ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2023 року м. Дніпро Справа № 904/1718/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2023р.

( суддя Манько Г.В., м. Дніпро, повний текст ухвали складено 28.07.2023р.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСКОМ СЕРВІС"

третя особа 1 без самостійних позовних вимог на стороні відповідача

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

третя особа 2 без самостійних позовних вимог на стороні позивача

Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк"

про стягнення 4 341 470 грн. 53 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2023р. зупинено провадження у справі № 904/1718/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/10534/23.

2. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс", в якій просить ухвалу суду від 25.07.2023р. скасувати та повернути справу, для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування судового рішення позивач зазначає порушення норм процесуального права судом, зокрема, не дотримання приписів п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

Скаржник вказує на те, що суд першої інстанції взагалі не мотивував своє рішення щодо наявності встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у цій справі, а лише констатував існування справи № 910/10534/23 за позовом ТОВ "АСКОМ СЕРВІС" до ТОВ "ФК "МУСТАНГ ФІНАНС" та АТ "ПУМБ" про визнання недійсним договору факторингу №17/01-2023 від 17.01.2023р..

3. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Від Відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому він проти апеляційної скарги заперечив, просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Треті особи не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надали суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2023р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Дармін М.О., Березкіна О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.08.2023р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/1718/23. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2023р. у справі № 904/1718/23 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

25.08.2023р. матеріали справи №904/1718/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України, в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 ч. 1 ст. 256 ГПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи те, що предметом апеляційного перегляду наразі є ухвала про зупинення провадження (п. 12 ч. 1 ст. 255 ГПК України), яка входить до визначеного у ч. 2 ст. 271 ГПК України переліку та з огляду на відсутність обставин справи, що зумовлюють необхідність розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, ухвалою Центрального господарського суду від 28.08.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2023р. у справі №904/1718/23, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

3. Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Мустанг фінанс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Аском Сервіс" заборгованість в порядку поруки за Договором факторингу з регресом № Ф-DN1-52 від 07.07.2016 р. та Договором № 1126 від 30.07.2021 р., в сумі 4 341 470, 53 грн. та судових витрат у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Акціонерним товариством "Перший Український міжнародний банк" та ТОВ "Фінансова компанія Мустанг - фінанс" укладено договір факторінгу № 17/01-2023 від 17.01.2023р.. Згідно предмету договору, клієнт безумовно та безвідклично відступає фактору усі права клієнта за контрактами. Фактор набуває від клієнта відповідні права грошової вимоги на отримання від боржників всієї заборгованості за контрактами. На користь фактора відступаються усі інші права вимог клієнта до боржників та їх поручителів, що випливають з контрактів. У позовній заяві позивач посилається на Договір № 17/01-2023 від 17.01.2023р. як на підставу позовних вимог.

Представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі №904/1718/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі Господарського суду міста Києва №910/10534/23, пославшись на те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2023р. було відкрито провадження у справі №910/10534/23 за позовом ТОВ "АСКОМ СЕРВІС" до ТОВ "ФК "МУСТАНГ ФІНАНС" та АТ "ПУМБ" про визнання недійсним договору факторингу №17/01-2023 від 17.01.2023р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2023р. зупинено провадження у справі № 904/1718/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/10534/23.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу місцевого суду скасувати та прийняти постанову, якою відмовти в задоволенні клопотання про зупинення провадження та направити справу до суду першої інстанції, для продовження розгляду.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд погодився з доводами відповідача щодо неможливості розгляду цієї справи, до вирішення справи №910/10534/23, що розглядається в порядку господарського судочинства та керувався положеннями п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, відповідно до яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Однак, колегія суддів з такими висновками місцевого господарського суду не погоджується та зазначає про наступне.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі, постановлена на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

Згідно з наведеною правовою нормою обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У разі застосування п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України за вимогами ст. 234 ГПК України у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

