ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

02.10.2023 м.Дніпро Справа № 904/4003/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач),

суддів Мороза В.Ф., Чередка А.Є.,

розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича про відвід всього складу суддів Центрального апеляційного господарського суду у справі №904/4003/21 (щодо розгляду апеляційної скарги на ухвалу від 28.08.2023)

за позовом фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича

до відповідача-1. Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро),

відповідача-2. Державної казначейської служби України, 01601, м.Київ, вул.Бастіонна, буд.6,

про стягнення заборгованості у розмірі 890 293,20грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Василенко Альберт Миколайович подав апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2023 у справі №904/4003/21, в якій просить оскаржуване рішення скасувати.

Також у апеляційній скарзі заявлено відвід всьому складу суддів Центрального апеляційного господарського суду та передачу справи до Верховного Суду для вирішення питання підсудності.

Заявник зазначає, що не довіряє всьому складу господарського суду Дніпропетровської області та Центрального апеляційного господарського суду. Головуючий та всі інші судді господарського суду Дніпропетровської області, а також весь склад суддів Центрального апеляційного господарського суду прямо та побічно заінтересовані у результаті розгляду справи, є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, бо саме заінтересована сторона у справі на боці відповідача Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) забезпечує діяльність суддів господарського суду Дніпропетровської області, зокрема головуючого в першій інстанції судді та суддів Центрального апеляційного господарського суду.

Статтями 38, 42 ГПК України закріплені права та обов`язки учасників справи, серед яких, право подавати заяви, зокрема і про відвід судді.

Статтею 35 ГПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді. Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи чи є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 39 Господарського процесуального кодексу України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

За усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України").

Особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Як зазначалося вище, підставою для відводу суддів від розгляду даної справи заявник вважає, що заінтересована сторона у справі на боці відповідача - Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) забезпечує діяльність суддів Центрального апеляційного господарського суду.

Однак, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Метою функціонального поділу державної влади на законодавчу, виконавчу та судову є, зокрема, розмежування повноважень між різними органами державної влади, що означає самостійне виконання кожним із них своїх функцій та здійснення повноважень відповідно до Конституції та законів України.

Судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом (ст. 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Висновки заявника про безпосередній вплив Міністерства юстиції чи Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на суд (зокрема здійснення ним розгляду справ), не ґрунтується на нормах жодного законодавчого акту.

Водночас, апеляційний господарський суд зазначає, що положення Господарського процесуального кодексу України не передбачають право звернення із заявою про відвід складу суддів суду, а лише тих, що розглядають відповідну справу.

Ураховуючи, що процесуальний механізм відводу судді може бути застосовано виключно до судді, який бере участь у розгляді конкретної справи, то відвід не може бути заявлено абстрактно усім суддям суду безвідносно до конкретної колегії суддів (судді), визначеної(го) для розгляду справи.

Разом з тим, заявляючи відвід суддям Центрального апеляційного господарського суду від розгляду справи, скаржник фактично заявив відвід, у тому числі безпосередньо тим суддям, які розглядають скаргу позивача у цій справі: головуючий суддя - Коваль Л.А. (доповідач), судді Мороз В.Ф., Чередко А.Є.

Проте, заявник не підтверджує жодними доказами обставини зацікавленості суддів, які розглядають справу. Наведені у заяві підстави для відводу не можуть бути підставою для відводу суддів від розгляду даної справи, у розумінні наведених приписів частини четвертої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не є належним і вмотивованим підтвердженням існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів під час розгляду даної справи.

Доводи, викладені позивачем у заяві про відвід суддів не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, оскільки вони не свідчать про упередженість та необ`єктивність суддів Коваль Л.А., Мороза В.Ф., Чередка А.Є., безпосередньо та однозначно не вказують на їх особисте упереджене ставлення до апелянта або особисту прихильність до інших учасників справи. При цьому, незгода сторони з процесуальними рішеннями/діями інших суддів у даній справі не може бути підставою для відводу.

Інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або свідчать про зацікавленість суддів заявником не наведено.

На переконання суду, не є підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення, що не підтверджені належними й допустимими доказами.

З огляду на зазначене вище, заява про відвід суддів у справі є необґрунтованою, безпідставною та ґрунтується на власних припущеннях заявника щодо упередженості суддів, що підриває авторитет правосуддя в цілому, заявлені заявником доводи не можуть бути в розумінні міжнародних актів, ратифікованих Україною, а також національного законодавства, ГПК України, підставою для відводу суддів.

Керуючись ст.ст. 35, 38, 39, 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

Визнати заяву фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича про відвід суддів Коваль Л.А., Мороза В.Ф., Чередка А.Є. у справі №904/4003/21 (щодо розгляду апеляційної скарги на ухвалу від 28.08.2023) необґрунтованою.

Передати заяву фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича про відвід суддів Коваль Л.А., Мороза В.Ф., Чередка А.Є. у справі №904/4003/21 іншому складу суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко