ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2023 р. Справа№ 910/10291/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Владимиренко С.В.

Кравчука Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.06.2023

у справі № 910/10291/20(суддя - Селівон А.М.)

за позовом Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону (Військова прокурора Київського гарнізону) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до відповідача 1 - Київської міської ради

до відповідача 2 - Центрального територіального управління капітального будівництва

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_1

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Київське квартирно-експлуатаційне Управління

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будінпроект"

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Житло-Капітал"

третя особа-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравченко Наталія Петрівна

третя особа-6, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна

про скасування рішень державного реєстратора та усунення перешкод у користуванні майном,

Відповідно до ч. 20 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви, передбачено п. 12 ч. 1 ст. 255 ГПК України, тобто апеляційна скарга Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.06.2023 підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 271 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2023 задоволено клопотання третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача про зупинення провадження у справі № 910/10291/20. Провадження у справі № 910/10291/20 зупинено до вирішення пов`язаної з нею господарської справи № 910/14124/22 за позовом Громадської організації "Врятуймо Київ - зелене древнє місто-сад" до 1. - Київської міської ради, 2.- Центрального територіального управління капітального будівництва, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: 1. - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будінпроект", 2. - Міністерство оборони України про визнання недійсним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та набрання рішенням у вказаній справі законної сили. Зобов`язано сторін та прокурора повідомити суд про усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження в справі № 910/10291/20, надавши суду відповідні письмові докази.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 18.07.2023 (згідно дати звернення до канцелярії суду) Київська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.06.2023 у справі № 910/10291/20 у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.06.2023 у справі № 910/10291/20 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначає, що судом безпідставно змінено порядок проведення підготовчого судового засідання та необгрунтовано надано перевагу в розгляді клопотання особи гр. ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, не розглянувши заяву прокурора про зміну предмету позову, яка більше того, була заявлена раніше, ніж подано вищезазначене клопотання гр. ОСОБА_1 , як наслідок, судом неправильно установлено обставини справи, які мають значення для розгляду справи, що призвели до винесення оскаржуваної ухвали.

Апелянт вказує, що Господарський суд міста Києва, зупиняючи провадження у справі №910/10291/20 до набрання законної сили рішення в іншій справі Господарського суду міста Києва №910/14124/22, не встановив, у чому полягає об?єктивна неможливість розгляду даної справи, та чому зібрані у справі N° 910/10291/20 докази не дають можливості самостійно встановити та оцінити обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, оскільки позивачем у справі №910/10291/20 обґрунтовано правову позицію, викладену у позові, додано відповідні письмові докази на таке обґрунтування.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Владимиренко С.В., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/10291/20 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.06.2023 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

09.08.2023 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи 910/10291/20.

Головуючий суддя Гончаров С.А. з 10.08.2023 по 18.08.2023 перебував на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2023 виправлено описку у вступній частині ухвали Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 у справі № 910/10291/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2023 поновлено Київській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Центрального регіону пропущений строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.06.2023 у справі №910/10291/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.06.2023 у справі №910/10291/20. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.06.2023 у справі №910/10291/20 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

31.08.2023 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) від Київської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-1 підтримує доводи апеляційної скарги та просить її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати.

Відзив обґрунтовано тим, що на момент постановлення ухвали Господарського суду м. Києва від 08.06.2023 про зупинення провадження у справі №910/10291/20 відсутня об?єктивна неможливість розгляду даної справи, оскільки ані позивач у справі №910/10291/20, ані позивач у справі №910/14124/22 не визначились остаточно з предметом позову.

07.09.2023 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) від Київського квартирно-експлуатаційного Управління надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа-2 в повному обсязі підтримує апеляційну скаргу Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону та просить її задовольнити.

Відзив обґрунтовано тим, що судом першої інстанції безпідставно вирішено питання про зупинення провадження у справі №910/10291/20 без попереднього розгляду клопотання Київської спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону.

Київське квартирно-експлуатаційне Управління вказує, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не навів достатніх та обґрунтованих мотивів, на підставі яких він дійшов висновку про об`єктивну неможливість розгляду справи №910/10291/2 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/14124/22, неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для розгляду справи, та не зазначив, у чому полягає об`єктивна неможливість здійснення ним перевірки законності та обґрунтованості вимог прокурора.

