УХВАЛА

м. Київ

19.09.2023Справа № 910/10969/23

За позовом Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство»

до відповідачів:

1. Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

2. Державної корпорації «Банк розвитку і зовнішньоекономічної діяльності (Зовнішекономбанк)»

про стягнення 17081485,17 Індійських рупій

Суддя Людмила ШКУРДОВА

Секретар с/з Божко А.І.

Представники сторін: згідно з протоколом судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та Державної корпорації «Банк розвитку і зовнішньоекономічної діяльності» про солідарне стягнення 17081485,17 Індійських рупій (76326908,33 грн).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у підрозділі Зовнішекономбанку СРСР м. Одеса він мав відкриті валютні банківські рахунки, кошти на яких були заблоковані (позивачу не повернуті), а оскільки АТ "Державний експортно - імпортний банк України" та ДК "Банк розвитку і зовнішньоекономічної діяльності" (Зовнішекономбанк) є правонаступниками Зовнішекономбанку СРСР, позивач просить суд стягнути солідарно з Акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" та Державної корпорації "Банк розвитку і зовнішньоекономічної діяльності" (Зовнішекономбанк ) 17081485,17 Індійських рупій, з яких 16651733,58 Індійських рупій боргу, та 429751,59 Індійських рупій 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2023 відкрито провадження у справі №910/10969/23 за правилами загального позовного провадження.

Від відповідача-1 - АТ "Державний експортно - імпортний банк України" надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач-1 вказує, що ані договором, ані законом не передбачено умов солідарної відповідальності відповідачів за висунутими у цій справі позовними вимогами. Також відповідач-1 зазначає, що позивачем заявлено вимоги поза межами строку позовної давності.

Від відповідача-2 - Державної корпорації "Банк розвитку і зовнішньоекономічної діяльності" (Зовнішекономбанк) надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить закрити провадження у справі, у разі відмови у закритті провадження відмовити у задоволенні позову. Відповідач-2 вказує, що суд не має компетенції для розгляду вимог до відповідача 2, оскільки заявлені вимоги пов`язані з внутрішнім валютним боргом колишнього СРСР, виходять за межі відносин господарюючих суб`єктів, і не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства. Також відповідач-2 вказує, що солідарна відповідальність відповідачів відсутня.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку закрити провадження у справі з огляду на наступне.

На валютних рахунках Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство», відкритих у Зовнішекономбанку СРСР у м. Одесі, були наявні грошові кошти, які після розпаду СРСР були заблоковані.

Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» надала згоду відповідачеві-1 на звіряння залишків валютних коштів позивача на рахунках колишнього Зовнішекономбанка СРСР у м. Одесі.

АТ «Укрексімбанк» підтвердив інформацію про залишки валютних коштів позивача на рахунках колишнього Зовнішекономбанка СРСР у м. Одесі листом від 13.03.2012р. № 063/11-07/1629 та листом від 02.09.2021р. № 0632400/28272-21.

У 2021 році позивач звертався до АТ «Укрексімбанк» про надання інформації щодо залишку заблокованих у 1992 році коштів в іноземній валюті, які належали Державній судноплавній компанії «Чорноморське морське пароплавство» та обліковувалися на рахунках відділення «Зовнішекономбанку» СРСР в м. Одесі тощо.

Інформація щодо залишків валютних коштів на рахунках юридичних осіб резидентів України в установах колишнього Зовнішекономбанку СРСР на території України наявна у відповідача-1 внаслідок виконання Постанови КМУ від 27.08.1999 р. № 1579 «Про проведення звіряння залишків валютних коштів на рахунках юридичних осіб - резидентів України в установах колишнього Зовнішекономбанку СРСР на території України».

02.09.2021 року на звернення позивача філією АТ «Укрексімбанк» у м. Одесі було надано відповідь листом № 0632400/28272-2, за змістом якого у Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» містилися дані з номерами рахунків та суми коштів на рахунках за видами валют відповідно до наявних даних колишнього «Зовнішекономбанку» СРСР, у тому числі рахунку № 880070582 з 16651733,58 Індійських рупій.

Вищевказані обставини визнані позивачем та відповідачем-1, а тому не підлягають доказуванню в силу положень ч. 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Предметом спору є солідарне стягнення з відповідачів коштів, які відносяться до внутрішнього валютного боргу колишнього СРСР перед підприємством-резидентом СРСР.

Відповідно до рішення Міждержавної ради по нагляду за обслуговуванням боргу і використанням активів СРСР від 17.12.1991 р. (протокол № 3) Зовнішекономбанком СРСР були призупинені всі види платежів за кордон у вільноконвертованій валюті, а також будь-які перерахування валютних коштів за поточними балансовими рахунками валютних фондів, рахунками валютних фондів, рахунками спільних підприємств, кореспондентськими рахунками радянських комерційних банків, рахунками благодійних фондів і громадських організацій.

Після розпаду СРСР Зовнішекономбанк (м. Москва) не надав відповідних джерел для проведення виплат резидентам України, на відкриті в банках на території України валютні рахунки кошти фактично не надходили.

Указом Президента України від 30.05.1995 р. № 402/95 постановлено при застосуванні Указу Президента України від 03.01.1992 р. № 29 (29/92) "Про утворення Державного

експортно-імпортного банку України" виходити з того, що Укрексімбанк, з дня його утворення, не є правонаступником заборгованості Зовнішекономбанку колишнього Союзу РСР перед юридичними особами та громадянами України і не відповідає за позовами юридичних осіб та громадян України щодо коштів, які перебували на рахунках Зовнішекономбанку Союзу РСР.

Таким чином, відповідач-1 - Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» не є правонаступником заборгованості Зовнішекономбанку колишнього Союзу РСР перед юридичними особами та громадянами України.

Постановою Президії Верховної Ради РФ від 13.01.1992 № 2172 "Про Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР" було визнано правонаступництво Російської Федерації за зобов`язаннями колишнього СРСР перед російськими фізичними особами, Урядом РФ, російськими підприємствами, організаціями, установами, в тому числі банками, за їх валютними рахунками у Зовнішекономбанку СРСР.

Україна не брала на себе зобов`язань щодо компенсації заборгованості Зовнішекономбанку СРСР перед українськими юридичними та фізичними особами. Фінансовим агентом Уряду України, який здійснює координацію всіх заходів, спрямованих на вирішення з Російською стороною питання розблокування валютних рахунків резидентів України, є Міністерство фінансів України.

Як свідчать матеріали справи, поява внутрішнього валютного боргу колишнього СРСР пов`язана з тим, що в умовах дефіциту державних валютних коштів, коштів в іноземній валюті радянських фізичних та юридичних осіб, які поступили до 01 січня 1992 року на їх рахунки в Зовнішекономбанку СРСР, були використані на підставі рішень Уряду СРСР на фінансування невідкладних потреб радянської держави, у тому числі і для України.

Як наслідок, у зв`язку з недостатністю валютного покриття, необхідного для виконання розпоряджень власників, відкритих в Зовнішекономбанку рахунків, 17 грудня 1991 року, створена у відповідності до ст. 7 Договору про правонаступництво відносно зовнішнього державного боргу і активів Союзу РСР від 04.12.1991 р. Міждержавна Рада, яка спостерігає за обслуговуванням боргу та використанням активів Союзу РСР (членом Ради була Україна), прийняла рішення про зупинення платежів з цих рахунків в іноземній валюті.

Відповідно до п. 6 Постанови Президії Верховної Ради РФ від 13.01.1992 р. № 2172-1 "Про банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР " всі відкриті у Зовнішекономбанку валютні рахунки юридичних та фізичних осіб - резидентів СРСР, були заблоковані.

Відповідно до Пункту 7 Угоди між Україною і Російською Федерацією «Про подальший розвиток міждержавних відносин» від 23.06.1992 року передбачено, що сторони створять узгоджений механізм обслуговування внутрішнього боргу колишнього СРСР, який виник внаслідок вилучення валютних коштів підприємств та організацій колишнім радянським урядом.

Судом встановлено, що на даний час будь-які міжнародні угоди між Pociєю i Україною, що встановлюють механізми обслуговування внутрішнього боргу на міждержавному рівні, укладені не були.

Відсутні також угода і акти Співдружності, які б відносили спори про відшкодування збитків юридичних осіб, які виникли у зв`язку з блокуванням їх валютних рахунків в Зовнішекономбанку СРСР та його філій після розпаду колишнього СРСР, до підсудності будь-яких судово-арбітражних органів держав-учасників Співдружності незалежних держав.

Судом встановлено, що певна частка зобов`язань по валютних рахунках українських юридичних осіб, резидентів колишнього СРСР залишилась неврегулюваною на міжнародному та національному рівні, при цьому ні Україна, ні Росія не прийняли на себе зобов`язань по їх погашенню.

Економічний Суд Співдружності Незалежних Держав у висновку від 23 травня 1996 року констатував, що вирішити питання про віднесення до підсудності Економічного Суду цієї категорії спорів можна тільки після укладення державами учасницями Співдружності угод, що регулюють питання визначення долі валютних вкладів клієнтів колишнього Зовнішекономбанку СРСР (його філій) та відшкодування даним особам збитків, спричинених заблокуванням їхніх рахунків.

Таким чином, питання, пов`язані з внутрішнім валютним боргом колишнього СРСР виходять за рамки відносин господарюючих суб`єктів, носять публічно-правовий характер і можуть бути вирішені тільки на міжурядовому рівні Росії та України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Таким чином, справа за позовом Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та Державної корпорації «Банк розвитку і зовнішньоекономічної діяльності» про солідарне стягнення 17081485,17 Індійських рупій не підвідомча господарським судам, а тому провадження у справі № 910/10969/23 підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 231, ст. 234 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі № 910/10969/23.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ст. 256 ГПК України.

Суддя Людмила ШКУРДОВА