РІШЕННЯ

18 вересня 2023 року м. ТернопільСправа № 921/98/23

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

за участі секретаря судового засідання Коляска І.І.

розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", вул. Харченка Євгенія, 42, м. Київ, 02088

до відповідача Фізичної особи - підприємця Голі Ольги Миколаївни, АДРЕСА_1

про стягнення 64 663 грн 87 коп.

За участі представників:

позивача: Бєлан М. Ф.

відповідача: Чудопалова Ю. Ю.

В порядку ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. 35-37 ГПК України не надходило.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", далі - позивач, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Голі Ольги Миколаївни, далі - відповідач, про стягнення заборгованості в загальній сумі 64 663 грн 87 коп., з яких: 46 033 грн 44 коп. - основна заборгованість, 6 968 грн 89 коп. - пеня, 8 537 грн 01 коп. - 20% річних та 3 124 грн 53 коп. - штраф.

Підставою позову визначено неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 609-20 від 03.09.2020, зокрема в частині оплати вартості поставленого позивачем товару.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 06.02.2023 головуючим суддею для розгляду справи №921/98/23 визначено суддю Гирилу І. М.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/98/23; постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання у справі № 921/98/23 призначено на 09:05 год. 06.03.2023; запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).

03.03.2023 на адресу суду від відповідача надійшла заява б/н від 20.02.2023 (вх. № 1890), у якій останній заперечував щодо розгляду справи № 921/98/23 в порядку спрощеного позовного провадження та просив суд відповідно до ст. 247 ГПК України розглянути дану справу в порядку загального позовного провадження.

Зважаючи на те, що оголошена на території Тернопільської області 06.03.2023 о 09:08 год. повітряна тривога тривала до 10:51 год., призначене на 09:05 год. 06.03.2023 судове засідання у справі № 921/98/23 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 06.03.2023 судове засідання у справі № 921/98/23 відкладено на 15.03.2023 о 11:00 год.

07.03.2023 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 07.03.2023 (вх. №1979), відповідно до якого останній просив суд призначити у даній справі почеркознавчу експертизу видаткових накладних ТзОВ "Баядера Логістик" № 12411/11420 від 22.01.2022, № 12305/11394 від 22.01.2022 та № 20400/18459 від 31.01.2022.

Також 07.03.2023 на адресу суду надійшов відзив на позов б/н від 01.03.2023 (вх. № 1976), згідно з яким відповідач позовні вимоги вважає безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні. Зокрема, заперечує факт отримання товару. Стверджує, що про існування долучених позивачем до матеріалів справи видаткових накладних йому стало відомо лише після отримання позовної заяви. Звертає увагу на відсутність доказів, які підтверджують здійснення відповідачем замовлення; відсутність довіреності якою відповідач уповноважувала ОСОБА_2. на укладення Договору; невідповідність вимогам чинного законодавства спірних накладних, зокрема, відсутність у них особистих підписів водіїв та експедиторів, що прийняли від позивача товар, відомостей про особу (ПІП), яка прийняла товар, її посади та телефону, даних про документ, що засвідчує особу одержувача. Зауважує, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту узгодження між сторонами відмінної від погодженої в договорі безготівкової форми розрахунків. Зазначає, що позивачем не пояснено яким чином була досягнута домовленість щодо обсягу поставок товару за спірними накладними тощо. Враховуючи наведене, нарахування пені, 20% річних та штрафу, на переконання відповідача, є також безпідставним та необґрунтованим. Окрім того, відповідач, посилаючись на положення п. 7.1 Договору, вважає, що за порушення строку оплати товару після 30 календарних днів пеня не може нараховуватись. Поряд із цим, звертає увагу на п. 8.1 Договору, лист Торгово-промислової палати України за №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати", ст. 617 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 218 Господарського кодексу України (далі - ГК України). Зауважує, що в результаті ворожого обстрілу військами російської федерації, окупації міста Ірпінь, павільйон відповідача зруйновано. Враховуючи наведене, вважає, що нарахування будь-яких господарських чи інших передбачених сторонами та чинним законодавством санкцій, починаючи з 24.02.2022 до дати фактичного закінчення війни, не здійснюється, а їх нарахування та вимоги про сплату суперечать умовам Договору та не підлягають до задоволення.

Окрім того, у відзиві на позов відповідач просив суд викликати у судове засідання та допитати як свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та встановити додатковий строк на подання відповідачем нотаріально засвідченої заяви свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Поряд із цим, 07.03.2023 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 01.03.2023 (вх. № 1978), у якому він просив суд на підставі ст. 91 ГПК України витребувати у позивача оригінали видаткових накладних № 12411/11420 від 22.01.2022, № 12305/11394 від 22.01.2022 та № 20400/18459 від 31.01.2022.

15.03.2023 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання/заява за вих. №22-23 від 15.03.2023 (вх. №2263), згідно з яким останній заперечував проти розгляду справи в порядку загального позовного провадження та просив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що оголошена на території Тернопільської області 15.03.2023 о 09:45 год. повітряна тривога тривала до 11:28 год., призначене на 11:00 год. 15.03.2023 судове засідання у справі № 921/98/23 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 15.03.2023 судове засідання у справі № 921/98/23 відкладено на 27.03.2023 о 15:00 год.

23.03.2023 позивач через систему "Електронний суд" направив клопотання за вих. №24-23 від 23.03.2023 (вх. №2567) про відкладення розгляду справи на іншу дату з метою надання суду відповіді на відзив. Окрім того, стверджував, що про існування відзиву на позов дізнався із ухвали суду та просив суд зобов`язати відповідача надіслати відзив на позов за адресою місцезнаходження позивача.

27.03.2023 відповідач звернувся до суду з клопотаннями б/н від 27.03.2023 (вх. № 2655 та №2659) про долучення до матеріалів справи № 921/98/23: фототаблиці Торгівельного павільйону в стані руйнації після ворожого обстрілу військами російської федерації за адресою: АДРЕСА_2 , та документів на підтвердження наявності кримінального провадження за фактом знищення майна торгівельного павільйону, а також на підтвердження дій, що вчиняла сторона відповідача для отримання даних доказів.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27.03.2023 задоволено клопотання відповідача б/н від 01.03.2023 (вх. № 1978) про витребування доказів. Витребувано у позивача оригінали видаткових накладних № 12411/11420 від 22.01.2022, № 12305/11394 від 22.01.2022 та № 20400/18459 від 31.01.2022. Судове засідання у справі № 921/98/23 відкладено на 14:30 год. 10.04.2023. Зобов`язано позивача протягом 2-х днів з дня отримання даної ухвали направити на адресу відповідача клопотання/заяву за вих. №22-23 від 15.03.2023 (докази надати суду). Явку представників позивача та відповідача в судове засідання 10.04.2023 визнано обов`язковою.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03.04.2023 задоволено клопотання позивача за вих. № 31/03-23 від 31.03.2023 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції; судове засідання 10.04.2023 о 14:30 год. у справі № 921/98/23 призначено в режимі відеоконференції; забезпечення проведення відеоконференції доручено Господарському суду Київської області та визначено, що учасником судового процесу, який братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції є повноважний представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик".

03.04.2023 через систему "Електронний суд" позивачем подано клопотання/заяву б/н від 03.04.2023 (вх. № 2856), згідно з яким останній відкликав клопотання № 22-23 від 15.03.2023, просив суд перейти зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі № 921/98/23. Також, на виконання вимог ухвали суду від 27.03.2023, згідно з клопотанням за вих. №25-23 від 30.03.2023 (вх. № 2877 від 03.04.2023) надав суду докази на підтвердження надіслання на адресу відповідача клопотання за вих. №22-23 від 15.03.2023.

04.04.2023 через систему "Електронний суд" надійшли заперечення ТзОВ "Баядера Логістик" за вих. №28-23 від 03.04.2023 (вх. № 2918 та №2931) проти клопотань відповідача б/н від 27.03.2023.

10.04.2023 через систему "Електронний суд" позивачем подано клопотання/заява за вих. №30-23 від 07.04.2023 (вх. № 3096), відповідно до якого ТзОВ "Баядера Логістик" заперечувало щодо задоволення судом клопотання відповідача про призначення почеркознавчої експертизи та зупинення провадження у даній справі. До вказаного клопотання позивач долучив копії товарно-транспортних та податкових накладних за спірними видатковими накладними та копії 16-ти видаткових накладних, 18-ти прибуткових касових ордерів та 3-х платіжних інструкції за не спірний період (в підтвердження факту існування договірних відносин,їх тривалості та порядку здійснення розрахунків), які просив приєднати до матеріалів справи.

10.04.2023 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 10.04.2023 (вх. № 3102) про відкладення розгляду справи на іншу дату.

В судовому засіданні 10.04.2023, яке відбулось в режимі відеоконференції за участі повноважного представника позивача, суд продовжив строк розгляду справи № 921/98/23 на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до 24.04.2023 та оголосив перерву до 14:00 год. 24.04.2023, про що постановив відповідну ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання. Відповідача про судове засідання 24.04.2023 повідомлено ухвалою від 10.04.2023.

11.04.2023 позивач, на виконання вимог ухвали від 27.03.2023, згідно з супровідним листом за вих. №29-23 від 06.04.2023 (вх. №3118) надав оригінали видаткових накладних: №12411/11420 від 22.01.2022, №12305/11394 від 22.01.2022 та №20400/18459 від 31.01.2022.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 12.04.2023 задоволено клопотання позивача за вих. № 31-23 від 11.04.2023 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; судове засідання 24.04.2023 о 14:00 год. у справі № 921/98/23 призначено в режимі відеоконференції; забезпечення проведення відеоконференції доручено Господарському суду Київської області та визначено, що учасником судового процесу, який братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції є повноважний представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик".

21.04.2023 відповідач звернувся до суду з клопотанням б/н від 17.04.2023 (вх. №3440) про долучення доказів. Зокрема, на підтвердження наявності кримінального провадження за фактом знищення майна торгівельного павільйону за адресою: АДРЕСА_2, Київська область, просив долучити: копію повідомлення про прийняття та реєстрацію повідомлення про кримінальне правопорушення та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження №0000660 від 26.07.2022.

