РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.09.2023Справа № 910/9028/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Коваленко М.О. розглянувши матеріали справи

За позовом Приватного акціонерного товариства «Промз`язок»

до Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр»

про зобов`язання вчинити дії

за участі представників:

від позивача - Воскобойник М.Т. (уповноважений представник);

від відповідача - Алмаз В.В. (уповноважений представник).

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Промз`язок» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від укладеного між сторонами Договору №4880 поставки товару від 21.07.2020 та не виконав свої зобов`язання за ним в частині купівлі у позивача 30 автоматів на суму 2998000 грн, на підставі чого, позивач просить суд зобов`язати Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр» ?виконати Договір поставки товару від 21.07.2020 №4880, а саме здійснити купівлю у Приватного акціонерного товариства «Промз`язок» 30 автоматів поповнення ресурсу засобів оплати проїзду платіжними картками, які вказані у п.1.1 цього Договору та Додатку №1 до нього на загальну суму 2998000 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, вказавши, що у позивача не виник обов`язок з поставки спірних автоматів, а у позивача в свою чергу не виник обов`язок з купівлі вказаного товару, оскільки відповідно до умов Договору поставка товару здійснюється виходячи з фінансових можливостей та виробничих потреб відповідача, виділеного бюджетного фінансування на підставі замовлення товару, проте відповідачем не робилось та не надсилалось жодних замовлень товару позивачу, а також витрати (бюджетне фінансування) на придбання спірного товару не були передбачені. Також, відповідач зазначив, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.07.2020 на підставі проведеної процедури закупівель в електронній системі закупівель №UA-2020-05-28-005806-b між Комунальним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (далі - Покупець) та Приватним акціонерним товариством «Промзв`язок» (далі - Постачальник) було укладено Договір №4880 поставки товару (далі - Договір)

Відповідно до умов вказаного Договору Постачальник з метою виконання «Розширення мережі Автоматів поповнення ресурсу засобів оплати проїзду у автоматизованій системі оплати проїзду у міському транспорті» за кодом ДК 21:2015 (CPV) «Єдиний закупівельний словник» - 32440000-9 Телеметричне та термінальне обладнання) за плату зобов`язується поставити та передати у власність Покупця Автомат поповнення ресурсу засобів оплати проїзду (далі - товар), визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у інформації про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмету Договору (технічні вимоги) (далі - Додаток №1); прейскурант цін на товар (далі - Додаток №2); календарному плані постачання товару (далі - Додаток №3). (п.1.1. Договору)

Обсяги закупівлі товару, що є предметом Договору, можуть бути зменшені Покупцем в односторонньому порядку залежно від реальних потреб Покупця та/або фінансування видатків. (п.1.2. Договору)

Згідно з п.3.3. Договору загальна вартість (ціна) цього Договору, відповідно до Додатку №2 до Договору становить 2998000 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 499666,67 грн.

Додатком №2 до Договору сторони визначили, зокрема, найменування товару - Автомат поповнення ресурсу засобів оплати проїзду платіжними картками у кількість - 30 штук на загальну суму 2998000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з листами №466 від 30.11.2020 та №31 від 25.02.2021 у якому повідомив відповідача про те, що ним виготовлено продукцію за Договором №4880, продукція має належну якість, готова до постачання та зберігається на складі Постачальника, а також просив оформити додані документи та здійснити оплату за товар.

Також, аналогічний за змістом лист №22 від 04.02.2021 позивачем було направлено Київській міській державній адміністрації.

У своїй відповіді на лист №303-1476 від 02.03.2021 відповідач вказав, що КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр», як Покупець за спірним Договором не подавало ПрАТ «Промзв`язок», як Постачальнику замовлень (заявок) на поставку товару, а тому обов`язок Постачальника щодо поставки товару та обов`язок Покупця щодо оплати такого товару не настав. Крім того, відповідач зазначив, що строк дії Договору поставки закінчився 28.12.2020, а тому у КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» відсутні правові підстави для виконання спірного договору в поточному бюджетному періоді (2021 році).

Частиною 1 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 267 ГК України передбачено, що строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 172 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до п.5.1. Договору поставка товару здійснюється повністю або партіями, виходячи з фінансових можливостей та виробничих потреб Покупця, виділеного бюджетного фінансування , на підставі замовлення товару (далі - замовлення) згідно з Календарним планом постачання товару, що є Додатком 3 до цього Договору.

Згідно з п.5.2. Договору Замовлення направляються Покупцем Постачальнику електронною поштою з обов`язковим направленням Постачальником не пізніше наступного робочого дня з дати отримання письмового повідомлення на електронну адресу Покупця про отримання замовлення з зазначенням дати її отримання.

Строк поставки товару/партії товару встановлюється у Календарному плані постачання товару, що є Додатком 3 до цього Договору, з моменту отримання Постачальником замовлення електронною поштою в порядку, визначеному п.п. 5.1., 5.2., 5.3. цього Договору.

Додатком №3 до Договору сторони визначили, зокрема, 1 етап - виготовлення АЧ Автомату у термін 60 днів з дати отримання заявки від Замовника; 2 етап - постачання Замовнику у термін 30 днів з дати отримання заявки від Замовника.

Таким чином, обов`язок позивача з виготовлення та поставки товару виникає саме з дати отримання ним від відповідача заявки (замовлення), яке оформлюється відповідачем виходячи з його фінансових можливостей та виробничих потреб, виділеного бюджетного фінансування.

Проте, доказів формування заявки (замовлення) відповідачем на поставку товару матеріали справи не містять.

Також, як вбачається з матеріалів справи, бюджетних призначень на закупівлю КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» програмно-технічних комплексів самообслуговування на 2020 рік не було передбачено, що підтверджується, зокрема, Паспортом бюджетної програми місцевого бюджету на 2020 рік та листом Департаменту інформаційно-комунікаційних технологій №075-920 від 14.06.2022.

Крім того, Додатком №3 до Договору визначено перелік документів на підтвердження виготовлення та поставку товару, зокрема, технічний паспорт на АЧ Автомат (зі специфікацією обладнання), правила експлуатації, керівництво з монтажу, методика та протокол попередніх випробувань, декларацію відповідності, гарантійний талон, сертифікат відповідності.

Проте, позивачем не додано до матеріалів справи вищевказаних документів, які б свідчили про виготовлення ним товару саме на виконання спірного Договору №4880 від 21.07.2020.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що у відповідача не виник обов`язок з прийняття та оплати виготовленого позивачем товару.

Також, відповідно до п.10.1. Договору Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін (у разі наявності) і діє до 28.12.2020, але у будь-якому разі до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань.

Пунктом 10.2. Договору визначено, що сторони можуть продовжити строк дії Договору шляхом укладання відповідної додаткової угоди у відповідності до вимог встановлених чинним законодавством України.

В той же, час матеріали справи не містять доказів укладення додаткової угоди у відповідності до умов Договору та з урахування положень Закону України «Про публічні закупівлі» у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що строк дії Договору закінчився.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи сторін судом розглянуто та відхилено, оскільки вони не впливають на встановлені судом обставини та результат вирішення спору.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 22.09.2023

Суддя Я.В. Маринченко