РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.09.2023Справа № 910/7595/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Бондаренко - Легких Г.П., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/7595/23

За позовом Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОТРАНС» (49050, м. Дніпро, вул. Володі Дубініна, 8)

До Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5)

про стягнення збитків у розмірі 121 563, 50 грн

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «УКРЕНЕРГОТРАНС» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (відповідач) про стягнення збитків за пошкодження вагонів у розмірі 121 563, 50 грн. Також позивач просить покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору.

22.05.2023 Господарський суд міста Києва дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 22.05.2023.

05.06.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, якою позивач усунув недоліки встановлені ухвалою суду від 22.05.2023.

03.07.2023 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи № 910/7595/23 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

25.07.2023 до суду від відповідача надійшов відзив.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

В період серпня 2022 Акціонерним товариством «Українська залізниця» (відповідач) здійснювалися перевезення вантажів в приватних вагонах, що перебували в управління Приватного акціонерного товариства «Укренерготранс» (позивач).

15.08.2022 у складі потягу №2802 на станцію Жмеринка регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» прибули вагони: 56843535, 53453650, 52736899, 52877362, 56682149, 56690134, 53587895, 53584595, 52736808 (залізничні накладні №821991, 821835, 821892, 821900, 821967, 821975, 821793, 821751, 821769) в пошкодженому стані -відсутність ручного стоянкового тормозу, на підставі чого були оформлені повідомлення про ремонт форми ВУ-23М: 9835, 9841, 9825, 9840, 9844, 9842, 9826, 9834, 9839 від 15.08.2022 та відповідні акти форми ГУ-23, після чого вагони були направлені до виробничого підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Жмеринка» регіональної філії «Південно-Західна залізниця», на технічне обслуговування.

13.08.2022 у складі потягу №9506 на станцію Жмеринка Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» прибули вагони: 56671902, 52749355, 56843576, 52725629, 52725967, 52735073, 52726213, 52749199, 56647456, 53584090, 52931391 (залізничні накладні №820191, 820399, 820639, 820506, 820647, 820480, 820621, 820563, 820464, 820456, 820605) в пошкодженому стані - відсутність ручного стоянкового тормозу, на підставі чого були оформлені повідомлення про ремонт форми ВУ- 23М: 9635, 9639, 9637, 9642, 9640, 9641, 9643, 9630, 9634, 9548, 9631 від 13.08.2022 та відповідні акти форми ГУ-23, після чого нагони були направлений до виробничого підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Жмеринка» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» на технічне обслуговування.

Крім того, позивачем 13.08.2022, 15.08.2022 та 16.08.2022 було отримано Акти про пошкодження вагонів форми ВУ-25М, а саме вагонів №56682149, 56690134, 56843535 , 53587895, 53584595, 53453650, 52736808, 52736899, 52877362, 52749199, 56843576, 52725629, 52735073, 52726213, 52725967, 52749355, 52931391, 53584090, 56671902, 56647456.

Позивач стверджує, що пошкодження вищеперелічених двадцяти вагонів сталося на путях загального користування, що відносяться до зони відповідальності відповідача. Внаслідок незабезпечення відповідачем схоронності спірних вагонів позивачеві завдано збитки у розмірі 121 563, 50 грн, що складаються із вартості деталей, які придбані позивачем для встановлення на вагони при виконанні поточного ремонт у розмірі 83 340, 00 грн та вартості виконаних ремонтних робіт у розмірі 38 223, 50 грн.

Позивач стверджує, що в силу вимог статті 126 Статуту залізниць України відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачеві завдані збитки.

2. Предмет позову.

Предметом позову є матеріально правові вимоги позивача до відповідача про стягнення збитків у розмірі фактично понесених витрат, що становить 121 563, 50 грн, з яких 83 340, 00 грн - вартість на придбання запасних частин та 38 223, 50 грн - вартість відновлювальних робіт.

3. Доводи позивача щодо суті спору.

(1) вагонним депо «Експлуатаційне вагонне депо Жмеринка» Регіональної Філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» було виставлено рахунки за виконані ремонтні роботи, з яких 38 223, 50 грн з ПДВ- вартість ремонтних робіт по спірним двадцяти вагонам без врахування використаних матеріалів виконавця, що були оплачені позивачем згідно платіжних доручень №1436 від 30.09.2022 та №1415 від 29.09.2022;

(2) у зв`язку з відсутністю у вагоноремонтного підприємства залізниці необхідних запасних частин потрібних для виконання ремонту пошкоджених вагонів, позивачем було придбано приводи стоянкового гальма в кількості 14 шт., тяг стоянкового гальма у кількості 5 шт., штурвалу у кількості 2 шт., крану кінцевого у кількості 1 шт. - загальною вартістю 83 340, 00 грн з ПДВ. Вказані деталі 25.08.2022 були передані виробничому підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Жмеринка» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця», що підтверджується Актом приймання-передачі деталей вантажних вагонів;

(3) відсутність приводу стоянкового гальма вважається пошкодженням (розукомплектовуванням) вагону, що є забороною для поставки такого вагону у складі потягу;

(4) отже, у відповідності до статті 126 Статуту залізниць України відповідач внаслідок допущеної бездіяльності по не збереженню двадцяти вагонів на шляху прямування, несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, що становить 121 563, 50 грн.

4. Заперечення відповідача щодо суті позовних вимог.

(1) позивачем не надано належних доказів користування спірними вагонами, як і не надано договору перевезення укладеного із залізницею;

(2) в даній ситуації відсутня протиправна поведінка залізниці, оскільки, відповідачем вживались заходи щодо збереження вагонного парку впродовж 2021-2022 років, а за всіма спірними вагонами починаючи з 2020 року вже фіксувалося розобладнане ручне гальмо, про що було відомо позивачу. Крім того, після виявлення відповідальними працівниками залізниці факту крадіжок, відповідач звернувся до правоохоронних органів щодо забезпечення реагування про вчинення крадіжок деталей та частин всіх двадцяти вагонів;

(3) позивач не надав доказів того, що вагони були в технічно справному стані до прийняття їх залізницею до перевезення, а для відшкодування збитків за пошкодження (псування) вантажу, необхідна наявність складених комерційних актів, що в матеріалах справи відсутні;

(4) позивач порушив вимоги Закону України «Про публічні закупівлі» при придбанні деталей за видатковою накладною №1247 від 25.08.2022, отже суми заявлені до стягнення не можуть бути покладені на відповідача;

5. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Спір у даній справі виник внаслідок порушення з боку відповідача обов`язку забезпечення схоронності (збереження) майна (вагонів) під час його курсування залізничними коліями, що спричинило розукомплектування вагонів, внаслідок чого позивач був змушений придбати аналогічні деталі для подальшого їх встановлення на вагони та провести ремонті роботи по встановленню таких деталей.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті, суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи мало місце прийняття відповідачем до перевезення вагонів за відповідними накладними та чи були вони в справному або несправному (розукоплектованому) стані;

- чи є відповідач відповідальним за збереження майна (вагонів);

- чи підтверджений факт розукомплектування спірних вагонів;

- чи має місце заподіяння діями відповідача позивачеві матеріальної шкоди та як наслідок відшкодування розміру фактично заподіяної шкоди позивачеві;

- чи відповідає заявлена сума до стягнення розміру фактично заподіяної шкоди.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (стаття 2 Статуту).

Згідно ст. 6 Статуту накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Наявними у матеріалах справи залізничними накладними підтверджується прийняття АТ "Українська залізниця" до перевезення та здійснення перевезення вагонів, які належали та перебували в оперативному віданні позивача, а саме: 56671902, 52749355, 56843576, 52725629, 52725967, 52735073, 52726213, 52749199, 56647456, 53584090, 52931391 (залізничні накладні №820191, 820399, 820639, 820506, 820647, 820480, 820621, 820563, 820464, 820456, 820605).

Слід зазначити, що спірні вагони не належать на праві власності АТ «Укрзалізниця», а згідно витягу картотечних даних СОСВАГ УЗ 2610У станом на 02.06.2023, що наданий позивачем з офіційного ресурсу АТ «Укрзалізниця» власником спірних вагонів є інша юридична особа.

При цьому суд зазначає, що прийняття відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані. Зокрема, згідно пункту 4.1. Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17 - випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Наведене, в свою чергу, спростовує доводи відповідача про те, що позивачем не надано доказів щодо знаходження спірних вагонів у технічно справному стані на момент прийняття х залізницею до перевезення.

Відповідно до п. 20 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99 N 113 (далі - Правила користування вагонами і контейнерами), пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління і пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Таким чином, відсутність привода стоянкового гальма є пошкодженням (розукомплектуванням) вагону, що тягне за собою заборону для поставлення такого вагону в склад потягу.

Матеріалами справи підтверджено, що 13.08.2022 у складі потягу №9506 на станцію Жмеринка регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» прибули вагони: 56671902, 52749355, 56843576, 52725629, 52725967, 52735073, 52726213, 52749199, 56647456, 53584090, 52931391 (залізничні накладні №820191, 820399, 820639, 820506, 820647, 820480, 820621, 820563, 820464, 820456, 820605) в пошкодженому стані - відсутність ручного стоянкового тормозу, на підставі чого були оформлені повідомлення про ремонт форми ВУ- 23М: 9635, 9639, 9637, 9642, 9640, 9641, 9643, 9630, 9634, 9548, 9631 від 13.08.2022 та відповідні акти форми ГУ-23, після чого нагони були направлений до «Експлуатаційне вагонне депо Жмеринка» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» на технічне обслуговування (ремонт).

Також, матеріалами справи підтверджено, що 15.08.2022 у складі потягу №2802 на станцію Жмеринка регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» прибули вагони: 56843535, 53453650, 52736899, 52877362, 56682149, 56690134, 53587895, 53584595, 52736808 (залізничні накладні №821991, 821835, 821892, 821900, 821967, 821975, 821793, 821751, 821769) в пошкодженому стані - відсутність ручного стоянкового тормозу, на підставі чого були оформлені повідомлення про ремонт форми ВУ-23М: 9835, 9841, 9825, 9840, 9844, 9842, 9826, 9834, 9839 від 15.08.2022 та відповідні акти загальної форми ГУ-23.

На підставі повідомлень про ремонт форми ВУ-23М та актів загальної форми ГУ-23 від 13.08.2022 та 15.08.2022, вагони 56671902, 52749355, 56843576, 52725629, 52725967, 52735073, 52726213, 52749199, 56647456, 53584090, 843535, 53453650, 52736899, 52877362, 56682149, 56690134, 53587895, 53584595, 52736808 були направлені до виробничого підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Жмеринка» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» на технічне обслуговування (ремонт).

На переконання суду, складання відповідачем повідомлень форми ВУ-23М та актів ГУ-23 є підтвердженням того, що спірні вагони були пошкоджені. Крім того, на станції Жмеринка регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» 13.08.2022, 15.08.2022 та 16.08.2022 були оформлені Акти про пошкодження спірних вагонів форми ВУ-25М.

Відповідно до п. 19 Правил користування вагонами і контейнерами, підставою для пред`явлення вантажовідправникам, вантажоодержувачам, власникам під`їзних колій, портам, підприємствам і організаціям, винним у пошкодженні вантажних вагонів (далі - винна сторона), претензій щодо відшкодування збитків є акт про пошкодження вагона форми ВУ-25 або ВУ-25М (у разі машинної обробки актів) і акт загальної форми ГУ-23, які складаються відповідно до Правил складання актів.

Згідно пункту 23 Правил користування вагонами і контейнерами вартість ремонту та всі витрати, пов`язані з ремонтом пошкодженого вагона, зазначаються в акті про пошкодження вагона, який надається винній стороні для відшкодування збитків за пошкодження вагона.

Таким чином, Акти про пошкодження спірних вагонів за формою ВУ-25М та Акти загальної форми ГУ-23 є підставою для пред`явлення претензій щодо відшкодування збитків відповідачу та суд відхиляє твердження відповідача про те, що для відшкодування заявлених збитків позивач в тому числі мав пред`явити комерційні акти.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Отже, за змістом статті 129 Статуту залізниць України, комерційний акт складається для засвідчення обставин пошкодження саме вантажу, як про це і зазначає відповідач, натомість, відповідач не врахував, що факт пошкодження рухомого складу (вагонів, контейнерів тощо) фіксується шляхом оформлення працівниками залізниці акта про пошкодження вагона (контейнера), акта загальної форми ГУ-23 та повідомлення форми ВУ-23М, про що було вище зазначено судом.

В даному випадку, з огляду на те, що завдані позивачеві збитки пов`язані з пошкодження рухомого складу (спірних вагонів), а не самого вантажу, оформлення комерційних актів не передбачається.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Позивачу слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Згідно з пунктом 2 статті 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Відповідно до пункту 22 Правил користування вагонами і контейнерами сума збитків за пошкодження вагона складається з:

витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 N 551, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням, визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з п. 14 цих Правил.

Згідно наявних в матеріалах справи рахунків виробничого підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Жмеринка» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» та Актів виконаних робіт №743/398 від 10.09.2022, №744/398 від 10.09.2022, №745/398 від 12.09.2022, №698/398 від 31.08.2022, №715/398 від 08.09.2022, №720/398 від 08.09.2022, №721/398 від 08.09.2022, №731/398 від 09.09.2022, №737/398 від 10.09.2022, а також платіжних доручень №1436 від 30.09.2022 та №1415 від 29.09.2022 вбачається, що позивачем були оплачені послуги з технічного обслуговування спірних вагонів з відчепленням у розмірі 64 570, 38 грн з ПДВ.

При цьому, згідно калькуляції на технічне обслуговування без врахування використаних матеріалів виконавця, а також розрахунку суми заборгованості, що наведений в заяві про усунення недоліків позову, яка надійшла до суду 05.06.2023, вартість ремонтних робіт , що підлягає відшкодуванню відповідачем становить 38 223, 50 грн з ПДВ.

У зв`язку з необхідністю закупівлі запасних частин, зокрема: приводів стоянкового гальма в кількості 14 шт., тяг стоянкового гальма у кількості 5 шт., штурвалу у кількості 2 шт., крану кінцевого у кількості 1 шт., позивач закупив дані запасні частини у ТОВ «ПРОМУНІВЕРСАЛГРУП», що підтверджується рахунком №1181 від 22.08.2022, видатковою накладною №1247 від 25.08.2022, Актом прийому-передачі №48-1-2022 від 25.08.2022, а також платіжною інструкцією №1186 від 01.09.2022. Загальна вартість придбаних деталей становить 83 340, 00 грн з ПДВ.

Згідно дефектних відомостей по ремонту спірних вагонів форми ВУ-22 а також Акту приймання-передачі деталей вантажних вагонів від 25.08.2022 вбачається, що закуплені деталі були в подальшому передані ремонтному депо та встановлені на пошкоджені вагони при їх відновленні.

Отже, зважаючи на вартість придбаних позивачем деталей і комплектуючих, а також вартість наданих послуг з ремонту спірних вагонів, суд вважає підтвердженою загальну суму витрат позивача на ремонт розукомплектованих вагонів у розмірі 121 563, 50 грн.

В свою чергу, відповідач не подав суду контрозрахунок заявленого позивачем розміру завданих збитків та суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що такі збитки не підлягають відшкодуванню, оскільки закуповуючи запасні частини позивач не дотримався вимог Закону України «Про публічні закупівлі», так як в даному випадку спірні відносини регламентуються спеціальними нормами Статуту залізниць України та нормами інших нормативно-правових актів, що визначають порядок і умови залізничних перевезень, та розмір завданих збитків (здійснених позивачем витрат пов`язаних з відновленням розукомплектованих вагонів) позивачем доведений належними та допустимими доказами.

Не знайшли також за матеріалами справи твердження позивача про те, що позивач не є користувачем або власником пошкоджених вагонів, оскільки право управління позивача не підтверджено матеріалами справи, позивачем в заяві на усунення недоліків було надано витяг з офіційного ресурсу відповідача -АТ "Укрзалізниця" Картотечні дані СОСВАГ УЗ -2610 У" з ГІОЦ станом на 02.06.2023 року, відповідно до яких саме позивач є оператором таких вагонів, а тому сумніви відповідача , що на момент пошкодження вагонів (серпень 2022) позивач не був оператором даних вагонів, можуть бути спростовані даним самого відповідача, яких він проте до матеріалів справи разом з відзивом на позовну заяву не надав. Крім того, обставина встановлення приналежності вагонів, які були пошкоджені на власності позивачеві чи іншій особі, не входить до предмету доказування у даній справі, та не впливає на дослідження факту про наявність всіх елементів цивільного правопорушення, оскільки у даному випадку встановленню підлягає особа, яка зазнала збитків шляхом здійснення витрат на відновлення майна, а не особа - власник пошкодженого майна. Матеріалами справи підтверджено, що витрати на відновлення пошкодженого майна (вагонів) здійснив саме позивач у спправі.

Щодо заперечень відповідача, що вагони вже були розукомплектовані раніше, ніж 13 та 15 серпня 2022 року, то суд зазначає, що оскільки відповідач прийняв перевезення вантажу в спірних вагонах згідно наявних в матеріалах справи залізничних накладних, в яких не зазначено про несправність вагонів, то відповідно до 4.1. Правил експлуатації власних вантажних вагонів це свідчить про те, що вагони були у справному стані, а у випадку наявності пошкоджень вантажних вагонів, відповідач не мов приймати їх для перевезення вантажу.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу на праві оперативного відання майна (вагонів), завданих збитків - пошкодження складових частин вагонів, понесення саме позивач у справі витрат на відновлення пошкодженого майна, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, що в сукупності доводять вину відповідача у завданні позивачем збитків. При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОТРАНС» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОТРАНС» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення збитків у розмірі 121 563, 50 грн - задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОТРАНС» (49050, м. Дніпро, вул. Володі Дубініна, 8; ідентифікаційний код: 32082812) 121 563 (сто двадцять одну тисячу п`ятсот шістдесят три) грн 50 коп. - збитків, а також 2 684 (дві шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко -Легких