ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2023 р. Справа№ 910/5035/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

За участю секретаря судового засідання Місюк О.П.

та представників сторін:

позивача - Роєнко Є.В.;

відповідача - Мартиненко О.В.;

третьої особи - Щербини С.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2023

у справі №910/5035/23 (суддя - Босий В.П.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" про стягнення грошових коштів за банківською гарантією в сумі 453010,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв`язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист" як виконавцем умов укладеного з позивачем договору від 20.08.2021 № про закупівлю, банк, у рахунок забезпечення виконання умов зазначеного договору, зобов`язаний сплатити позивачу грошову суму в розмірі 409320,00 грн відповідно до умов банківської гарантії №15632 від 17.08.2021, виданої Акціонерним товариством "Банк інвестицій та заощаджень". Також позивач заявляє про стягнення з відповідача 38128,44 грн пені, 2287,71 грн 3% річних та 3274,56 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2023 відкрито провадження у справі №910/5035/23, ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі №910/5035/23 позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" на користь позивача суму банківської гарантії у розмірі 409320,00 грн, пеню у розмірі 33642,74 грн, 3% річних у розмірі 2018,56 грн та 3274,56 грн інфляційних втрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду прийняте за неповного з`ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням приписів процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги третьої особи зводяться до того, що позивач у судовому порядку не довів належними та допустимими доказами настання гарантійного випадку (строк виконання зобов`язань третьої особи за договором укладеним з позивачем автоматично продовжений через форс-мажорні обставини, підтверджені сертифікатом Торгово-промислової палати від 21.12.2022), а тому відсутні законні підстави для стягнення з банку кошів по гарантії.

Водночас скаржник вказує на безпідставне застосування місцевим господарським судом норми права, яка втратила чинність (Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного Банку України №639 від 15.12.2004).

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2023 апеляційну скаргу у справі №910/5035/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2023 відкладено вирішення питання про відкриття/відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення апеляційної скарги без руху у справі №910/5035/23 до надходження її матеріалів до Північного апеляційного господарського суду.

24.07.2023 Господарський суд міста Києва скерував матеріали справи №910/5035/23 до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2023 поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі №910/5035/23, зупинено дію оскаржуваного рішення, справу призначено до розгляду на 26.09.2023, надано іншим учасникам справи строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

10.08.2023 до суду від Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого відповідач вважає обґрунтованими вимоги апеляційної скарги третьої особи та просить її задовольнити.

На переконання відповідача, відмова банку в задоволенні вимоги бенефіціара про сплату гарантійного платежу є правомірною, оскільки невиконання принципалом договірних зобов`язань стало наслідком дії обставин непереборної сили, а отже, виконання зобов`язань за договором продовжено на строк, відповідний строку вказаних обставин.

10.08.2023 відзив на апеляційну скаргу надійшов також від Акціонерного товариства "Укртрансгаз", згідно якого позивач просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги третьої особи, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Узагальнені доводи відзиву позивача на апеляційну скаргу зводяться до наступного:

- судом першої інстанції досліджено існування факту порушення основного зобов`язання;

- факт отримання сертифікату Торгово-промислової палати від 21.12.2022 не може поновити договір, дія якого закінчилася 01.12.2022, відповідно, не може автоматично продовжити визначені договором строки виконання зобов`язань згідно п. 7.5 договору;

- зазначені в сертифікаті Торгово-промислової палати від 21.12.2022 обставини непереборної сили не мали негативного впливу на виконання робіт за договором.

В судове засідання 26.09.2023 з`явились представники сторін та надали пояснення по суті спору. Представники скаржника та відповідача підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити без змін оскаржуване рішення суду.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як вірно зазначено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 20.08.2021 між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист" (виконавець) укладено договір про закупівлю №, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язався на свій ризик власними силами і засобами, обладнанням, матеріалами і механізмами виконати "Фарбування та скління (Відновлення антикорозійного покриття технологічного обладнання та трубопровід ГЗП-4 Стрийського ВУПЗГ)" код 45440000-3 згідно ЄЗС ДК 021:2015, а замовник зобов`язався прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Згідно з п. 5.1 договору виконавець зобов`язується виконати роботи за цим договором з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт по 01.12.2022.

Місце виконання робіт - ГЗП-4, Стрийське ВУПЗГ, знаходиться в Миколаївському районі, 81644 Львівської області, с. Болоня, обслуговується оперативно-виробничою службою Стрийського ВУПЗГ, Більче-Волицького проммайданчика, АТ "Укртрансгаз" (п. 5.2 договору).

Умовами п. 6.3.11 передбачено, що виконавець зобов`язаний інформувати у встановленому порядку замовника про хід виконання зобов`язань за договором, обставини що перешкоджають його виконанню, а також про заходи, необхідні для їх усунення.

Згідно п. 9.11 договору, відповідно до умов п. 6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі, зазначеної в п. 9.10 цього договору, виконавець зобов`язується надати замовнику не пізніше дати укладення цього договору в забезпечення виконання договору безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 409320,00 грн, що становить 5% ціни договору.

Також відповідно до умов зазначеного договору, сторона, що не може виконати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше, ніж протягом 10 календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі (п. 7.2 договору).

Докази виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються компетентним органом, зокрема, документ (сертифікат) Торгово-промислової палати України. строк для надання відповідних документів - протягом 30 календарних днів з моменту виникнення обставин непереборної сили (п. 7.3 договору).

У пункті 7.4 договору визначено, що у випадку невиконання вимог п. 7.2, 7.3 договору сторона, що їх не виконала, позбавляється права посилатися на обставину непереборної сили, як на обставу, що виключає її відповідальність.

Сторони дійшли згоди, що при настанні обставин непереборної сили, виконання зобов`язань за договором продовжується на строк, відповідний строку дії вказаних обставин (п. 7.5 договору).

17.08.2021 між Акціонерним товариством "Банк інвестицій та заощаджень" (банк, гарант) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист" (принципал) укладено договір про надання банківської гарантії №15632, за умовами якого гарант зобов`язався сплатити на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (бенефіціар) суму, що складає 409320,00 грн, у випадку неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист" (принципал) умов договору, протягом 5 банківських днів після одержання письмової вимоги бенефіціара, без необхідності для бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов.

Гарантія набуває чинності з дати її видачі та діє до 01.01.2023 включно.

Вимога повинна бути надіслана гаранту листом з оголошеною цінністю з описом вкладення або кур`єрською поштою на адресу гаранта або на зазначену адресу гаранта через банк бенефіціара. Вимога повинна супроводжуватися копіями документів, засвідчених бенефіціаром та скріплених печаткою бенефіціара (у разі наявності), що підтверджують повноваження особи, що підписала вимогу.

У зв`язку з тим, що третьою особою не виконано своїх зобов`язань перед позивачем, останній звернувся до відповідача з вимогою №1001ВИХ-22-4907 від 19.12.2022 про сплату 409320,00 грн за банківською гарантією №15632 від 17.08.2021. У направленій відповідачу вимозі позивач зазначив, що виконавець (принципал) неналежно виконав свої зобов`язання за договором про закупівлю від 20.08.2021 №, укладеним в результаті проведення публічної закупівлі №UA-2021-05-28-001701-а, чим порушив умови виконання робіт, а саме не виконав роботи в строк, передбачений договором.

У відповідь на вказану вимогу Акціонерне товариство "Банк інвестицій та заощаджень" відмовило у задоволенні вимог щодо сплати грошових коштів за банківською гарантією, з огляду на те, що об`єктивна неможливість задоволення вимоги бенефіціара пов`язана з відсутністю вини принципала, оскільки невчасне виконання договору спричинене форс-мажорними обставинами. Також банк зазначив, що за повідомленням принципала, відповідно до вимог п. 7.5 договору, виконання зобов`язань за договором продовжено на 280 календарних днів (з 01.12.2022 по 06.09.2023).

Отже, вимога позивача по банківській гарантії №15632 банком задоволена не була, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовом у даній справі про стягнення суми банківської гарантії у розмірі 409320,00 грн, 38128,44 грн пені, 2287,71 грн 3% річних та 3274,56 грн інфляційних втрат.

Підставою позову в даній справі є порушення третьою особою (виконавцем) умов договору № від 20.08.2021 (строку виконання робіт).

Заперечуючи проти позову, банк та третя особа зазначають про ненастання гарантійного випадку за банківською гарантією №15632 від 17.08.2021, оскільки невиконання зобов`язань за договором про закупівлю є наслідком настання обставин непереборної сили, що підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати. Відтак не вбачається складу цивільного правопорушення у діях третьої особи, а отже і відсутні підстави для сплати банківської гарантії позивачу.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист" зазначало, що у період з 24.02.2022 протягом 50 календарних днів роботи не виконувалися через відсутність необхідної кількості лакофарбових матеріалів. В період з липня по листопад 2022 року на місцевості виконання робіт (с. Болоня Львівської області) склалися такі несприятливі погодні умови, за яких нанесення лаків, фарб та ізоляційних матеріалів було неможливим. Вказані обставини, на переконання третьої особи, вплинули на можливість вчасного виконання зобов`язань за договором в строк до 01.12.2022.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено наявність підстав для стягнення з відповідача 409320,00 грн за банківською гарантією, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист" порушено зобов`язання за договором № від 20.08.2021, яке забезпечене такою гарантією, в частині строків виконання робіт. При цьому позивачем у встановленому порядку направлено банку вимогу про сплату гарантійного платежу, проте останнім безпідставно таку вимогу залишено без виконання.

Водночас суд, здійснивши власний перерахунок заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат встановив неправомірність нарахування пені та 3% річних за період з 25.12.2022 по 02.01.2023 та визнав обґрунтованим стягнення пені у розмірі 33642,74 грн, 2018,56 грн 3% річних та 3274,56 грн інфляційних втрат.

З такими висновками Господарського суду міста Києва погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2).

За змістом положень ст. ст. 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За загальними умовами виконання зобов`язання, що містяться у ст. 526 ЦК, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів. По-перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися. По-друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності, можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов`язання.

Отже, під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання. Натомість невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (виконання зобов`язання з певними недоліками, дефектами). При неналежному виконані боржник виконує обов`язок, але з порушенням певних умов, які складають зміст договору або визначені законом.

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Таким чином порушення зобов`язання за свої змістом є юридичним фактом, з яким пов`язуються певні негативні правові наслідки для правопорушника основною метою яких є забезпечення захисту, а у разі можливості - й відновлення порушення суб`єктивного цивільного права.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У ст. 200 ГК України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні (ч. 1). Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони (ч. 2). Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень (ч. 3). До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (ч. 4).

Статтею 563 ЦК України унормовано, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Гарантія діє протягом строку, на який вона видана, та є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше (ч. 1, 2 ст. 561 ЦК України).

За змістом ст. 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії (ч. 1). Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії (ч. 2). У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (ч. 3).

Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (ч. 1 ст. 565 ЦК України).

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, яка є загальною щодо спорів про стягнення коштів за гарантією, враховуючи приписи ст. ст. 560, 563, 565 ЦК України, обов`язок гаранта сплатити бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення принципалом зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення бенефіціаром гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає (постанови Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №910/21641/17, від 20.06.2018 у справі №904/9536/17, від 02.03.2018 у справі №910/8297/17, від 14.11.2019 у справі №910/20326/17, від 18.06.2021 у справі №910/16898/19, від 07.12.2021 у справі №910/2831/20, 21.12.2021 у справі №910/17772/20, від 31.03.2021 у справі №910/17942/19, від 08.06.2022 у справі №910/9397/20 тощо).

Підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення принципалом виконання своїх зобов`язань перед бенефіціаром за основним зобов`язанням. Тобто гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань (постанова Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №910/9397/20).

Верховний Суд неодноразово зазначав, що при вирішенні спору про існування обов`язку гаранта сплатити за гарантією до предмета доказування входить, у першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією (подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №910/3500/19, від 27.11.2019 у справі №910/20306/17, від 18.06.2021 у справі №910/16898/19).

Отже, в даній справі суду слід досліджувати обставини невиконання чи неналежного виконання принципалом (Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист") умов договору № від 20.08.2021, оскільки саме з цією підставою ч. 1 ст. 563 ЦК України пов`язує виникнення у гаранта зобов`язання сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Укладений між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист" договір № від 20.08.2021, в забезпечення виконання зобов`язань за яким банком оформлено та видано позивачу банківську гарантію №15632 від 17.08.2021, за своєю правовою природою є договором підряду.

Приписами ч. 1 ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Досліджуючи питання порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією та як наслідок, наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

З огляду на умови договору № від 20.08.2021, кінцевим строком виконання робіт за цим договором є 01.12.2022 (п. 12.1 договору).

Тобто, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" укладаючи з Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист" договір правомірно очікувало та виходило із того, що роботи за договором мають бути виконані не пізніше 01.12.2022.

За повідомленням позивача, що не заперечується третьою особою, в межах строку договору роботи виконані на суму 4191910,03 грн, з простроченням - на суму 2465612,50 грн, інша частина робіт станом на час звернення до суду не виконана (вартість робіт за договором 8186400,00 грн). Таким чином, з урахуванням факту допущення порушення основного зобов`язання, у бенефіціара виникло право вимоги до гаранта за банківською гарантією, яка є окремим зобов`язанням.

Разом з тим, за доводами відповідача та третьої особи, зобов`язання за договором не було виконано з незалежних від третьої особи причин (настання форс-мажорних обставин), а тому відсутні підстави для сплати гарантійної суми. До того ж, в силу положень п. 7.5 договору № від 20.08.2021, виконання зобов`язань за договором продовжено на строк дії форс-мажорних обставин (280 днів) з 01.12.2022 по 06.09.2023.

Оцінюючи вказані доводи скаржника та третьої особи, колегія суддів, погоджуючись із висновками суду першої інстанції в цій частині, наголошує на тому що зміст гарантії не містить застережень, які б ставили в залежність виплату банком гарантії від кількості днів прострочення боржником виконання основного зобов`язання або від настання форс-мажорних обставин. За змістом гарантії має значення лише сам факт порушення принципалом зобов`язання за договором. При цьому, одного лише факту наявності прострочення виконання основного зобов`язання (незалежно від періоду, причин та обсягу простроченого зобов`язання) достатньо для заявлення бенефіціаром вимоги до гаранта про виплату відповідного забезпечення.

Згідно матеріалів справи, у грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист" виконало роботи на суму 581440,79 грн (акт №1 від 28.12.2021), у квітні 2022 року на суму 453837,92 грн (акт №1), у червні 2022 року на суму 913639,20 грн (акт №3 від 17.06.2022), у липні 2022 року на суму 1254313,09 грн (акт №4 від 29.07.2022), у вересні 2022 року на суму 988679,03 грн (акт №5 від 30.09.2022), у грудні 2022 року на суму - 2465612,50 грн (акт №6 від 30.12.2022). Відтак, загальна суму виконаних робіт за договором становить 6657522,53 грн (з них роботи вартістю 2465612,50 грн виконано з простроченням), тоді як частина робіт на суму 1528877,47 грн взагалі не виконана, що також не заперечується Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист".

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що не виконавши зобов`язання у строк, встановлений договором, третя особа допустила порушення зобов`язання за договором, у зв`язку з чим позивач правомірно звернувся до відповідача (гаранта) з вимогою про виплату гарантійного платежу.

Суд апеляційної інстанції також надаючи оцінку доводам відповідача та третьої особи, викладеним у апеляційній скарзі, відзиві на позовну заяву та апеляційну скаргу стосовного того, що починаючи з 24.02.2022 та до 01.12.2022 третя особа не могла належним чином виконувати зобов`язання за договором у зв`язку з обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), що підтверджується сертифікатом Полтавської торгово-промислової палати, зазначає, що в цій частині доводи сторін є необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне.

У п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відтак, обов`язковою передумовою для покладення на особу відповідальності за порушення зобов`язання є вчинення особою правопорушення у сфері господарювання та наявність вини особи, яка його порушила.

В господарському праві діє принцип вини зобов`язаної сторони, якщо не доведено протилежне. При цьому, за змістом ст. 614 ЦК України, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідач та третя особа, обґрунтовуючи відсутність підстав для сплати гарантійного платежу за неналежне виконання умов договору покликаються на те, що наявні в матеріалах справи докази засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), які поза волею Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист" та не з вини останнього унеможливили виконання зобов`язань за договором в частині строків виконання робіт, а отже, в силу п. 7.5 договору строк дії договору продовжено до 06.09.2023.

Як слідує з умов договору № від 20.08.2021, обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (п. 7.1 договору).

Пунктом 7.2 договору погоджено, що сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше, ніж протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються компетентним органом, зокрема документ (сертифікат) Торгово-промислової палати України. Строк для надання відповідних документів - протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту виникнення обставин непереборної сили (п. 7.3.договору).

Поряд з цим п. 7.4 сторони передбачили, що у випадку невиконання вимог пунктів 7.2, 7.3 договору сторона, що їх не виконала, позбавляється права посилатися на обставину непереборної сили (форс-мажорну обставину), як на таку, що виключає її відповідальність.

У п. 7.5 договору сторони дійшли згоди, що при настанні обставин непереборної сили, виконання зобов`язань за договором продовжується на строк, відповідний строку дії вказаних обставин.

З матеріалів справи вбачається, що 04.03.2022 третя особа повідомила позивача про настання форс-мажорних обставин, а саме введення військового стану на території України.

В подальшому, 17.11.2022 третя особа листом повідомила позивача про настання форс-мажорних обставин, у якому зазначила, що через погодні умови на території проведення робіт неможливо своєчасно виконати зобов`язання за договором. До вказаного листа третьою особою було долучено копію листа Львівського регіонального центру з гідрометреології від 06.10.2022 №9912-02/791/08/06.2 про те, що у с. Більче Стрийського району Львівської області за період з 01.07.2022 по 30.09.2022 з 92-х календарних днів 56 календарних днів зафіксовано такі метереологічні явища: дощ, туман.

В подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист" направило позивачу копію сертифікату Полтавської Торгово-промислової палати №5301-22-1750 від 21.12.2022 яким засвідчено форс-мажорні обставини: військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 та порушення ланцюгів технологічних операцій, втрата робочого часу.

Колегія суддів відмічає, що для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі ст. 617 ЦК України, ст. 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками (постанова Верховного Суду України від 10.06.2015 у справі №904/6463/14 (3-216гс15)).

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною першою цієї статті встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17, зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі №905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам, суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Отже, для звільнення від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставинами непереборної сили) відповідач зобов`язаний був надати не лише сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливили виконання зобов`язань, передбачених умовами договору. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.10.2022 року у справі №927/25/21.

Стверджуючи про неможливість виконання зобов`язань за договором через настання форс-мажорних обставин третя особа надала до суду: - лист Товариства з обмеженою відповідальністю «СП Барс ЛТД» №01-01/04-22 від 04.04.2022, згідно якого останнє повідомило, що через проведення робіт з розмінування об`єктів на території Київської області після її деокупації від російських військ, підприємство зможе отримати з-за кордону на свій склад і здійснити поставку Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Хімзахист» лакофарбових матеріалів лише в другій половині травня 2022 року; - листи Львівського регіонального центру з гідрометеорології №9912-02-791/08/06.2 від 06.10.2022 та №9912-01-1014/08/06.2 від 02.12.2022 з інформацією про середню вологість повітря за добу та атмосферні явища за період з 01.07.2022 по 30.11.2022 за даними спостережень Карпатської гідрометеорологічної обсерваторії м. Стрий.

Сертифікатом Полтавської торгово-промислової палати України №5301-22-1750 від 21.12.2022 засвідчені форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 та порушення ланцюгів технологічних операцій, втрата робочого часу. Період дії форс-мажорних обставин: дата настання: 24.02.2022; дата закінчення: 30.11.2022.

Оцінюючи наведені у сертифікаті обставини в сукупності з наданими третьою особою доказами, колегія суддів вважає, що третьою особою не доведено неможливість виконання взятих на себе зобов`язань, враховуючи таке.

Так, договір про закупівлю укладено між позивачем та третьою особою 20.08.2021, роботи за договором мали виконуватись в Львівській області с. Більче (Стрийський район). Військові дії на території України розпочались 24.02.2022, поряд з цим на території Львівської області, зокрема, на території Стрийського району не велися боєві дії, а відтак третя особа повинна на загальних підставах доводити вплив воєнних дій на неможливість виконання зобов`язань за договором.

При цьому, колегією суддів враховується, що відсутність у постачальника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Хімзахист» лакофарбових матеріалів для виконання робіт не відповідають змісту сертифікату ТПП про форс-мажорні обставини та суперечать положенням ст. 617 ЦК України, відповідно до яких не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних на виконання завдання тощо.

Статтею 42 ГК України унормовано, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.

Північний апеляційний господарський суд також зазначає, що в силу положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, третя особа уклавши з позивачем договір на відповідних умовах зобов`язана нести всі ризики, пов`язані з порушенням власних зобов`язань.

Доводи третьої особи стосовного того, що несвоєчасність виконання зобов`язань за договором зумовлено в тому числі і погодними умовами (дощ, туман) є необґрунтованими та безпідставними, оскільки за повідомленням Львівського регіонального центру з гідрометеорології погані погодні умови зберігались в період з 01.07.2022 по 30.11.2022, тоді як зобов`язання за договором мали бути виконані в період з 20.08.2021 по 01.12.2022. Тобто, у третьої особи було достатньо часу для виконання взятих на себе зобов`язань (1 рік та 3 місяці).

За наведеного колегія суддів вважає, що наведені третьою особою та зазначені в сертифікаті ТПП форс-мажорні обставини, за конкретних обставин справи (укладення договору 20.08.2021, введення військового стану 24.02.2022, несприятливі погодні умови з 01.07.2022) не свідчать про відсутність вини останнього за неналежне виконання зобов`язань, оскільки, зважаючи на предмет договору (відновлення антикорозійного покриття технологічного обладнання та трубопроводів), Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Хімзахист» могло та повинно було передбачити негативні наслідки, які можуть виникнути під час виконання даного роду робіт, зокрема, вплив осінніх погодних умов на можливість виконання робіт, зміна постачальників лакофарбових виробів тощо.

Також під час розгляду даного спору судом апеляційної інстанції встановлено неналежне повідомлення третьою особою позивача про настання форс-мажорних обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 219 ГК України сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

У справі, що розглядається, сторони погодили порядок та строки засвідчення таких обставин. Зокрема, визначили, що сторона, для якої настали форс-мажорні обставини, зобов`язана, зокрема, повідомити іншій стороні протягом 10 календарних днів з моменту виникнення таких обставин, з подальшим наданням підтверджуючих документів (сертифікату ТПП) протягом 30 днів з моменту виникнення відповідних обставин (п. п. 7.2, 7.3 договору).

Згідно матеріалів справи, про настання форс-мажорних обставин (військова агресія російської федерації на території України) третя особа повідомила позивача 04.03.2022. Сертифікат ТПП надано 21.12.2022. Про настання форс-мажорних обставин у зв`язку з метеорологічними явищами у вигляді дощу та туману, які зафіксовані Львівським регіональним центром з гідрометеорології у період з 01.07.2022 по 30.11.2022 третьою особою повідомлено 17.11.2022, тоді як сертифікат ТПП надано 21.12.2022.

Тобто, Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Хімзахист» не було дотримано умов п. 7.2 та 7.3 договору щодо строку повідомлення іншої сторони про настання обставин непереборної сили та надання сертифікату ТПП, оскільки про настання форс-мажорних обставин у вигляді військової агресії російської федерації принципал повинен був повідомити до 06.03.2022 та надати сертифікат до 25.03.2022, про настання форс-мажорних обставин у вигляді метеорологічних явищ, які зафіксовані у період з 01.07.2022 по 30.09.2022, принципал повинен був повідомити до 10.08.2022 та надати сертифікат до 10.08.2022, а не після закінчення строку договору 21.12.2022.

Крім того, варто зазначити, що отримання третьою особою сертифікату ТПП 21.12.2022 не може поновити договір, дія якого закінчилась ще 01.12.2022, відповідно, не може автоматично продовжити визначені договором строки виконання зобов`язання згідно з п. 7.5 договору.

Враховуючи, що договір № від 20.08.2021 укладений за результатами процедури закупівлі, то внесення змін щодо строків є допустимим виключно у порядку п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», відповідно до положень якої істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили тощо.

Згідно положень п. 12.5 договору істотні умови договору не можуть змінюватися після підписання цього договору і до виконання сторонами своїх зобов`язань в повному обсязі, крім випадків, які визначені в Законі України «Про публічні закупівлі».

Усі зміни і доповнення до договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін (п. 12.7 договору).

За наведеного, внесення змін до договору та продовження відповідних строків за договором можливо виключно у період його дії. Поряд з цим згідно положень п. 12.7 договору настання форс-мажорних обставин не є підставою для автоматичного продовження строку договору, як помилково стверджує скаржник, тоді як є підставою для внесення сторонами відповідних змін до договору. Однак з матеріалів справи не вбачається звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист" до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" з проханням внести зміни до договору в частині продовження його дії.

Отже, наведеними вище обставинами та доводами позивача підтверджується настання в межах спірних правовідносин гарантійного випадку, позаяк принципалом порушено зобов`язання за договором № від 20.08.2021.

Відповідно до банківської гарантії гарант зобов`язаний виплатити бенефіціару суму, що складає 409320,00 грн протягом 5 банківських днів з дати отримання гарантом письмової вимоги бенефіціара.

Таким чином, колегія суддів вважає, що заявлена гаранту вимога відповідає умовам банківської гарантії, а в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази повного і своєчасного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Хімзахист» своїх зобов`язань за договором, як і не доведено неможливість їх виконання внаслідок настання обставин непереборної сили. А тому, з урахуванням наведеного, вирішуючи спір з огляду на предмет і підстави заявленого позову, відповідно до встановлення факту настання гарантійного випадку за банківською гарантією та невиконання відповідачем обов`язку з виплати грошової суми за гарантією у встановлений строк, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач у встановленому процесуальним законом порядку довів належними та допустимими доказами настання гарантійного випадку, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з банку коштів за гарантією у розмірі 409320,00 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 38128,44 грн, 3% річних у розмірі 2287,71 грн (за період з 25.12.2022 по 03.03.2023) та інфляційних втрат у розмірі 3274,56 грн (за період січня 2023 року) за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд відмічає наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно з ч. 1 та 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до умов договору за банківською гарантією №15632 від 17.08.2021 у разі порушення гарантом своїх зобов`язань за цією гарантією його відповідальність не обмежується сумою, на яку видано дану гарантію. За невиконання або неналежне виконання гарантом своїх зобов`язань за цією гарантією щодо перерахування коштів згідно з вимогою бенефіціара, гарант сплачує бенефіціару пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який сплачується пені, від розміру невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань гаранта за цією гарантією, за кожен день прострочення платежу.

З матеріалів справи слідує, що вимога за банківською гарантією №15632 від 17.08.2021 була отримана відповідачем 26.12.2022, а тому згідно її умов сплата гарантійної суми мала бути здійснена відповідачем не пізніше 02.01.2023.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача суми гарантії у розмірі 409320,00 грн, колегія суддів апеляційного господарського суду, перевіривши розрахунок суми пені з урахуванням періоду прострочення (з 03.01.2023 по 03.03.2023, а не як помилково визначено позивачем з 25.12.2022 по 03.03.2023), погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає, що обґрунтованою та арифметично правильною до стягнення є сума пені в розмірі 33642,74 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Північний апеляційний господарський суд перевіривши розрахунок сум 3% річних та інфляційних втрат, з урахуванням вірного періоду нарахування (з 03.01.2023), погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає правомірним стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2018,56 грн та 3274,56 грн інфляційних втрат.

Разом із тим, колегія суддів зауважує, що відповідач не надав ані контррозрахунку проти заявлених до стягнення з нього сум інфляційних втрат, 3% річних та пені, ані будь-яких заперечень щодо невірності їх нарахування тощо.

Твердження скаржника про безпідставне застосування місцевим господарським судом до спірних правовідносин Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного Банку України №639 від 15.12.2004, в попередній редакції, хоча є вірним, проте не впливає на встановлені обставини справи щодо настання гарантійного випадку та не може бути підставою для скасування вірного рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

За приписами статей 74, 76, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі №910/5035/23 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи та у відповідності до норм законодавства, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі №910/5035/23 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі №910/5035/23.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Хімзахист".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 27.09.2023.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов