РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.09.2023Справа № 910/10252/23

За позовом Приватного акціонерного товариствоа "Страхова компанія "Універсальна"

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

про стягнення 124 582,49 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Ратківська А.Р.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" (далі - позивач, ПРАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою від 22.06.2023 до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (далі - відповідач, ПРАТ "УТСК") з вимогами про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 124 582,49 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що стягнення з ПРАТ "УТСК" заборгованості за договором облігаторного непропорційного перестрахування на 2012 рік №001 від 17.07.2012 у розмірі 322 757,82 грн разом з стягненням пені у розмірі 24 860,59 грн, 3% річних у розмірі 4 475,66 грн було предметом спору у справі № 910/174/22. Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у цій справі, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2022 та постановою Верховного Суду від 16.03.2023, первісний позов ПРАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" задоволено повністю, стягнуто з ПРАТ "УТСК" на користь ПРАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" заборгованість у розмірі 322 757,82 грн, пеню у розмірі 24 860,59 грн, 3% річних у розмірі 4 475,66 грн, судовий збір у розмірі 5 281,41 грн, у задоволенні зустрічного позову ПРАТ "УТСК" відмовлено. На виконання постанови Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 910/174/22 відповідачем у період з 24.03.2023 по 03.04.2023 було сплачено заборгованість, пеню та 3% річних на користь позивача.

Враховуючи, що розрахунок 3% річних у розмірі 4 475,66 грн у справі № 910/174/22 за прострочення виконання грошового зобов`язання був здійснений за період з 02.07.2021 по 30.12.2021, позивач зазначив про наявність у нього підстав на нарахування до стягнення з відповідача 3% річних та збитків від інфляції за період, що не охоплений позовними вимогами у справі № 910/174/22, по дату фактичного виконання відповідачем грошового зобов`язання (з 24.03.2023 по 03.04.2023).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 позовну заяву ПРАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

11.07.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, направлена до суду засобами поштового зв`язку 07.07.2023. У якості додатку до наведеної заяви додано позовну заяву (уточнену) від 06.07.2023, яка, на виконання вимог ухвали суду від 03.07.2023, у прохальній частині містить виклад позовних вимог із зазначенням складових частин загальної суми, заявленої до стягнення з відповідача, а саме позивач просить стягнути з відповідача 124 041,59 грн, з яких: 12 006,01 грн 3% річних, 112 035,58 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2023 позовну заяву ПРАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10252/23, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/10252/23.

21.07.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнав позовні вимоги позивача у розмірі 100 763,85 грн інфляційного збільшення, 13 317,08 грн 3% річних та надав відповідний контррозрахунок штрафних санкцій. Зокрема, у відзиві на позовну заяву відповідач стверджував про неотримання ним 09.06.2021 та 09.09.2021 повного пакету документів для проведення відповідних розрахунків у розмірі 275 636,75 грн та 47 121,07 грн відповідно. А тому відповідач вважає кінцевим строком для виплати перестрахового відшкодування позивачу 16.11.2021, після того як 25.10.2021 позивачем було повторно надіслано рахунки у розмірі 275 636,75 грн та 47 121,07 грн відповідно.

01.08.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, з викладеними у ній поясненнями, міркуваннями та аргументами щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень.

У період з 14.09.2023 по 21.09.2023 суддя Гумега О.В. перебувала у відпустці.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог а відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до частин 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Приписами статей 78, 79 ГПК України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши подані сторонами докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України вважається мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах ВП ВС від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 по справі № 916/190/18, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постановах від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц, від 15.08.2019 у справі 905/1758/18, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому, чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобов`язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань, пені та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00).

У січні 2022 року ПРАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ПРАТ "УТСК", у якому просило стягнути суми основного боргу в розмірі 322 757,82 грн, пеню в розмірі 24 860,59 грн та 3% річних в сумі 4 475,66 грн, при цьому розрахунок платежів в порядку ст. 625 ЦК України був здійснений ПРАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" за період з 02.07.2021 по 30.12.2021. Стягнення інфляційних збитків позивачем не заявлялося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 наведену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/174/22.

У свою чергу, ПРАТ "УТСК" звернулось до Господарського суду міста Києва із зустрічною позовною заявою до ПРАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" у справі № 910/174/22 про визнання недійсним договору, а саме статтю 3 Договору в частині поширення Договору на збитки внаслідок страхових випадків, що настали протягом періоду з 01.01.2012; визнати статтю 23 Договору недійсною; визнати Договір недійсним на момент настання страхового випадку - 29.03.2012.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у цій справі, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2022 та постановою Верховного Суду від 16.03.2023, первісний позов ПРАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" задоволено повністю, стягнуто з ПРАТ "УТСК" на користь ПРАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" заборгованість у розмірі 322 757,82 грн, пеню у розмірі 24 860,59 грн, 3% річних у розмірі 4 475,66 грн, судовий збір у розмірі 5 281,41 грн, у задоволенні зустрічного позову ПРАТ "УТСК" відмовлено.

Судовим рішенням у справі № 910/174/22 встановлено, зокрема, такі обставини:

17.07.2012 між ПАТ «СК «Універсальна» (перестрахувальник), ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» (перестраховик 1), ВАТ НАСК «Оранта» (перестраховик 2), ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (перестраховик 3), ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (перестраховик 4), ПАТ «УТСК» (перестраховик 5), ПАТ «ПРОСТО-страхування» (перестраховик 6), ПАТ «Страхова група «ТАС» (перестраховик 7) та ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» (перестраховик 8) був укладений договір облігаторного непропорційного перестрахування на 2012 рік №001 (надалі - «Договір»).

Відповідно до статті 2 Договору за умови отримання перестрахової премії, перестраховик зобов`язаний здійснити перестрахове відшкодування перестрахувальнику по відношенню до будь-якого страхового випадку за полісами, що покриваються цим договором, у спосіб та в межах зобов`язань, вказаних у цьому договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Договору перестраховики здійснюють сплату відповідних рахунків протягом 15 робочих днів. Перестраховик, який не здійснив оплату у встановлені строки, сплачує її разом з пенею, у розмірі, яка встановлена за несвоєчасне внесення страховиками платежів до Фонду страхових гарантій.

Судом встановлено, що згідно умов Договору ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО», ВАТ НАСК «Оранта», ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», ПАТ «УТСК», ПАТ «ПРОСТО-страхування», ПАТ «Страхова група «ТАС» та ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» як перестраховики взяли на себе зобов`язання здійснити перестрахове відшкодування позивачу за первісним позовом частину кінцевого збитку, який перевищує власне утримання останнього по страховим випадкам, що відбулися у період з 01.01.2012 по 31.12.2012.

29.03.2012 настав страховий випадок, а саме на території Польщі сталася дорожньо-транспортна пригода, за якою водій застрахованого ПАТ «СК «Універсальна» автомобілю DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з іншим транспортним засобом, в результаті чого громадянин Польщі отримав важкі тілесні ушкодження.

На виконання власних зобов`язань як страховика за полісом «Зелена карта» НОМЕР_2 позивач за первісним позовом протягом 2014-2021 років сплатив на користь кореспондента страхове відшкодування у розмірі 332 281,01 євро, що підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті №1041 від 10.01.2014, №1248 від 30.10.2014, №1849 від 31.05.2019, №1989 від 05.05.2021, №1993 від 02.06.2021 та №2021 від 07.09.2021.

09.06.2021 ПАТ «СК «Універсальна» направило ПАТ «УТСК» дебет-ноту №05/21/015/514/17-14 про сплату перестрахувального відшкодування у розмірі 275 636,75 грн., що відповідає частці відповідальності перестраховика за Договором. 09.09.2021 ПАТ «СК «Універсальна» направило ПАТ «УТСК» дебет-ноту №05/21/029/844/17-14 про сплату перестрахувального відшкодування у розмірі 47 121,07 грн.

Відтак, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та положень ст. 20 Договору, відповідач за первісним позовом зобов`язаний був сплатити суму перестрахового відшкодування за дебет-нотою №05/21/015/514/17-14 від 09.06.2021 у строк до 01.07.2021, а за дебет-нотою №05/21/029/844/17-14 від 09.09.2021 - до 30.09.2021.

Твердження відповідача за первісним позовом про неотримання ним повного пакету документів для проведення відповідних розрахунків не є підставою для звільнення його від обов`язку виконати власні грошові зобов`язання з огляду на положення ст. 20 Договору, за якою запит додаткових підтверджуючих документів не може затримувати здійснення перестрахового відшкодування перестраховиком.

За таких обставин, первісний позов ПАТ «СК «Універсальна» підлягає задоволенню повністю.

З метою виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі № 910/174/22 відповідачем у період з 24.03.2023 по 03.04.2023 було сплачено заборгованість на користь позивача у загальному розмірі 322 757,82 грн, що підтверджується платіжними інструкціями:

- платіжна інструкція №13357 від 24.03.2023 на суму 50 000,00 грн;

- платіжна інструкція №13421 від 27.03.2023 на суму 50 000,00 грн;

- платіжна інструкція №13503 від 28.03.2023 на суму 50 000,00 грн;

- платіжна інструкція №13565 від 29.03.2023 на суму 50 000,00 грн;

- платіжна інструкція №13652 від 30.03.2023 на суму 50 000,00 грн;

- платіжна інструкція №13693 від 31.03.2023 на суму 50 000,00 грн;

- платіжна інструкція №13752 від 03.04.2023 на суму 22 757,82 грн.

В межах справи № 910/174/22 ПРАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" було здійснено нарахування на вказану суму основного боргу трьох відсотків річних, що були розраховані у період з 02.07.2021 по 30.12.2021.

ПРАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" (позивач) звернулось з даним позовом до суду про стягнення з ПРАТ "УТСК" (відповідач) 12 006,01 грн 3% річних за період з 31.12.2021 по 02.04.2023 та 112 035,58 грн збитків від інфляції за період 02.07.2021 по 02.04.2023.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву зазначає, що з 17.11.2021 року почався строк порушення виконання зобов`язання відповідача щодо виплати страхового відшкодування з огляду на отримання ним повного пакету документів для проведення відповідних розрахунків від позивача лише 25.10.2021, а тому відповідно до ч. 1 ст. 20 Договору кінцевим строком для виплати відповідачем перестрахового відшкодування було 16.11.2021.

Відповідач вважає, що розрахунок штрафних санкцій за порушення строків виплати перестрахового відшкодування повинен розраховуватися наступним чином: з 17.11.2021 року (строк з якого почалося порушення зобов`язання відповідача) по 02.04.2023 року (останній день порушення строку по виплаті зобов`язання). Відповідачем був доданий відповідний контррозрахунок до відзиву на позовну заяву, згідно з яким інфляційне збільшення боргу становить 100 763,85 грн, а 3% річних - 13 317,08 грн.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи приписи статті 75 ГПК України, суд дійшов висновку, що вищенаведені обставини щодо ПРАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" та ПРАТ "УТСК", встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі № 910/174/22, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді даної справи № 910/10252/23, у якій беруть участь вказані особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Матеріалами даної справи № 910/10252/23 підтверджується, що рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі № 910/174/22, було виконано ПРАТ "УТСК" у повному обсязі лише 03.04.2023.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 926/263/17, від 03.09.2018 у справі № 910/5811/16).

З урахуванням приписів частини другої статті 625 ЦК України правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й інфляційні нарахування та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, отже вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини щодо виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Статтею 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт) (аналогічний висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц, від 09.11.2021 у справі №320/5115/17).

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі № 910/174/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2022 та постановою Верховного Суду від 16.03.2023 з відповідача стягнуто 3% річних за період 02.07.2021 по 30.12.2021. Стягнення інфляційних збитків позивачем не заявлялося.

Відтак, у даній справі, з огляду на наведений у позовній заяві розрахунок позовних вимог, позивачем вірно визначено нарахування 3% річних з 31.12.2021 по 02.04.2023 та інфляційних втрат за період з 02.07.2021 по 02.04.2023.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат у межах заявленого позивачем періоду, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" 3% річних у розмірі 12 006,01 грн та інфляційних втрат у розмірі 112 035,58 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог ПРАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" та стягнення з ПРАТ "УТСК" 12 006,01 грн 3% річних та 112 035,58 грн інфляційних втрат.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та повне задоволення позову, судовий збір у сумі 2 684,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"(Україна, 01033, місто Київ, ВУЛИЦЯ САКСАГАНСЬКОГО, будинок 77; ідентифікаційний код 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна (Україна, 01133, місто Київ, БУЛЬВАР ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 9; ідентифікаційний код 20113829) 12 006,01 грн (дванадцять тисяч шість гривень 01 коп.) 3% річних, 112 035,58 грн (сто дванадцять тисяч тридцять п`ять гривень 58 коп.) інфляційних втрат та 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 25.09.2023.

Суддя Оксана ГУМЕГА