24.04.2023 від позивача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання/заява за вих. №35-23 від 21.04.2023 (вх. №3471), згідно з яким ТзОВ "Баядера Логістик" заперечувало щодо долучення до матеріалів справи наданих відповідачем згідно з клопотанням б/н від 17.04.2023 (вх. №3440) документів.

Також 24.04.2023 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 24.04.2023 (вх. №3487) про долучення доказів. Зокрема, на підтвердження знищення майна торгівельного павільйону за адресою: АДРЕСА_2, Київська область, останній просив долучити до матеріалів справи копії: відповіді на адвокатський запит ТОВ "Українська експертна компанія", дефектних актів №1/13-05/22 та №2/13-05/22, фототаблиці.

У судовому засіданні 24.04.2023, яке відбулось в режимі відеоконференції за участі повноважних представників сторін, суд залишив без розгляду клопотання ТзОВ "Баядера логістик" б/н від 15.03.2023 вх. № 2263 про відмову у розгляді справи в порядку загального позовного провадження; перейшов до розгляду справи №921/98/23 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження; оголосив перерву в підготовчому засіданні до 10:15 год. 01.05.2023; зобов`язав учасників справи не пізніше 25.04.2023 направити на адреси сторін наявні в матеріалах справи та відсутні у сторін клопотання та заяви з процесуальних питань, про що постановив відповідні ухвали, які занесено до протоколу судового засідання.

26.04.2023 на адресу суду від позивача надійшло клопотання/заява № 37-23 від 26.04.2023 (вх. № 3589) про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження надіслання на адресу відповідача заперечення проти клопотання від 21.04.2023 за вих. № 35-23.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27.04.2023 задоволено клопотання позивача за вих. № 36-23 від 24.04.2023 (вх. №3553) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції; судове засідання 01.05.2023 о 10:15 год. у справі № 921/98/23 призначено в режимі відеоконференції; забезпечення проведення відеоконференції доручено Дарницькому районному суду міста Києва та визначено, що учасником судового процесу, який братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції є повноважний представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик".

У підготовчому засіданні 01.05.2023, яке відбулось в режимі відеоконференції за участі повноважного представника позивача, зважаючи на наведені його повноважним представником твердження про отримання відзиву на позов б/н від 01.03.2023 неповноважною особою ТОВ "Баядера Логістик" та, відповідно, відсутність такого у товариства, з метою надання позивачу можливості надати докази на підтвердження вказаного, оголосив перерву до 14:00 год. 22.05.2023, про що постановив відповідну ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання. Відповідача про підготовче засідання 22.05.2023 повідомлено ухвалою від 01.05.2023.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 01.05.2023 задоволено клопотання позивача за вих. № 39-23 від 01.05.2023 (вх. №3704) про участь в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції; підготовче засідання 22.05.2023 о 14:00 год. у справі № 921/98/23 призначено в режимі відеоконференції; забезпечення проведення відеоконференції доручено Дарницькому районному суду міста Києва та визначено, що учасником судового процесу, який братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції є повноважний представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик".

01.05.2023 позивач звернувся до суду з клопотанням за вих. №40-23 від 01.05.2023 (вх. №4066 від 11.05.2023), згідно з яким просив зобов`язати відповідача надіслати відзив на позов б/н від 01.03.2023 з додатками за місцезнаходженням позивача.

У підготовчому засіданні 22.05.2023, яке відбулось в режимі відеоконференції за участі повноважних представників сторін, суд задовольнив клопотання позивача за вих. №40-23 від 01.05.2023 (вх. №4066); зобов`язав відповідача у строк до 23.05.2023 надіслати на зазначену у позовній заяві поштову адресу ТзОВ "Баядера Логістик" та додатково на електронну адресу представника позивача відзив на позов б/н від 01.03.2023 (вх. № 1976) і долучені до нього документи (докази такого - надати суду), оголосив перерву до 09:30 год. 14.06.2023, про що постановив відповідну ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.05.2023 задоволено клопотання позивача за вих. № 41-23 від 22.05.2023 (вх. №4423) про участь в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції; підготовче засідання 14.06.2023 о 09:30 год. у справі № 921/98/23 призначено в режимі відеоконференції; забезпечення проведення відеоконференції доручено Дарницькому районному суду міста Києва та визначено, що учасником судового процесу, який братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції є повноважний представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик".

06.06.2023 від позивача надійшли заперечення за вих. №43-23 від 31.05.2023 проти клопотання відповідача про долучення доказів б/н від 24.04.2023.

14.06.2023 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 14.06.2023 (вх. № 5091) про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із зайнятістю повноважного представника в іншому судовому засіданні.

У підготовчому засіданні 14.06.2023, яке відбулось в режимі відеоконференції за участі повноважного представника позивача, суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів, відклав підготовче засідання на 10:00 год. 28.06.2023 та зобов`язав відповідача надати суду докази на підтвердження виконання вимог ухвали суду від 22.05.2023. З даного приводу судом постановлено та занесено до протоколу судового засідання відповідну ухвалу. Відповідача про підготовче засідання 28.06.2023 повідомлено ухвалою від 14.06.2023.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 15.06.2023 задоволено клопотання позивача за вих. № 84-23 від 14.06.2023 (вх. №5115) про участь в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції; підготовче засідання 28.06.2023 о 10:00 год. у справі № 921/98/23 призначено в режимі відеоконференції; забезпечення проведення відеоконференції доручено Господарському суду Київської області та визначено, що учасником судового процесу, який братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції є повноважний представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик".

27.06.2023 від позивача через систему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення до заперечення проти клопотання за вих. №30-23 від 07.04.2023, отриманого судом 10.04.2023 (вх. №3096).

У підготовчому засіданні 28.06.2023, яке відбулось в режимі відеоконференції за участі повноважних представників сторін, суд: зобов`язав відповідача у строк до 29.06.2023 надіслати позивачу відзив на позов б/н від 07.03.2023, докази такого направлення надати суду; позивача (протягом 5 днів з моменту отримання відзиву) - надати свої письмові пояснення; оголосив перерву до 10:40 год. 12.07.2023, про що постановив відповідну ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 29.06.2023 задоволено клопотання позивача за вих. № 89-23 від 28.06.2023 (вх. №5545) про участь в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції; підготовче засідання 12.07.2023 о 10:40 год. у справі № 921/98/23 призначено в режимі відеоконференції; забезпечення проведення відеоконференції доручено Господарському суду Київської області та визначено, що учасником судового процесу, який братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції є повноважний представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик".

29.06.2023 на електронну адресу суду від відповідача надійшли докази на підтвердження направлення позивачу відзиву на позов б/н від 07.03.2023.

11.07.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив за вих. №92-23 від 05.07.2023 (вх. №5837), у якій ТОВ "Баядера Логістик" виклало свою позицію з приводу наведених відповідачем у відзиві на позов доводів. Зокрема, зазначило, що з дня свого заснування Товариство є офіційним дистриб`ютором алкогольних напоїв ряду виробників України. Оптово-роздрібна торгівля алкогольними напоями є основним видом діяльності позивача, на яку отримано відповідну ліцензію. На кожну партію товару Товариство оформляє видаткову, товарно-транспортну та податкову накладні, які оформляються та реєструються у встановленому законом порядку. Зауважило, що до позовної заяви долучено документи, які відповідач на виконання п. 1.2 Договору поставки надав позивачу. Факт надання відповідачем таких документів, на думку позивача, є безсумнівним доказом наміру відповідача отримувати товар. Стверджує, що з моменту укладення Договору поставки (з 22.09.2020 по 31.01.2022) та підписання сторонами видаткових накладних з боку відповідача на адресу позивача не надходило жодних претензій щодо обсягів поставленого товару або невідповідності його якості умовам, передбачених Договором. Спростовуючи твердження відповідача про відсутність довіреності, якою б ОСОБА_1. уповноважувала ОСОБА_2. на підписання правочину, позивач долучив до матеріалів справи Довіреність від 29.08.2019 за №980. Доводи відповідача про відсутність підпису та відомостей про прізвища, ім`я, по батькові на первинних документах бухгалтерського обліку вважає такими, що не відповідають дійсності. Звертає увагу на ідентичність підпису уповноваженої особи ОСОБА_3., проставленого на довіреності від 03.09.2020, підписам, які проставлені як на спірних видаткових та товарно-транспортних накладних, так і підписам, проставленим даною особою на накладних, що не є спірними.

Щодо наведених відповідачем у відзиві на позов доводів про невизнання часткової (на суму 1 500 грн) оплати за товар, неузгодження сторонами іншого окрім безготівкового розрахунку, відсутності доказів замовлення товару позивач зауважив, що умовами укладеного правочину передбачена можливість покупця зробити замовлення прийнятним для нього способом (усній, факсимільним, електронним чи поштовим листуванням). У Договорі відсутня умова про дотримання письмового порядку узгодження замовлень покупця. Стверджує, що в даному випадку покупець (відповідач у справі) скористався своїм правом здійснити замовлення товару саме в усній формі, через представника постачальника, а саме через Агента торговельного, в обов`язок якого (згідно з посадовою інструкцією, яку додано до відповіді на відзив) входить комунікація з покупцями, організація та контроль поставки).

З приводу форми розрахунку за Договором позивач зазначив, що умовами укладеного правочину передбачена можливість покупця здійснити оплату за товар як в безготівковій, так і в іншій узгодженій сторонами формі, яка не суперечить законодавству України. Зауважує, що з моменту існування договірних відносин оплата відповідачем здійснювалась як у безготівковій формі, так і шляхом внесення готівки в касу.

Щодо наведених відповідачем у відзиві на позов доводів про безпідставність позовних вимог в частині нарахування пені, 20% річних та штрафу, звертає увагу на положення укладеного Договору (п. 7.1), приписи ст. 549, 611 ЦК України, ст. 230-232 ГК України.

З приводу доводів відповідача про те, що на час війни відповідальність за невиконання будь-яких зобов`язань не виникає, позивач просить врахувати, що за спірними видатковими накладними товар відповідачем отримувався та мав бути оплаченим ще до початку військової агресії та введення воєнного стану в Україні. Звертає увагу на п. 8.1 Договору. Просить взяти до уваги, що відповідач не надав доказів вчинення дій в порядку, передбаченому п 8.1 Договору, щодо отримання Свідоцтва (сертифікату) виданого Торгово-промисловою палатою України. Окрім того, зауважує, що у листі за №2024/02.07.1 від 28.02.2022 ТПП України вказало наступне: "... засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні". Просить врахувати, що ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Сама по собі війна не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Війна, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. Також звертає увагу на опубліковані ТПП України 13.05.2022 на її офіційному сайті пояснення про те, що сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо.

Наведене вище, на переконання позивача, свідчить про те, що: договірні зобов`язання між сторонами наявні та підтверджуються первинними документами бухгалтерського обліку та Договором; всі докази надані позивачем по справі є належними, допустимими, достовірними та не потребують додаткового підтвердження іншими засобами; право власності на товар за спірними видатковими накладними перейшло до відповідача з моменту передачі товару позивачем за допомогою третьої особи-перевізника, за адресою діяльності відповідача, що зазначена у ліцензії; відповідач не був позбавлений права звернутись до позивача з метою урегулювання питання по оплаті за отриманий товар; наявність форс-мажору не було відповідачем належно засвідчено; причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором (воєнним станом) та об`єктивною неможливістю виконати зобов`язання не підтверджений; зобов`язання щодо повідомлення та підтвердження постачальника (позивача) не були виконані відповідачем (покупцем).

У підготовчому засіданні 12.07.2023, яке відбулось в режимі відеоконференції за участі повноважних представників сторін, суд, з метою надання відповідачу можливості надати заперечення на відповідь на відзив, враховуючи позиції сторін з даного приводу, оголосив перерву в до 09:30 год. 20.07.2023, про що постановив відповідну ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 12.07.2023 задоволено клопотання позивача б/н від 12.07.2023 про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції; підготовче засідання 20.07.2023 о 09:30 год. у справі № 921/98/23 призначено в режимі відеоконференції; забезпечення проведення відеоконференції доручено Дарницькому районному суду міста Києва та визначено, що учасником судового процесу, який братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції є повноважний представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик".

20.07.2023 від відповідача надійшли визначені ст. 167 ГПК України заперечення, у яких останній виклав свою позицію з приводу наведених позивачем, зокрема, у відповіді на відзив доводів. Вважає позов безпідставним, а викладені у позові та відповіді на відзив доводи позивача такими, що не заслуговують на увагу суду. Зокрема, стверджує, що долучені до матеріалів справи довіреності відповідача видані 23.08.2019 та 03.09.2020 не охоплюють право довіреної особи робити замовлення товару. Посилання представника позивача на відповідність підписів на накладних зразку підпису в довіреності не є належним обґрунтуванням підставності позовних вимог. Товарно-транспортні та податкові накладні є похідними від видаткових накладних і їх оформлення не свідчить про належність підпису на видаткових накладних ОСОБА_3; долучена позивачем до матеріалів справи посадова інструкція Агента торгівельного відділу, на думку відповідача, не спростовує та не підтверджує будь-яких обставин щодо предмета доказування. Зауважує, що Договором взагалі не встановлено регламент дій відповідача у випадку поставки товару, на який замовлення не було. Також відповідач підтримав наведені у відзиві на позов доводи щодо безпідставності нарахування пені після 30 днів прострочки. Зокрема, вважає, що за умовами Договору до Покупця застосовується або пеня, або штраф в залежності від того чи прострочення по сплаті товару є більшим чи меншим 30 днів. Нарахування пені після 30 днів прострочення сторонами не узгоджувалось, прямо суперечить умовам Договору.

У підготовчому засіданні 20.07.2023, яке відбулось в режимі відеоконференції за участі повноважних представників сторін, відповідач заявлене у відзиві на позов клопотання про встановлення йому додаткового строку на подання нотаріально-засвідченої заяви свідків просив залишити без розгляду.

Ухвалою суду від 20.07.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, суд задовольнив заявлене представником відповідача у підготовчому засіданні 20.07.2023 клопотання та залишив без розгляду клопотання ФОП ОСОБА_1 про встановлення додаткового строку на подання нотаріально-засвідченої заяви свідків.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 20.07.2023 задоволено клопотання позивача про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів, викладені у запереченні проти клопотання про призначення експертизи за вих. №30-23 від 07.04.2023 (вх. № 3096 від 10.04.2023); долучені позивачем до сформованих в системі "Електронний суд" клопотання/заяви за вих. № 30-23 від 07.04.2023 (вх. № 3096 від 10.04.2023) та вих. №5493 від 27.06.2023 додаткові докази приєднано до матеріалів справи №921/98/23; відмовлено у задоволенні викладеного відповідачем у відзиві на позов клопотання про виклик в судове засідання та допит свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача б/н від 01.03.2023 про призначення у справі №921/98/23 судової почеркознавчої експертизи; відмовлено у задоволенні клопотань відповідача б/н від 27.03.2023 (вх. №2659), б/н від 27.03.2023 (вх. №2655), б/н від 17.04.2023 (вх. №3440) про долучення доказів; задоволено клопотання відповідача б/н від 24.04.2023 (вх. №3487) про долучення доказів; долучені відповідачем до клопотання б/н від 24.04.2023 (вх. №3487) докази приєднано до матеріалів справи №921/98/23; закрито підготовче провадження та призначено справу № 921/98/23 до судового розгляду по суті на 11:00 год. 02.08.2023.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.07.2023 задоволено клопотання позивача б/н від 20.07.2023 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; судове засідання 02.08.2023 о 11:00 год. у справі № 921/98/23 призначено в режимі відеоконференції; забезпечення проведення відеоконференції доручено Дарницькому районному суду міста Києва та визначено, що учасником судового процесу, який братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції є повноважний представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик".

02.08.2023 на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача б/н від 02.08.2023 (вх. №6345) про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із неможливістю його явки в судове засідання 02.08.2023 о 11:00 год.

В судовому засіданні 02.08.2023, яке відбулось в режимі відеоконференції за участі повноважного представника позивача, зважаючи на неявку відповідача та вказане вище клопотання його представника, суд, не переходячи до розгляду спору по суті, відклав розгляд справи на 12:00 год. 04.09.2023, про що постановив відповідну ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання. Відповідача про судове засідання 04.09.2023 повідомлено ухвалою від 02.08.2023.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 04.08.2023 (суддя Бурда Н. М.) задоволено клопотання позивача б/н від 03.08.2023 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; судове засідання 04.09.2023 о 12:00 год. у справі № 921/98/23 призначено в режимі відеоконференції; забезпечення проведення відеоконференції доручено Дарницькому районному суду міста Києва та визначено, що учасником судового процесу, який братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції є повноважний представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик".

В судовому засіданні 04.09.2023, яке відбулось в режимі відеоконференції за участі повноважних представників сторін, суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав вступне слово учасників справи та оголосив перерву до 09:30 год. 18.09.2023, про що постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 04.09.2023 задоволено клопотання позивача б/н від 04.09.2023 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; судове засідання 18.09.2023 о 09:30 год. у справі № 921/98/23 призначено в режимі відеоконференції; забезпечення проведення відеоконференції доручено Дарницькому районному суду міста Києва та визначено, що учасником судового процесу, який братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції є повноважний представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик".

В судове засідання 18.09.2023, яке відбулось в режимі відеоконференції за участі повноважних представників сторін, представник відповідача звернувся до суду з клопотанням б/н від 18.09.2023 (вх. №7505) про виклик свідків.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 18.09.2023 клопотання відповідача б/н від 18.09.2023 (вх. № 7505) про виклик свідків залишено без розгляду.

За наслідками розгляду вказаного вище клопотання відповідача суд продовжив розгляд справи по суті, продовжив з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, дослідив наявні в матеріалах справи письмові докази, заслухав заключне слово учасників справи, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, наданих суду поясненнях, відповіді на відзив та посилаючись на долучені до матеріалів справи письмові докази.

Повноважний представник відповідача позов не визнає з підстав, наведених у наданих суду та зазначених вище заявах по суті справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення повноважних представників сторін, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив таке.

03.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", як Постачальником, з однієї сторони, та Фізичною особою - підприємцем Голею Ольгою Миколаївною, в особі ОСОБА_2., що діє на підставі Довіреності, як Покупцем, з іншої сторони, укладено Договір поставки №609-20 (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця алкогольні напої (далі - Товар), а Покупець - прийняти і оплатити Товар в порядку, визначеному умовами цього Договору.

П. 1.2 Договору визначено, що сторона зобов`язана надати іншій стороні належним чином завірені копії документів: ліцензії на право торгівлі алкогольними напоями; Витяг та/або Виписка з ЄДР; свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ (Витяг із Реєстру платників ПДВ) або Свідоцтво про сплату єдиного податку; документ підтверджуючий повноваження посадової особи на підписання даного Договору.

Постачання Товару здійснюється силами та за рахунок Постачальника, на умовах DDP відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 р.). Сторони можуть визначити інші умови постачання Товару, при узгодженні замовлення на Товар. Постачальник зобов`язаний поставити Товар за адресою, яка зазначена в його замовленні, а також в засвідчених Покупцем копіях ліцензій як місце здійснення діяльності, або за адресою, яка зазначена в засвідчених Покупцем копіях довідок про внесення місць зберігання алкоголю до Єдиного державного реєстру. Постачальник поставляє товар Покупцю на підставі його замовлення. Покупець має право здійснити замовлення в усній формі або за допомогою факсимільного, електронного чи поштового зв`язку (п. 3.1-3.3 Договору).

