РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.10.2023Справа № 910/11583/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудвіл"

до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"

про стягнення 834 749,66 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст і підстави позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гудвіл" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" про стягнення 834 749,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 963/з від 27.10.2021.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2023 відкрито провадження у справі № 910/11583/23, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

01.08.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 23.03.2023 по справі №910/7848/22, яке набрало законної сили, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудвіл" до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" про стягнення заборгованості у сумі 7 727 273, 01 грн. задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудвіл" основний борг у сумі 6 682 456 грн. 28 коп., інфляційні втрати у сумі 954 206 грн. 39 коп., 3 % річних у сумі 90 610 грн. 34 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 115 909 грн. 10 коп.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором поставки № 963/з від 27.10.2021, що встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 23.03.2023 по справі №910/7848/22, позивачем нараховані до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 137 311,01 грн, інфляційні втрати у сумі 697 438,65 грн.

Позиція відповідача

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечив посилаючись на те, що невиконання чи/або прострочення зобов`язань ПрАТ "ХК "Київміськбуд" сталося чи могло статися з незалежних обставин, які визнані форс-мажорними обставинами (обставиною непереборної сили), на підтвердження чого відповідач надав копію листа вих. №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислової палати України та наказ ПрАТ "ХК "Київміськбуд" "Про оголошення простою у зв`язку із введенням воєнного стану" від 25.02.2022.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

27.10.2021 між ТОВ "Гудвіл" (постачальник, позивач) та ПрАТ "ХК "Київміськбуд" (замовник, відповідач) укладений договір поставки № 963/з (далі - договір). Відповідно до умов цього договору постачальник в порядку і на умовах, передбачених даним договором, протягом 2021-2022 років, зобов`язується поставити та передати у власність замовника металопродукцію для об`єктів замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити його вартість відповідно до умов даного договору (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.2 договору кількість товару, його характеристики обумовлюються у заявках замовника. Загальна ціна цього договору становить 150 000 000,00 грн. Ціна за одиницю товару обумовлена у специфікації на поставку товару та відображається у видаткових накладних постачальника (п. 3.1, 3.2 договору).

Згідно з п. 4.1 договору замовник здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок постачальника у строк не пізніше 20 календарних днів після дати поставки партії товару постачальником на умовах, передбачених п. 5.4 договору.

Відповідно до п. 5.1 договору поставка товару здійснюється постачальником протягом не більше 5 календарних днів з дати отримання заявки замовника. Датою поставки товару вважається день, в який товар фактично переданий від постачальника до замовника на місце поставки, визначене замовником у заявці, в належній якості, кількості та з необхідним пакетом документів, до якого входять: товарно-транспортна накладна; сертифікат (паспорт) якості виробника; видаткова накладна; гарантійні документи та документи, що гарантують якість та відповідність поставленого (п. 5.4 договору). Право власності на товар виникає у замовника з дати поставки товару постачальником (п. 5.5 договору).

Згідно з п. 6.1 договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі, відповідно до розділу 4 договору, здійснювати оплату вартості товару.

Договір набирає чинності з дати його укладення обома сторонами і діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе за цим договором зобов`язань (п. 11.1).

Специфікацією до договору (додаток № 1) сторони погодили найменування товару, одиницю виміру та ціну.

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 23.03.2023 по справі №910/7848/22, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудвіл" до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" про стягнення заборгованості у сумі 7 727 273, 01 грн. задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудвіл" основний борг у сумі 6 682 456 грн. 28 коп., інфляційні втрати у сумі 954 206 грн. 39 коп., 3 % річних у сумі 90 610 грн. 34 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 115 909 грн. 10 коп.

Під час розгляду справи № 910/7848/22 за вищевказаним позовом, судом було встановлено неналежне виконання Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" грошового зобов`язання по оплаті поставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Гудвіл" товару, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 6 682 456,28 грн, з врахуванням часткової оплати на суму 4 569 747,34 грн (платіжні доручення: № 959 від 03.02.2022, № 1025 від 04.02.2022, № 1134 від 09.02.2022, № 1162 від 10.02.2022, № 1222 від 11.02.2022, № 1272 від 17.02.2022, № 1314 від 21.02.2022).

Рішення Господарського суд м. Києва від 23.03.2023 по справі №910/7848/22 було виконано відповідачем у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 1129 від 29.03.2023 на суму 1 000 000,00 грн, № 1321 від 05.04.2023 на суму 1 000 000,00 грн., № 245 від 12.04.2023 на суму 1 000 000,00 грн., № 246 від 19.04.2023 на суму 1 000 000,00 грн, № 280 від 26.04.2023 на суму 1 000 000,00 грн, № 341 від 03.05.2023 на суму 1 000 000,00 грн, № 356 від 12.05.2023 на суму 1 000 000,00 грн, № 357 від 19.05.2023 на суму 843 182,11 грн.

Враховуючи прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором № 963/з від 27.10.2021, яке встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 23.03.2023 по справі №910/7848/22, позивачем заявлено до стягнення з відповідача нараховані 3% річних у сумі 137 311,01 грн за періоди: з 11.08.2022 по 28.03.2023, з 11.08.2022 по 04.04.2023, з 11.08.2022 по 11.04.2023, з 11.08.2022 по 18.04.2023, з 11.08.2022 по 25.04.2023, з 11.08.2022 по 02.05.2023, з 11.08.2022 по 11.05.2023; та інфляційні втрати у сумі 697 438,65 грн за періоди: з серпня 2022 року по березень 2023 року, з серпня 2022 року по квітень 2023 року.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, встановлені рішенням Господарського суд м. Києва від 23.03.2023 по справі №910/7848/22 факти щодо неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару за договором № 963/з від 27.10.2021 повторного доведення не потребують.

Статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Крім того, зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

В пункті 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" визначено, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, наявність судового рішення чи факт відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання не свідчить про припинення зобов`язання, а тому наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права отримати передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України суми. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18, від 19.06.2019 у справі №703/2718/16-ц, а також у постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі №922/795/19.

Таким чином, позивач має право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат протягом усього часу існування обставин прострочення виконання грошового зобов`язання боржником, тобто до повного виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних за весь час прострочення, тобто, по день надходження коштів на рахунок належного кредитора, оскільки в такому випадку зобов`язання відповідно до ст. 599 ЦК України припинилося внаслідок його виконання.

Наведене узгоджується із судовою практикою Верховного Суду, зокрема, постанова від 10 квітня 2018 року по справі №914/1033/17.

Згідно із розрахунку, наведеного у позові позивач нараховує 3% річних у сумі 137 311,01 грн за періоди: з 11.08.2022 по 28.03.2023, з 11.08.2022 по 04.04.2023, з 11.08.2022 по 11.04.2023, з 11.08.2022 по 18.04.2023, з 11.08.2022 по 25.04.2023, з 11.08.2022 по 02.05.2023, з 11.08.2022 по 11.05.2023; та інфляційні втрати у сумі 697 438,65 грн за періоди: з серпня 2022 року по березень 2023 року, з серпня 2022 року по квітень 2023 року.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунки позивача є арифметично вірними, у зв`язку із чим суд задовольняє вимоги у цій частині та з відповідача підлягають стягненню 3% річних у сумі 137 311,01 грн та інфляційні втрати у сумі 697 438,65 грн.

Щодо посилань відповідача на засвідчення Торгово-Промисловою палатою України форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану з 05 години 30 хвилини 24 лютого 2022 року, то суд зазначає наступне.

Згідно з листом Торгово-Промислової палати України № 2024/02.0.-7.1 від 28.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану з 05 години 30 хвилини 24 лютого 2022 року, ТТП підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору, виконання яких настало згідно з умовами договору і виконання яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

Відповідно до 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

Отже, лист Торгово-Промислової палати України № 2024/02.0.-7.1 від 28.02.2022 не є належним доказом щодо встановлення обставин непереборної сили у даних правовідносинах.

Судом встановлено, що відповідачем не надано належних доказів неможливості виконання зобов`язання внаслідок настання форс-мажорних обставин, зокрема сертифікат про форс-мажорні обставини, виданий Торгово-промисловою палатою України.

Крім того, відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підсумовуючи викладене вище, суд зазначає, що відповідач повинен був оцінити строк виконання зобов`язання з оплати поставленого товару та об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у визначений законом строк.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням вище наведеного суд вважає необґрунтованими викладені у відзиві заперечення відповідача.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ВИСНОВКИ СУДУ

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудвіл" до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" (01010, м. Київ, вул. М. Омеляновича-Павленка, 4/6, ідентифікаційний код 23527052) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гудвіл" (02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, буд. 2; ідентифікаційний код 32769087) 3% річних у сумі 137 311,01 грн, інфляційні втрати у сумі 697 438,65 грн та судовий збір у сумі 12 521,24 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 05.10.2023.

Суддя О.В. Гулевець