ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/730/23

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г., при секретарі судового засідання Рижій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, 49074, ) до Фізичної особи-підприємця Тиванюк Ірини Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення 272 621,17 грн.

сторони справи не забезпечили явку уповноважених представників

ВСТАНОВИВ:

Суть спору

На розгляді Господарського суду Рівненської області перебуває позов АТ "Акцент-Банк" до ФОП Тиванюк І.В. про стягнення 272 621,17 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги банк обґрунтовує тим, що ФОП Тиванюк І.В. не виконує зобов`язання за кредитним договором №20.39. від 06.12.2021, у зв`язку з чим банк просить суд стягнути з позичальника 272 621,17 грн з яких: - 191 581,13 грн - основний борг (тіло кредиту); - 46 340,04 грн - залишок заборгованості за процентами; - 23 700,00 грн - залишок заборгованості за винагородою; - 1 000,00 штраф (фіксована складова); - 10 000,00 грн штраф (змінна складова).

У відзиві на позовну заяву ФОП Тиванюк І.В. визнала позов частково стосовно основного боргу і нарахованих відсотків, заперечивши проти стягнення штрафних санкцій, оскільки 17.03.2022 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" №2120-ІХ від 15.03.2022, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п.18 такого змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)".

Таким чином підприємець просить суд задовольнити позов в частині стягнення тіла кредиту та нарахованих відсотків, а в частині стягнення штрафних санкції та заборгованості за винагородою відмовити.

У відповіді на відзив на позовну заяву АТ "Акцент-Банк" зазначає, що п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України застосовується до зобов`язань за ст. 625 ЦК України, яка використовується по кредитним договорам після закінчення строку його дії, а банком усі нарахування здійснюються відповідно до умов договору та в межах строку його дії.

Процесуальні дії у справі.

20.07.2023 до Господарського суду Рівненської області надійшов позов АТ "Акцент-Банк" до ФОП Тиванюк І.В. про стягнення 272 621,17 грн. і клопотання про розгляд справи у відсутність позивача, за наявними у справі доказами.

Ухвалою від 24.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 15.08.2023.

08.08.2023 від ФОП Тиванюк І.В. надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 15.08.2023 судове засідання відкладено на 05.09.2023.

31.08.2023 від АТ "Акцент-Банк" до суду надійшла відповідь на відзив.

З метою забезпечення надання можливості учасникам провадження у справі скористатися правами та обов`язками, передбаченими ГПК України, ухвалою від 05.09.2023 судове засідання відкладено на 19.09.2023.

05.09.2023 судом встановлено, що сторони не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання, при належному повідомлені про час, дату та місце проведення даного засідання.

Отримання сторонами ухвали від 05.09.2023 підтверджується: позивачу - довідкою про доставку до електронного кабінету, зареєстрованого у системі "Електронний суд", відповідачу - рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 15.09.2023 за трек номером 180.

Відповідно до п.17 розділу ІІІ положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішення Вищої ради правосуддя 17.08.2021 за №1845/0/15-21 встановлено, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.3 ст. 196 ГПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами.

Згідно з ч.3 ст. 222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

06.12.2021 між АТ "Акцент-Банк", як банком, та ФОП Тиванюк І.В., як позичальником, було укладено Кредитний договір №20.39., за умовами п.1.1 якого банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п.А1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п.А2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п.2.1.2 цього договору. В обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни.

Вид кредиту - строковий кредит (п.А1).

Ліміт договору 200 000,00 грн на фінансування поточної діяльності (пункт А 2).

Термін повернення кредиту 04.12.2023. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами в розмірі та в строки згідно з графіком платежів (додаток № 1 цього Договору) (п.А3).

Згідно до п.п.А6, A10 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 20.90% річних. Також, Позичальник сплачує щомісячну винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0.79% від суми зазначеного у п.А2 цього Договору ліміту у поточну дату сплати процентів

Згідно до п.А7 Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку, передбаченого п.А3 цього Договору, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки.

Згідно до п.п. 2.2.2-2.2.3 Кредитного договору, Позичальник зобов`язується сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п, 4.1, 4.2, 4.3 Кредитного Договору та Повернути кредит у терміни, встановлені п.п. 12, 2.2.14, 2.3.2 цього Договору.

Відповідно до п.5.8 Кредитного Договору, у випадку порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000 грн. + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Додатком №1 до договору погоджено графік погашення кредиту, відсотків, комісії та в цілому розмір щомісячного платежу.

Позивачем долучено меморіальний ордер TR. 20201493.29229.64999 від 06.12.2021 на суму 200 000,00 грн з призначенням платежу: "видача кредиту згідно договору №20.39. від 06/12/2021".

Позивачем також долучено виписку по рахунку клієнта ФОП Тиванюк І.В., з якої вбачається переказ коштів відповідно до Кредитного договору №20.39. від 06.12.2021, які у повній мірі відображені у розрахунку заборгованості у графі "Сплачено".

13.04.2023 АТ "Акцент-Банк" звернулось до ФОП Тиванюк І.В. з вимогою, в якій зазначило про наявність прострочення за сплати коштів за кредитом на 280 днів та про стан заборгованості у 257 591,17 грн. При цьому, банк висловив вимогу щодо оплати зазначеного боргу до 20.04.2023.

Дана вимога була залишена підприємцем без реагування.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

З наведених обставин вбачається, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються договірних правовідносин пов`язаних з наданням кредитних коштів.

Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає свої права в частині своєчасної повернення отриманих кредитних коштів порушеними.

Як унормовано положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та ст. 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з нормами ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Укладений між позивачем та відповідачем Договір, який за своєю суттю відноситься до кредитного договору, є підставою для виникнення у сторін за цим договором кредитних правовідносин відповідно до ст. ст. 173, 174 ГК України, ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно з правилами ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суд зазначає, що згідно з положеннями ст. 204 ЦК України укладений сторонами кредитний договір як правочин є правомірним на час розгляду справи, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом, і його недійсність не була визнана судом, а тому зазначений договір в силу вимог ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, і зобов`язання за ним мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Нормами ч. 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Водночас, нормами ч. 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що на виконання умов укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору, банк надав позичальнику кредит в розмірі 200 000,00 грн за процентною ставкою 20.90% річних. Також, сторонами узгоджено, що позичальник сплачує щомісячну винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79% від суми зазначеного у п. А2 цього Договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Додатком №1 до договору погоджено графік погашення кредиту, відсотків, комісії та в цілому розмір щомісячного платежу.

Водночас, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору (прострочення платежів з повернення кредитних коштів та відсотків), банк 14.04.2023 направив позичальнику лист-вимогу про оплату прострочених платежів від 13.04.2023, повідомивши щодо прострочення зі сплати кредиту на 280 днів і вимагаючи сплатити 257 591,17 грн (191 581,13 залишку заборгованості за тілом кредиту, 43 890,04 грн заборгованості за процентами, 22 120,00 заборгованості по комісії) до 20.04.2023.

Таким чином, банком реалізовано право вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту встановлене п.2.3.2 Кредитного договору, за умовами якого у випадку порушення будь-якого із зобов`язань, банк, на свій розсуд, має право зажадати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування, а також виконання інших зобов`язань.

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до наданого банком розрахунку до позовної заяви, станом на 23.05.2023 заборгованість позичальника становить 261 621,17 грн, яка складається із 191 581,13 - тіла кредиту, 46 340,04 грн - залишку заборгованості за процентами і 23 700,00 грн - залишку заборгованості за винагородою.

Тобто, позивач нараховує відсотки після звернення по відповідача з вимогою про дострокове повернення кредиту.

Відповідачем у відзиві визнано заборгованість щодо тіла кредиту, і залишку заборгованості за процентами.

Водночас застосування абз. 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України щодо щомісячної виплати процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути можливе лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Однак, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з правилами ч.2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача в охоронних правовідносинах забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №910/11534/13-ц, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.12.2018 у справі №903/914/17, від 05.03.2019 у справі №910/3353/19.

Як вбачається із виписки по рахунку відповідача та із розрахунку заборгованості, відповідачем не здійснювалось своєчасне повернення грошових коштів, у зв`язку з чим не сплаченими залишились 191 581,13 грн кредиту, про повернення яких було заявлено у вимозі від 13.04.2023 і у позові.

Відтак, суд доходить висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення 191 581,13 грн - тіла кредиту, яка на час звернення з позовом до суду є простроченою і не сплаченою відповідачем.

Щодо заявлених до стягнення процентів у розмірі 46 340,04 грн, то суд зазначає, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України).

Суд звертає увагу, що нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 20,90% передбачене п.А6 кредитного договору. Тому позивач має право нараховувати в межах визначеної і погодженої в договорі сторонами процентної ставки відповідні нарахування.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми процентів, судом встановлено, що позивачем розрахунок процентів за користування кредитом здійснено частково поза межами дії кредитного договору, що вбачається з розрахунку заборгованості, наданого до суду.

Так, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось 14.04.2023, у зв`язку з пред`явленням до Боржника вимоги про дострокове погашення боргу по кредиту згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Враховуючи те, що АТ "Акцент-Банк", 14.04.2023, звернувся до позичальника з вимогою про дострокове стягнення заборгованості від 13.04.2023, то у відповідності до вказаних вище норм, проведення нарахування відсотків по Кредитному договору за період після 13.04.2023 є неправомірним.

Відтак, позовна вимога про стягнення 46 340,04 грн - залишку заборгованості за процентами визнається обґрунтованою лише в частині 43 890,04 згідно розрахунку станом на 13.04.2023, який направлявся відповідачу разом з вимогою про дострокове повернення кредиту.

Щодо позовної вимоги про стягнення 23 700,00 грн - заборгованості по комісії, суд враховує, що одним із обов`язків позичальника є сплата банку винагороди за кредитне обслуговування відповідно до п.4.5 Кредитного договору.

Пунктом А.10 визначено, що позичальник щомісячно сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79% від суми зазначеного в п.А.2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні, розрахунок здійснюється щоденно.

Суд зазначає, що місячний розмір комісії 0,79% від суми кредитного ліміту (2000 000) становить 1 580,00 грн, є арифметично вірним, проте до задоволення підлягає заборгованість у розмірі 22 120,00 грн згідно розрахунку станом на 13.04.2023, який направлявся відповідачу разом з вимогою про дострокове повернення кредиту.

З огляду на те, що з моменту пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення кредитних коштів банк змінив строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, безпідставною є позовна вимога про стягнення винагороди за кредитне обслуговування після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту.

Щодо нарахування банком штрафів суд зазначає наступне.

З 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 год.30 хв. 24.02.2022, який продовжувався та діє на даний час.

17.03.2022 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" № 2120-ІХ від 15.03.2022, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)".

Відтак, з огляду на вищезазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача, як позичальника, 1 000,00 грн. - штрафу (фіксована складова), 10 000,00 грн. - штраф (змінна складова), які виникли на підставі п.5.8 Кредитного договору, після набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року, задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.5.8 Кредитного Договору, у випадку порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000 грн. + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов`язання в укладеному з позивачем правочину порушило інтереси останнього, які полягають у порушенні умов повернення кредитних коштів та обумовлює настання передбачених цим правочином та законом правових наслідків у вигляді стягнення штрафних санкцій, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову і про стягнення з відповідача на користь позивача 257 591,17 грн, яка складається із 191 581,13 - тіла кредиту, 43 890,04 грн - залишку заборгованості за процентами і 22 120,00 грн - залишку заборгованості за винагородою.

У задоволенні вимоги про стягнення 2 450,00 грн - залишку заборгованості за процентами і 1 580,00 грн - заборгованості за винагородою слід відмовити, оскільки дані кошти нараховані після пред`явлення вимоги про дострокове розірвання кредитного договору від 13.04.2023.

Також, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення 1 000,00 грн. - штрафу (фіксована складова) 10 000,00 грн. - штрафу (змінна складова), оскільки стягнення даних штрафних санкцій проведене з порушенням Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення 15 030,00 грн.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч .1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч. 1 ст. ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку з вищезазначеним, суд роз`яснює позивачу право на звернення з заявою про повернення 50% судового збору у зв`язку визнанням відповідачем позову в частині стягнення 191 581,13 - тіла кредиту і 43 890,04 грн - залишку заборгованості за процентами.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4 089,32 грн, що підтверджується платіжним дорученням №348 від 23.05.2023, який підлягає розподілу між сторонами в наступному розмірі:

- 225,45 грн залишається за позивачем, пропорційно розміру позовних вимог, у яких судом відмовлено;

- 2097,83 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (1766,03 50% сплаченого судового збору за визнані позовні вимоги + 331,80 грн пропорційно задоволеним невизнаним позовним вимогам);

- 1766,03 грн залишається за позивачем, який має право на звернення до суду з клопотанням про його повернення.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 119, 120, 123, 129, 202, 233, 238, 241, 252 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до Фізичної особи-підприємця Тиванюк Ірини Володимирівни про стягнення 272 621,17 грн. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тиванюк Ірини Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, 49074, ) 257 591 (двісті п`ятдесят сім тисяч п`ятсот дев`яносто одну) грн 17 коп.

3. В решті позову - відмовити.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тиванюк Ірини Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, 49074, ) 2 097 (дві тисячі дев`яносто сім) грн 83 коп. судового збору.

5. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 261 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано "25" вересня 2023 року.

Суддя Юлія РОМАНЮК