18.09.2023 (згідно дати звернення до канцелярії суду) від ОСОБА_1 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про продовження строк на подачу відзиву на апеляційну скаргу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та пояснень на відзив Київської міської ради та Київського квартирно-експлуатаційного управління на зазначену апеляційну скаргу, оскільки перебував на лікарняному (останній листок непрацездатності закрито 13.09.2023) у зв`язку з ускладненням стану здоров`я після спричинення у серпні тілесних ушкоджень та зазначає, що у серпні хворів на пневмонію, а наразі має ускладнення у формі невралгії та болів у спині.

18.09.2023 (згідно дати звернення до канцелярії суду) від ОСОБА_1 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа-3 заперечує проти доводів апеляційної скарги та відзивів Київської міської ради, Київського квартирно-експлуатаційного Управління, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржувану ухвалу без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2023 роз`яснено сторонам по справі право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, заперечення, пояснення щодо апеляційної скарги в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відповідно. Роз`яснено апелянту право подати до суду апеляційної інстанції заперечення на відзиви (в разі їх надання) в письмовій формі протягом п`яти днів з дня його отримання (в разі надання - надати суду докази надсилання (надання) їх іншим учасникам справи).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2023 ОСОБА_1 отримав ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення штрих-код №04 5.

Третя особа-1 також зазначає про отримання відзивів Київської міської ради та Київського квартирно-експлуатаційного Управління 04.09.2023 (трек номер 01 4) та 12.09.2023 (трек номер 03 4).

Зважаючи на отримання 01.09.2023 третьою особою вказаної ухвали, останнім днем для подання відзиву на апеляційну скаргу було 06.09.2023 та отримання 04.09.2023 відзиву Київської міської ради, останнім днем для подання заперечень на відзив було 11.09.2023 (09.09.202 вихідний день).

Проте відзив третьої особи не містить клопотання про поновлення строку на подання відзиву.

В свою чергу, ОСОБА_1 подане (18.09.2023 згідно дати звернення до канцелярії суду) клопотання про продовження строку на подання відзиву.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Приписами ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Так, колегія суддів зазначає, що клопотання про продовження строку на подання подане третьою особою-1 поза межами строку на подання відзиву (06.09.2023 та 11.09.2023), а саме 18.09.2023.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції клопотання ОСОБА_1 про продовження строку на подання відзиву та відзив ОСОБА_1 , в частині заперечень на доводи апеляційної скарги та відзиву Київської міської ради залишає без розгляду.

Щодо заперечень ОСОБА_1 на відзив Київського квартирно-експлуатаційного Управління, колегією суддів встановлено, що строку на подання таких заперечень не пропущено, у зв`язку з отриманням ОСОБА_1 відзиву Київського квартирно-експлуатаційного Управління 12.09.2023 (трек номер 03 4).

Відзив ОСОБА_1 , в частині заперечень на відзив Київського квартирно-експлуатаційного Управління, обґрунтований тим, що суд є самостійним у виборі рішень, які слугують повному, всебічному та об`єктивному розгляду справи, а черговість вирішення заяв та клопотань визначається судом самостійно внаслідок аналізу обставин, що мають значення для всебічної підготовки справи до розгляду.

Також, ОСОБА_1 , спростовуючи доводи Київського квартирно-експлуатаційного Управління вказує, що судом у справі №910/10291/20 врахована об?єктивна неможливість розгляду даної справи по суті до набрання рішенням у справі №910/141244/22 законної сили, оскільки у справі №910/14124/22 встановлюються первинні обставини, зокрема, - фундаментальна первинна юридична обставина, яку об?єктивно неможливо встановити в рамках справи №910/10291/20 через відсутність у цій справі відповідної позовної вимоги (як у новій, неприйнятій на даний момент судом редакції позову, так і у попередніх двох редакціях позову військової прокуратури у цій справі), а саме - щодо дійсності чи недійсності (або, принаймні чинності чи нечинності) рішення Київради від 15.07.2004 №419/24-1829 у його не скасованій частині, в тому числі щодо затвердження проекту землевідводу спірної земельної ділянки на підставі якого в Державному земельному кадастрі була проведення її кадастрова реєстрація та в цілому), що безпосередньо вплинуть на подання і оцінку доказів у справі №910/10291/20, в тому числі правові висновки щодо наявності підстав для скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки та усіх речових прав на неї, які (тобто ці обставини) є первинними для вирішення даного спору у справі №910/10291/20.

21.09.2023 (згідно дати звернення до канцелярії суду) від ОСОБА_1 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи нових доказів, а саме копія ст. 221-223 Науково-практичного коментаря до ГПК України, копія заяви про доповнення предмету позову у справі №910/14124/22, копія протоколу судового засідання від 13.09.2023 у справі №910/14124/22.

Згідно із ч. 3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписами ч. 1, 4, 5 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 2 ст. 207 ГПК України, суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Таким чином, оскільки апелянтом подано нові докази (відсутні в матеріалах справи), він повинен обґрунтувати та надати докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього та заявити клопотання поновлення процесуального строку на таке надання. Таке клопотання в розумінні ст. 119 ГПК України скаржницею заявлено не було.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку щодо залишення клопотання про долучення нового доказу (копія заяви про доповнення предмету позову у справі №910/14124/22) ОСОБА_1 без розгляду на підставі ст. 118, ч. 2 ст. 207, п. 6, ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 269 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Військовий прокурор Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради та Центрального територіального управління капітального будівництва про:

- визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Кравченка Н.П. від 12.04.2016 року, реєстраційний номер 00, про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно від 12.04.2016 року за №29208361 на земельну ділянку площею 0,97 га за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером :91:165:0018, яким визначено власником Київську міську раду;

- визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Верповської О.В. від 13.05.2016 року, індексний номер 29595148, яким зареєстровано іпотеку №14500250 на підставі договору іпотеки № 1693 (іпотекодавець ТОВ "Будінпроект", іпотекодержатель ТОВ "Фінансова компанія "Житло-Капітал");

- визнання право власності на земельну ділянку площею 0,97 га за адресою: вул. Січових Стрільців (Артема), 59, м. Київ за державою в особі Міністерства оборони України;

- відповідачам усунути перешкоди у здійснення права користування та розпорядження майном держави в особі Міністерства оборони України площею 0,97 га за адресою: вул. Січових Стрільців (Артема), 59, м. Київ.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на порушення інтересів держави при здійсненні забудови земельної ділянки за адресою: вул. Січових Стрільців (Артема), 59, м. Київ, зокрема, шляхом укладення протиправної угоди про поновлення договору оренди спірної земельної ділянки (кадастровий номер :91:165:0018) від 12.04.2016 року між Київською міською радою та Центральним територіальним управлінням капітального будівництва, а також договору від 01.10.2015 року між Центральним територіальним управлінням капітального будівництва та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будінпроект" про будівництво житлового комплексу по вул. Січових Стрільців (Артема), 59, м. Київ, а також внесення до Державного реєстру речових прав на підставі оспорюваних рішень державних реєстраторів записів реєстрацію права власності за відповідачем 1 та реєстрацію обтяження на підставі договору іпотеки, за наявності рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2012 року № 5011-51/5456-2012 та за умови незаконної зміни цільового призначення спірної земельної ділянки.

27.04.2023 третьою особою-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - гр. ОСОБА_1 подано клопотання про зупинення провадження у справі № 910/10291/20 до розгляду пов`язаної господарської справи № 910/14124/22 (суддя Баранов Д.О.) за позовом Громадської організації "Врятуймо Київ - зелене древнє місто-сад" до Київської міської ради, Центрального територіального управління капітального будівництва, за участю третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінпроект", Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону та Міністерства оборони України, в якому позивач просить суд: визнати недійсним з моменту прийняття рішення Київської міської ради від 15.07.2004 № 419-24/1829 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею", в частині, яка залишилася чинною після набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 05.09.2022 у справі № 5011-51/5456-2012 та в цілому; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки під кадастровим номером :91:165:0018, а саме - запис в Поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про скасування запису щодо реєстрації земельної ділянки під кадастровим номером :91:165:0018 (з присвоєнням їй вказаного кадастрового номера) із зазначенням дати та підстави скасування.

Клопотанні третя особа-1 обґрунтоване наявністю в провадженні Господарського суду міста Києва господарської справи № 910/14124/22 за позовом Громадської організації "Врятуймо Київ - зелене древнє місто-сад" до Київської міської ради, Центрального територіального управління капітального будівництва, за участю третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінпроект", Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону та Міністерства оборони України, в якому позивач просить суд: визнати недійсним з моменту прийняття рішення Київської міської ради від 15.07.2004 № 419-24/1829 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею", в частині, яка залишилася чинною після набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 05.09.2022 у справі № 5011-51/5456-2012 та в цілому; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки під кадастровим номером :91:165:0018, а саме - запис в Поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про скасування запису щодо реєстрації земельної ділянки під кадастровим номером :91:165:0018 (з присвоєнням їй вказаного кадастрового номера) із зазначенням дати та підстави скасування.