По суті, зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти неможливість господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Враховуючи приписи п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Аналогічна правова позиція щодо застосування п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України викладена у постановах Верховного Суду від 30.08.2019 р. № 905/436/18, від 29.07.2019 р. № 910/15271/17, від 20.06.2019 р. № 910/11481/18, від 24.05.2021р. у справі № 910/7331/20, від 23.04.2021р. у справі № 922/1644/20, від 01.04.2021р. у справі № 902/1177/15, від 04.12.2020р. у справі № 917/514/19, від 17.04.2019р. у справі № 924/645/18р., від 15.05.2019р. у справі № 904/3935/18, від 20.12.2019р. у справі № 910/13234/18, від 29.04.2020р. у справі № 903/611/19, від 18.05.2020р. у справі № 905/1728/14-908/4808/14.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов`язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку з`ясовує, як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, і чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

При цьому, суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу, але й сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку встановлення певних преюдиційних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, проведення відповідних експертиз, а суду - на їх дослідження і оцінку.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд, всупереч положенням процесуальних норм, які регулюють інститут зупинення провадження у справі, зупиняючи провадження у справі, в оскаржуваній ухвалі не навів мотивів, з яких він дійшов висновку саме про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи, неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Господарський суд Дніпропетровської області не зазначив, які саме обставини не можуть бути встановлені ним самостійно при вирішенні даної справи, та яким чином встановлені в іншій справі обставини вплинуть на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи у даній справі щодо наявності або відсутності саме юридичних підстав для сплати заборгованості.

Водночас, колегія суддів зазначає, що сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої ст. 6 згаданої Конвенції (рішення Європейскьго суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000р. у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Оцінюючи оскаржувані рішення судів через призму застосування ст. 6 Конвенції, колегія суддів зазначає, що необґрунтоване зупинення провадження у справі має наслідком порушення вимог Конвенції щодо дотримання "розумних строків розгляду справи", що може порушити вимоги ст. 6 Конвенції щодо забезпечення права на справедливий суд.

Наведеного господарським судом першої інстанції враховано не було, а за таких обставин, зупинення провадження у справі до розгляду справи №908/2465/21 може призвести до безпідставного затягування розгляду справи і не здійснення розгляду справи упродовж розумного строку.

Крім того, за наявності певних обставин, відповідач не позбавлений права у встановленому процесуальним законодавством порядку звернутись з відповідною заявою до суду про перегляд винесених рішень у справі за нововиявленими обставинами за правилами, встановленими ст. 320 ГПК України.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справі №922/3660/20 від 05.10.2021р., у справі №925/1247/19 від 27.03.2020р., у справі №902/1177/15 від 01.04.2021 р., де, між іншим, вказано на таке. Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. Виходячи з аналізу положень ст. 2 ГПК України, на господарське судочинство покладено обов`язок забезпечення розумності строків розгляду справ, а на сторони - неприпустимість зловживання процесуальними правами. Крім того, виходячи з аналізу ст. 5 ГПК України, звернення до господарського суду повинно мати ефективний спосіб захисту порушених прав. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.04.2000р. у справі Фрідлендер проти Франції, рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 р. у справі Смірнова проти України). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 р. у справі Красношапка проти України). Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 25.05.2018 р. у справі № 910/31771/18, від 02.06.2020 р. у справі №910/6674/19.

Отже, висновок місцевого господарського суду про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у іншій справі не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р..

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, ст. 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 р..)

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 280 ГПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно ч. 3 ст. 271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, оскаржувана ухвала прийнята з неправильним застосуванням норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали та підлягає скасуванню, з передачею справи на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

9. Судові витрати.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи до суду першої інстанції, розподіл сум судового збору за наслідками перегляду в апеляційному порядку ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2023р. у цій справі, повинен здійснити суд першої інстанції за результатами розгляду ним справи по суті, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2023р. у справі № 904/1718/23 скасувати.

Справу № 904/1718/23 направити для подальшого розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

Розподіл сум судового збору, за наслідками перегляду в апеляційному порядку ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2023р. у цій справі, здійснити Господарському суду Дніпропетровської області області за результатами розгляду ним справи по суті, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін