з боку КП «Харківські теплові мережі» за отриману теплову енергію та пом`якшену воду утворилась значна сума заборгованості.

Також, слід врахувати, що протягом січня та лютого 2023 року ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5», виконуючи завдання диспетчерського центру КП «Харківські теплові мережі» по забезпеченню споживачів м. Харкова тепловою енергією, за оперативними даними відпустило теплової енергії в кількості 437721 Гкал на загальну суму 581,0 млн грн. Крім того, на 100% забезпечуючи гідравлічний режим теплових мереж, Товариство відпустило у зазначений період пом`якшеної води для підживлення теплових мереж у кількості 553525 куб. м на суму 15,4 млн. грн. При цьому, КП «Харківські теплові мережі» не здійснило жодної оплати за продукцію, відпущену протягом 2023 року, загальна заборгованість за теплову енергію та пом`якшену воду для підживлення теплових мереж станом на сьогоднішній день перевищує 2,8 млрд грн.

Також, в бухгалтерському обліку Відповідача відображена значна сума заборгованості основного покупця балансуючої електричної енергії та послуг на ринку електричної енергії ПрАТ «НЕК «Укренерго» (більше 700,0 млн грн.), покупця електричної енергії ДП «Енергоринок» (307,0 млн. грн.).

Згідно з ст. 2 Закону № 2479-IX суб`єктам господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії щодо яких запроваджено мораторій компенсується:

- заборгованість з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначених Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення»;

- витрати та/або втрати, понесені внаслідок воєнних дій та з метою запобігання настанню гуманітарних кризових ситуацій, до яких відносяться витрати на ремонт пошкоджених виробничих потужностей, втрати від зменшення кількості абонентів та/або обсягу наданих послуг, втрати від зниження рівня розрахунків, що утворилися (утворяться) за періоди з 01.02.2022 по останнє число шостого місяця після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано.

Перелік таких витрат та/або втрат, а також порядок та умови їх розрахунку, затвердження і компенсації визначаються Кабінетом Міністрів України.

При цьому, судом враховано, що станом на даний час Відповідачем не отримано передбачену Законом № 2479-IX компенсацію з різниці в тарифах, а також понесених витрат на ремонт пошкоджених виробничих потужностей, втрат від зменшення кількості абонентів та/або обсягу наданих послуг, зниження рівня розрахунків.

Наведені обставини, на переконання суду, спричинили надзвичайно важкий фінансовий стан Відповідача, який істотно обмежує його можливості виконати судове рішення у справі № 922/2334/23.

Враховуючи вищенаведене, суд виснує про можливість у даному конкретному випадку застосувати при ухваленні рішення у справі № 922/2334/23 положення ч. 1 ст. 239, ч. 3 - ч. 5 ст. 331 ГПК України з урахуванням наступної сукупності обставин, а саме:

- важкого фінансового стану Відповідача, зокрема внаслідок пошкодження енергогенеруючого обладнання ракетними обстрілами військ рф 24.02.2022, 10.04.2022, 06.08.2022, 20.08.2022, 10.02.2023, 09.03.2023, обмеження вироблення електричної, теплової енергії, надання допоміжних послуг третинного регулювання (ДПРЗ), неповних розрахунків за електричну енергію та допоміжні послуги з боку основних покупців ПрАТ «НЕК «Укренерго», ДП «Енергоринок», теплову енергію та пом`якшену воду з боку основного покупця КП «Харківські теплові мережі»;

- невідповідності структури тарифів на теплову енергію згідно з постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2736 реальним витратам Відповідача в умовах дії мораторію на їх підвищення згідно з Законом № 2479-IX;

- відсутності компенсації різниці в тарифах на теплову енергію у зв`язку із запровадженням мораторію на їх підвищення Законом № 2479-IX;

- відсутності компенсації витрат та/або втрат, понесених внаслідок воєнних дій, витрат на ремонт пошкоджених виробничих потужностей, втрат від зменшення кількості абонентів та/або обсягу наданих послуг відповідно до ст. 2 Закону № 2479-IX;

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" про відстрочення виконання судового рішення у справі № 922/2334/23 строком на один рік - до 19 вересня 2024 року.

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, з вини якого виник даний спір, який доведено до суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" (62371, Харківська обл., с. Подвірки, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 1, ) - 340005156,09 грн. основного боргу; 52839389,35 грн. інфляційних втрат та 11914685,28 грн. 3% річних та 939400,00 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В частині стягнення 103415120,53 грн. основного боргу - провадження у справі закрити за відсутністю предмета спору.

5. Клопотання Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" про відстрочення виконання судового рішення у справі № 922/2334/23 задовольнити.

6. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 19 вересня 2023 року в справі № 922/2334/23 строком на один рік - до 19 вересня 2024 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "29" вересня 2023 р.

Суддя Є.М. Жиляєв