У справі № 910/14124/22 предметом позову ГО "Врятуймо Київ - зелене древнє місто-сад" є визнання недійсним з моменту прийняття рішення Київської міської ради від 15.07.2004 року № 419-24/1829 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею", в частині, яка залишилася чинною після набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 05.09.2022 у справі № 5011-51/5456-2012 та в цілому; скасування державної реєстрації земельної ділянки під кадастровим номером :91:165:0018, а саме - запису в Поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про скасування запису щодо реєстрації земельної ділянки під кадастровим номером :91:165:0018 (з присвоєнням їй вказаного кадастрового номера) із зазначенням дати та підстави скасування, в обґрунтування яких Громадська організація посилається на факт визнання рішенням Господарського суду міста Києва від 05.09.2012 року у справі № 5011-51/5456-2012 недійсним пункту 1 рішення Київської міської ради від 15.07.2004 року № 419-24/1829 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею", яким ЦТУ КБ було надано в орендне користування земельну ділянку, в частині визнання таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих 29.11.1948 року № 37 "Про поновлення відведення та встановлення меж земельних ділянок призначення Гарнізонної квартирно-експлуатаційної частини Київського воєнного округу в Молотовському районі міста Києва" як такого, що прийняте з перевищенням повноважень і є незаконним.

За таких обставин, на переконання Громадської організації "Врятуймо Київ - зелене древнє місто-сад", в іншій частині зазначене рішення Київради не може бути застосовано, адже Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України відновлено в правах постійного землекористувача, відтак зазначена земельна ділянка загальною площею 0,9645 га за виключенням 0,01 га земель міської забудови належить виключно державі. Окрім цього Громадська організація зазначає, що на час державної реєстрації (у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) права власності на вищезазначену земельну ділянку площею 0,9645 га 12.04.2016 року, у Київської міської ради не було і на даний час відсутні навіть формальні підстави (в тому числі зазначених нині у реєстрі речових прав) для реєстрації у Державному реєстрі прав на таке нерухоме майно, а відтак, вказаний запис підлягає скасуванню.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі № 910/10291/20 є земельна ділянка площею 0,97 га за адресою: вул. Січових Стрільців (Артема), 59, м. Київ за кадастровим номером :91:165:0018, яка перебуває у державній власності, а спір між сторонами вирішується, зокрема, в частині можливості Міністерства оборони України реалізувати правомочності щодо належного користування та розпорядження вказаною земельною ділянкою.

Таким чином, за твердженням третьої особи ОСОБА_1 , оскільки відповідно до абз. 5 ч. 10 ст. 24 Закону України "Про державний земельний кадастр" суд, скасовуючи кадастрову реєстрацію земельної ділянки, одночасно повинен тим же своїм рішенням припинити усі речові права на неї, які зазначені як у Державному земельному кадастрі, так і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майна, у разі задоволення позовних вимог у справі № 910/14124/22 в частині скасування державної реєстрації земельної ділянки під кадастровим номером :91:165:0018 за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - запису в Поземельній книзі, мають бути припинені права власності та права оренди спірної земельної ділянки, правомірність та законність яких є предметом оскарження у даній справі № 910/10291/20.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позовні вимоги у справі № 910/14124/22 мають на меті скасування державної реєстрації в Поземельній книзі спірної земельної ділянки з кадастровим номером :91:165:0018, загальною площею 0,97 га, тобто припинення існування її як об`єкта цивільного права, що виключає можливість задоволення вимог прокурора у даній справі, оскільки позовні вимоги Громадської організації "Врятуймо Київ - зелене древнє місто-сад" у справі № 910/14124/22 в частині скасування державної реєстрації земельної ділянки під кадастровим номером :91:165:0018 збігаються з вимогами прокурора у справі № 910/10291/20, і також ґрунтуються, в тому числі, на незаконності рішення Київської міської ради від 15.07.2004 № 419-24/1829 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею".

Розглянувши апеляційну скаргу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктом 1 частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Поряд із цим, звернення під час підготовчого провадження із клопотанням про зупинення провадження в розумінні статті 43 ГПК України не може бути віднесене до переліку дій, які суд може визнати зловживанням процесуальними правами, позаяк вчиняється стороною в межах реалізації своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

В свою чергу, оцінюючи правову та фактичну складність справи слід враховувати, зокрема, наявність обставин, що утруднюють розгляд справи, та впливають на оцінку доказів і фактичних обставин у справі.

Пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі в даному випадку є неможливість її розгляду до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку з`ясовує, як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти що мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Поряд із цим, сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі № 910/15293/19, від 04.12.2020 року у справі № 917/514/19.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупиняється. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Суд першої інстанції звертав увагу сторін, що метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи не спрямоване на затягування процесу розгляду справи, а його метою є саме виявлення обставин, підстав, фактів, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупиняється.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Як слідує з усталеної практики Європейського суду з прав людини, за умови конкуренції у судовій практиці двох принципів вимог процесуального законодавства, а саме, дотримання змагальності та дотримання розумних строків розгляду справи, суд має зберегти баланс забезпечення справедливого публічного розгляду справи та дотримання розумного строку.

Так, у своїй діяльності суд виходить з того, що бажання зекономити час і прискорити провадження не обґрунтовує невиконання такого фундаментального принципу, як право на змагальні провадження (Niderцst-Huber v. Switzerland (Нідерьост-Хубер проти Швейцарії), заява №104/1995/610/698, п. 30). Застосовуючи зазначений підхід, Верховний Суд у постанові від 3 жовтня 2018 року у справі №134/18/13-ц, виходив також з того, що у пункті 1 статті 6 Конвенції гарантується "процесуальна" справедливість, тобто змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (рішення "Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece" №54111/07); справедливість проваджень завжди оцінюється їх розглядом загалом для того, щоб окрема помилка не порушувала справедливість усього провадження (рішення "Mirolubovs and Others v. Latvia", №798/05, №103).

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. При цьому порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зупинення провадження з урахуванням обставин цієї справи та, відповідно, змісту позовних вимог у справі № 910/14124/22 відповідає та водночас сприяє реалізації принципу процесуальної економії, який забезпечує відсутність необхідності подальшого звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту та перегляду рішення суду з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні, зокрема, в частині скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки.

При цьому, судом першої інстанції була врахована об`єктивна неможливість розгляду даної справи по суті, оскільки у справі № 910/14124/22 встановлюються обставини та висновки, що безпосередньо вплинуть на подання і оцінку доказів у справі №910/10291/20, в тому числі правові висновки щодо наявності підстав для скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки та усіх речових прав на неї, які є первинними для вирішення даного спору.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно враховані доводи ОСОБА_1 , що результат вирішення спору у даній справі № 910/10291/20 залежить від правового висновку суду, який буде зроблено у господарській справі № 910/14124/22.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Враховуючи обставини справи та доводи сторін, з метою виключення суперечностей та неоднозначностей обставин, що входять до предмета доказування у даній справі, а також те, що на розгляді у Господарському суді міста Києва перебуває справа, якою буде встановлено висновки, що впливають на вирішення спору по суті у справі № 910/20291/20, зокрема, в частині припинення права власності та права оренди спірної земельної ділянки, які є предметом спору, з метою повного та всебічного розгляду справи, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірно висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі до розгляду та набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/14124/22.

З урахуванням викладеного, клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі № 910/10291/20, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги безпосередній вплив висновків суду у справі № 910/14124/22 для визначення результату розгляду даної справи, а також з метою дотримання принципу верховенства права, складовою якого є юридична визначеність, суд першої інстанції дійшов законного висновку про необхідність зупинення розгляду даної справи до вирішення господарської справи № 910/14124/22 та набрання рішенням у вказаній справі законної сили.

Щодо доводів апелянта, відповідача-1 та третьої особи-2, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 статті 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Пунктами 1, 2, 4, 5 частини 3 статті 2 ГПК України встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність.

За приписами ч. 1, 4 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

При цьому положеннями ч. 2 ст. 2 ГПК України визначено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідності до ч. 1 ст. 183 ГПК України підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196-205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.

Згідно з ч. 3 ст. 198 ГПК України, головуючий відповідно до завдання господарського судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов?язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об?ективного з?ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Таким чином, суд є самостійним у виборі рішень, які слугують повному, всебічному та об`єктивному розгляду справи, а черговість вирішення заяв та клопотань визначається судом самостійно внаслідок аналізу обставин, що мають значення для всебічної підготовки справи до розгляду.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про зупинення провадження у справі № 910/10291/20 до набрання рішенням у господарської справі № 910/14124/22 законної сили

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.06.2023 у справі № 910/10291/20 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.06.2023 у справі № 910/10291/20 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.06.2023 у справі №910/10291/20 - залишити без змін.

3. Судові витрати, за перегляд ухвали у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали оскарження № 910/10291/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді С.В. Владимиренко

Г.А. Кравчук