ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26 вересня 2023 року м. Черкаси справа № 925/817/22

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні розглянув скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 31.08.2023 (вх.суду №154336/23 та №14338/23 від 01.09.2023) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області у справі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), у справі

за позовом Черкаського обласного центру зайнятості, м.Черкаси, вул.Володимира Ложешнікова,56

до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, м.Черкаси, вул.Смілянська,23

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - громадянина ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про стягнення 441233,78 грн,

за участю повноважних представників сторін:

від заявника (ПФ): Ренгевич Л.М. самопредставництво;

від стягувача (ЦЗ): Передрій А.С. за довіреністю;

інші учасники: участі не брали.

Черкаський обласний центр зайнятості звернувся в Господарський суд Черкаської області із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаської області про стягнення 44123,78 грн, нарахованих та виплачених громадянину ОСОБА_1 як допомога по безробіттю, а також про відшкодування судових витрат.

Рішенням від 27.10.2022 (залишеним постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.23 без змін) позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь Черкаського обласного центру зайнятості 44123,78 грн, нарахованих та виплачених громадянину ОСОБА_1 , як допомога по безробіттю, а також 2481,00 грн судового збору.

24.07.2023 на виконання рішення видано накази.

01.09.2023 за вх.№14336/23 та №14338/23 до суду надійшли скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 31.08.2023 з вимогами:

визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області у справі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 16.08.2023 про відкриття виконавчого провадження №72555443 з примусового виконання виконавчого листа від 24.07.2023 у справі №925/817/23 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь Черкаського обласного центру зайнятості 2481,00 грн судового збору;

визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області у справі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 16.08.2023 про відкриття виконавчого провадження №72555706 з примусового виконання виконавчого листа від 24.07.2023 у справі №925/817/23 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь Черкаського обласного центру зайнятості 44123,78 грн, нарахованих та виплачених громадянину ОСОБА_1 , як допомога по безробіттю.

До дня судового засідання суду надійшли:

- від стягувача заперечення на скаргу вх.суду №15150/23 від 14.09.2023;

- від ВДВС заперечення на скаргу вх.суду №15177/23 від 14.09.2023 з доказами направлення примірника заперечень учасникам.

Розгляд скарг відкладався судом з 15.09.2023 по 26.09.2023 за клопотанням скаржника для опрацювання документів від ВДВС та можливого позасудового врегулювання спору. Врегулювання не відбулося, інших документів у справу до 26.09.2023 учасники не надали.

За результатами обговорення обставини справи дослідження доказів судом 26.09.2023 прийнято рішення по суті скарг.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

27.10.2022 Господарський суд Черкаської області ухвалив рішення у справі 925/817/22, задовольнивши позовні вимоги Центру зайнятості.

30.11.2022 відповідач оскаржив рішення суду в апеляційному порядку. Рішення суду набрало законної сили 26.06.2023 після його перегляду Північним апеляційним господарським судом. 24.07.2023 судом видано наказ на виконання рішення суду. 26.07.2023 суд надіслав виконавчий документ - наказ господарського суду стягувачу. Рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 5 статті 327 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений в частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу на його офіційну електронну адресу, або, у разі її відсутності, рекомендованим чи цінним листом.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до частини 1 статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до частини 1 статті 340 Господарського процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідач - боржник у виконавчому провадженні оскаржив постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Ствердив, що є державним органом. На думку боржника виконавчий документ, боржником за яким є державний орган, підлягає виконанню центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу. Рішення суду у даній справі підлягає виконанню у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" з особливостями, визначеними у Законі України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

З метою виконання рішення господарського суду стягувач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби у Черкаській області із заявою про виконання рішення суду та подав наказ господарського суду.

08.08.2023 Головне управління Державної казначейської служби у Черкаській області повернуло наказ господарського суду від 24.07.2023 без виконання з відміткою: "08.08.2023 повернуто без виконання на підставі пп. 3 п. 9 Порядку №845" (а.с.187-188).

У листі за вих. №04-15-10/5949 від 08.08.2023 про повернення виконавчого документа без виконання (а.с.187-188) ГУ ДКС України в Черкаській області повідомило, що боржник не включений до Єдиного реєстру розпорядників та одержувачів бюджетних коштів та до мережі установ та організацій, які отримують кошти з Державного бюджету України, та що у боржника відсутні відкриті в Головному управлінні реєстраційні та особові рахунки по державному та місцевому бюджетах. Вказав, що дія Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не поширюється на рішення суду, стягувачем за яким є державний орган.

З метою виконання рішення суду стягувач звернувся до органу державної виконавчої служби із заявою про виконання рішення суду та подав наказ господарського суду як виконавчий документ.

16.08.2023 за заявою стягувача старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Беліков А.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №72555706 (а.с.188-189) про стягнення виплачених гр. ОСОБА_1 коштів на користь Центру зайнятості.

16.08.2023 за заявою стягувача старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Беліков А.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №725554043 (а.с.191-192) про стягнення сплаченого судового збору на користь Центру зайнятості.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до частини другої та четвертої статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, Держказначейство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Держказначейство не є а ні органом примусового виконання судових рішень, а ні учасником, зокрема, стороною виконавчого провадження, і не здійснює заходів з примусового виконання рішень у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження". Держказначейство виступає виключно банківською установою з обслуговування рахунків державних органів.

Держказначейство є встановленою Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядком №845 особою, що, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.04.2020 у справі №804/5950/17.

Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

Особливості надання державою гарантій щодо виконання рішень суду встановлені статтею 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", відповідно до якої держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до пунктів 1, 7 Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу зайнятості, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства від 16.12.2020 №2663, Державна служба зайнятості (далі - Служба) є централізованою системою державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Міністерством економіки України (далі - Мінекономіки). Служба складається з Державного центру зайнятості, регіональних центрів зайнятості - Центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських центрів зайнятості та їх філій, закладу післядипломної освіти "Центр підвищення кваліфікації служби зайнятості", закладів професійної (професійно-технічної) освіти Державної служби зайнятості, інших закладів освіти Державної служби зайнятості (далі - заклади освіти Служби), а також підприємств, установ, організацій, утворених Службою.

У спірних правовідносинах боржником за виконавчим документом є державний орган, без відкритих рахунків в Держказначействі.

Відповідно до частини 1 статті 21 Бюджетного кодексу України за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень (пункту 18 статті 2 Бюджетного кодексу України).

Розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, довгострокових зобов`язань у рамках державно-приватного партнерства, середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я та здійснення витрат бюджету (пункту 47 статті 2 Бюджетного кодексу України).

Бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими (пункту 12 статті 2 Бюджетного кодексу України).

Виключний перелік головних розпорядників бюджетних коштів визначено частиною 2 статті 21 Бюджетного кодексу України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників. Цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

За змістом абзацу 3 пункту 2 Порядку №845 у цьому Порядку термін "боржники" вживається у такому значенні - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Боржник - Головне управління Пенсійного фонду України не є розпорядником або головним розпорядником бюджетних коштів та не включений до Єдиного реєстру розпорядників та одержувачів бюджетних коштів та до мережі установ та організацій, які отримують кошти з Державного бюджету України. У боржника відсутні реєстраційні та особові рахунки в органах казначейства.

За визначенням Порядку №845 Головне управління Пенсійного фонду України не є боржником, визначеним в рішенні про стягнення коштів.

Відповідно до пункту 26 Порядку №845 безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).

Боржник стверджував, що бюджет Пенсійного фонду України не входить до складу Державного бюджету України, не відповідає за його зобов`язаннями, а також за зобов`язаннями бюджетів інших органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 32 Порядку №845 безспірне списання коштів з рахунків боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, здійснюється органом Казначейства з моменту відкриття відповідних асигнувань (надходження коштів на рахунок) на підставі розрахункового документа, оформленого відповідно до вимог законодавства;

Відповідно до п.п.1 пункту 33 Порядку №845 у разі коли судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника. У разі встановлення боржнику відповідних бюджетних асигнувань після передачі до Казначейства документів та відомостей орган Казначейства здійснює заходи, спрямовані на безспірне списання коштів з рахунків боржника, визначені цим Порядком.

Відповідно до пп. 2 пункту 33 Порядку №845 норми цього пункту не застосовуються до безспірного списання з боржника за видатками, які фінансуються з місцевих бюджетів відповідно до Бюджетного кодексу України, та у разі, коли стягувачами є особи, визначені у частині другій статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до п.п.3 пункту 9 Порядку №845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли: боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

У спірних правовідносинах стягувачем за виконавчим документом є державна установа.

Відсутність у визначеному частиною другою статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" переліку суб`єктів державної установи, не дає підстави для висновку, про поширення дії цього закону на рішення суду, за яким стягувачем є державна установа, а боржником державний орган.

Метою та завданням цього закону є гарантування державою суб`єктам приватного права фізичним та юридичним особам виконання рішення суду, боржником за яким є держава в особі державного органу.

У спірних правовідносинах, держава не виступає гарантом виконання зобов`язань за механізмами, передбаченими Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Відповідно до частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 Ne 18-pn/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 Ne 11-pn/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якої зі сторін (рішення у справі "Шаренок проти України", "Горнсбі проти Греції" (Horsby v. Greece), від 19.03.1997, п. 40). Виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції (рішення у справі "Бурдов проти Росії", п.34).

Відсутність у боржника реєстраційних та особових рахунків в органах казначейства не може бути обставиною, що унеможливлює виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 14 Положення про Пенсійний Фонд України Пенсійний фонд України є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках.

Неможливість здійснення юридичною особою, й зокрема - юридичною особою публічного права діяльності та виконання своїх повноважень без рахунку у банку чи іншій фінансовій установі, поза межами розумного сумніву, є очевидною.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до частини 2 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

На переконання суду, у спірних правовідносинах мета господарського судочинства може бути досягнута, а рішення суду виконано у процедурі виконавчого провадження шляхом виявлення та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах.

Відповідно до частини 1 статті 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною 3 статті 343 Господарського процесуального кодексу України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки, на переконання суду, постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бєлікова А.В. про відкриття виконавчого провадження №72555706 від 16.08.2023 (а.с.188-189)

та постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області у справі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 16.08.2023 про відкриття виконавчого провадження №72555443 з примусового виконання виконавчого листа від 24.07.2023 у справі №925/817/23 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь Черкаського обласного центру зайнятості 2481,00 грн судового збору (а.с.191-192) -

винесені відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" та в межах його повноважень, право боржника не було порушено, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарг.

Звертаючись зі скаргами боржник просив суд врахувати висновки Верховного Суду про застосування норм права у подібних правовідносинах.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 08.07.2015 у справі №3-316гс15, від 24.06.2015 у справі №3-317гс15 державні виконавці не мають законних підстав проводити будь-яке списання коштів за виконавчими документами у справах, в яких боржниками є державні органи. Стягувачам необхідно подавати такі документи безпосередньо до органів Казначейства. Аналогічна правова позиція викладена також в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.02.2016 у справі №К/800/49379/15, постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2021 у справі №420/18402/21.

У постанові від 07.10.2020 у справі №822/743/16 Верховний Суд зробив висновок щодо належності направлення виконавчого листа. Зокрема, зазначив, що позивачем за належністю направлено виконавчий лист, виданий судом, за якими боржником є державний орган до Державної казначейської служби України, оскільки відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", саме Державна казначейська служба України в даному випадку повинна була виконати рішення суду шляхом списання коштів з рахунків державного органу, а в разі відсутності у державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду".

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 21.02.2018 у справі №814/2655/14, від 10.09.2019 у справі №0840/3476/18.

На переконання суду правовідносини у наведених боржником справах не є подібними до даних, а висновки касаційного суду зроблені за інших фактичних обставин.

Відповідно до пункту 4 статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетна програма це сукупність заходів, спрямованих на досягнення єдиної мети, завдань та очікуваного результату, визначення та реалізацію яких здійснює розпорядник бюджетних коштів відповідно до покладених на нього функцій;

Боржник не є розпорядником бюджетних коштів, а виконання рішення суду не може бути виконане за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

При розгляді скарг суд встановив, що стягувачем за виконавчим документом є державна установа (центр зайнятості), а боржником державний орган (ПФУ). Дія ЗУ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами, а держава не виступає гарантом виконання зобов`язань за механізмами, передбаченими Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Керуючись ст.ст.3, 12, 42, 234-235, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарг Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 16.08.2023 про відкриття виконавчого провадження №72555706 та виконавчого провадження №72555443 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення суддею.

Ухвала суду протягом 10 днів з дня її оголошення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 26.09.2023

Суддя Г.М.Скиба