Відповідно до п. 3.4, 3.6 Договору при прийманні товару Покупець в присутності представника Постачальника повинен перевірити: цілісність пакування, наявність марок акцизного збору, відповідність фактичної кількості товару, кількості, зазначеній в накладних, термін зберігання. При встановленні невідповідності якості чи кількості товару інформації, яка зазначена у товаросупровідних документах, Покупець зобов`язаний у присутності представника Постачальника, скласти відповідний Акт згідно з вимогами чинного законодавства. Підпис уповноваженого представника Покупця в накладній на товар засвідчує, що товар прийнятий Покупцем від Постачальника за кількістю та за якістю. Покупець зобов`язаний до моменту першої поставки надати Постачальникові Довіреність зі зразками підписів осіб, уповноважених приймати Товар і підписувати товаросупроводжувальні документи та зразками печаток/штампів (за наявності). Підпис особи, уповноваженої приймати Товар на товаросупроводжувальних документах, зразок якого є у Довіреності, наданій Покупцем, вважається достатнім доказом того, що Товар прийнятий уповноваженою особою Покупця, без необхідності завірення такого підпису печаткою/штампом. У випадку, якщо зразок підпису та (або) зразок печатки/штампу на накладній не збігається зі зразками підписів та (або) зразками печаток/штампів наданих Покупцем Постачальнику у Довіреності, проте такий підпис наявний на накладних, що були оплачені Покупцем раніше, то вважається, що товар прийнятий уповноваженою особою Покупця.

П. 4.1 Договору визначено, що найменування, кількість, асортимент Товару визначається Покупцем у замовленні та зазначається Постачальником у видатковій накладній на Товар.

Ціна на товар зазначається Постачальником у видатковій накладній на Товар. Загальна сума Договору дорівнює загальній вартості Товару, який Постачальник поставив Покупцю впродовж всього строку дії даного Договору згідно видаткових накладних на Товар (п. 5.2-5.3 Договору).

Згідно з п. 6.1-6.3 Договору розрахунки за товар здійснюються Покупцем протягом 14 календарних днів з дня отримання Товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника або в іншому узгодженому сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю сторін - шляхом попередньої оплати. Датою оплати Покупцем вартості отриманого від Постачальника Товару є дата зарахування цих грошових коштів на рахунок Постачальника. Якщо Покупець, при здійсненні оплати Товару не вказує номер накладної, за яку здійснюється розрахунок, то Постачальник має право здійснити зарахування грошових коштів як оплату за накладні, строк оплати по яких настав раніше.

Відповідно до п. 9.7 Договору останній чинний (строк дії): протягом 2 років з дати укладення. У випадку, якщо жодна із сторін не заявила про свої наміри розірвати або змінити Договір за один місяць до його закінчення, даний Договір вважається автоматично пролонгованим на той же термін та на тих же умовах.

Позивач стверджує, що на підставі вказаного правочину, згідно з видатковими накладними №12411/11420 від 22.01.2022 на суму 2 897, 34 грн, №12305/11394 від 22.01.2022 на суму 13 043, 52 грн та №20400/18459 від 31.01.2022 на суму 31 592, 58 грн, відповідач отримав товар (алкогольну продукцію) на загальну суму 47 533, 44 грн.

28.09.2022 вартість товару частково (на суму 1 500 грн) оплачена відповідачем згідно з прибутковим касовим ордером №682 та, відповідно, борг за поставлений товар складає 46 033, 44 грн, які ТзОВ "Баядера Логістик" і просить стягнути в судовому порядку.

Ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК України).

Згідно з ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правовідносини представництва при здійсненні правочинів врегульовано гл. 17 ЦК України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (ст. 239 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №911/2768/20, від 30.06.2021 у справі №910/3140/19).

Згідно з ч. 1-2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

П. 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525, 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ч. 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України, в тому числі змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

У постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 910/4994/18, від 03.06.2022 у справі № 922/2115/19 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 916/922/19, від 19.02.2020 у справі №915/675/19, від 10.12.2020 у справі № 910/14900/19, 21.05.2021 у справі №910/8861/20, від 26.05.2022 у справі № 910/14900/19, від 22.08.2023 у справі № 910/14570/21 викладено загальний правовий висновок про те, що у разі наявності дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені права доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. Факт здійснення господарської операції може підтверджуватися не лише первинними документами, а й іншими доказами в їх сукупності, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (надання послуг).

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Договір поставки №609-20 від 03.09.2020 від імені Покупця підписано ФОП Голею О. М.

На підтвердження повноважень ОСОБА_2. позивачем долучено до матеріалів справи посвідчену приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Пендзей Г. Г. довіреність від 29.08.2019, зареєстровану в реєстрі за №980.

Зі змісту вказаної довіреності вбачається, що ОСОБА_1. уповноважила ОСОБА_2. представляти її інтереси як фізичної особи-підприємця в усіх без винятку установах, на підприємствах, в організаціях незалежно від їх форми власності та підпорядкування.

З метою виконання наданих цією довіреністю повноважень, представник, у межах, що допускаються чинним законодавством, вправі від імені ОСОБА_1, як фізичної особи-підприємця та у її інтересах, зокрема, укладати та підписувати будь-які договори, що стосуватимуться підприємницької діяльності (в тому числі, але не виключно, договори купівлі-продажу, поставки, комісії, оренди, зберігання тощо), одержувати належні їй за результатами підприємницької діяльності гроші, майно та розпоряджатись ним.

Довіреність від 29.08.2019 відповідачем видана на ім`я ОСОБА_2. добровільно, на три роки та зберігає свою чинність до 29.08.2022, якщо не буде скасована раніше цього терміну у встановленому для цього порядку чи припинена з інших підстав, передбачених цивільним законодавством України.

Доказів, які б свідчили про скасування вказаної довіреності на день укладення Договору поставки №609-20 від 30.09.2020, визнання її недійсною у встановленому законом порядку в матеріалах справи відсутні, а сторонами не надані.

Наведене, на переконання суду, свідчить про те, що Договір поставки №609-20 від 30.09.2020, зокрема, зі сторони Покупця підписано повноважною особою, а, відповідно, останній є підставою для виникнення у відповідача у даній справі прав та обов`язків Покупця. Слід також зазначити, що зазначений правочин не має ознак договору, недійсність якого прямо встановлена законом. Відомості про визнання зазначеного правочину недійсним у суду відсутні.

На підтвердження факту постачання відповідачу 22.01.2022 та 31.01.2022 товару на загальну суму 47 533, 44 грн позивачем долучено до матеріалів справи видаткові накладні №12411/11420 від 22.01.2022 на суму 2 897, 34 грн, №12305/11394 від 22.01.2022 на суму 13 043, 52 грн та №20400/18459 від 31.01.2022 на суму 31 592, 58 грн.

Процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень є бухгалтерським обліком (ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999, з наступними змінами, далі - Закон № 996-XIV).

Ч. 1-2 ст. 3 Закону № 996-XIV визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч. 1-2 ст. 9 Закону № 996-XIV, в чинній на час здійснення спірних поставок редакції, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Як вже зазначалось вище, умовами укладеного правочину (п. 3.2, 3.4 Договору) сторони передбачили обов`язок Постачальника поставити Товар за адресою, яка зазначена в його замовленні, а також в засвідчених Покупцем копіях ліцензій як місце здійснення діяльності, або за адресою, яка зазначена в засвідчених Покупцем копіях довідок про внесення місць зберігання алкоголю до Єдиного державного реєстру. Підпис уповноваженого представника Покупця в накладній на товар засвідчує, що товар прийнятий Покупцем від Постачальника за кількістю та за якістю.

П. 3.6 Договору сторони встановили обов`язок Покупця до моменту першої поставки надати Постачальникові Довіреність зі зразками підписів осіб, уповноважених приймати Товар і підписувати товаросупроводжувальні документи та зразками печаток/штампів (за наявності). Підпис особи, уповноваженої приймати Товар на товаросупроводжувальних документах, зразок якого є у Довіреності, наданій Покупцем, вважається достатнім доказом того, що Товар прийнятий уповноваженою особою Покупця, без необхідності завірення такого підпису печаткою/штампом. У випадку, якщо зразок підпису та (або) зразок печатки/штампу на накладній не збігається зі зразками підписів та (або) зразками печаток/штампів наданих Покупцем Постачальнику у Довіреності, проте такий підпис наявний на накладних, що були оплачені Покупцем раніше, то вважається, що товар прийнятий уповноваженою особою.

Дослідивши видаткові накладні №12411/11420 від 22.01.202 на суму 2 897, 34 грн, №12305/11394 від 22.01.2022 на суму 13 043, 52 грн та №20400/18459 від 31.01.2022 на суму 31 592, 58 грн, суд встановив, що останні містять дату складання; складені на підставі Договору поставки №609/20 від 03.09.2020; постачальником/відправником є ТзОВ "Баядера Логістик", одержувачем - фізична особа-підприємець Голя Ольга Миколаївна, адреса поставки - АДРЕСА_2, Павільйон; асортимент товару відповідає погодженому у п. 1.1 Договору виду продукції (алкогольні напої). Також зазначені накладні містять інформацію про відповідальну за замовлення зі сторони Постачальника особу, водія/експедитора і відмітку про отримання товару ОСОБА_3.

З долученої позивачем до матеріалів справи Ліцензії на право Роздрібної торгівлі алкогольними напоями за №2000878 від 03.03.2020, виданої ФОП ОСОБА_1 Управлінням контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДПС у Київській області, вбачається, що адресою місця торгівлі відповідача є Україна, АДРЕСА_2, Торгівельний павільйон.

Відповідачем обставини здійснення підприємницької діяльності за вказаною у ліцензії адресою не заперечуються. Стверджуючи про знищення майна, в якому здійснювалась підприємницька діяльність, відповідач відповідно до клопотання б/н від 24.04.2023 (вх. №3487) долучив докази, які підтверджують знищення торгівельного павільйону саме за адресою: АДРЕСА_2, Київська область.

Матеріалами справи також підтверджено, що згідно з довіреністю б/н від 03.09.2020 ФОП ОСОБА_1. уповноваженими особами на отримання матеріальних цінностей від ТОВ "Баядера Логістик" (позивача у даній справі), поставлених в рамках Договору поставки №609-20 від 03.09.2020, визначила ОСОБА_2. та ОСОБА_3.

Також судом встановлено, що за видатковими накладними №12411/11420 від 22.01.2022 на суму 2 897, 34 грн, №12305/11394 від 22.01.2022 на суму 13 043, 52 грн позивачем оформлено товарно-транспортну накладну №12411 від 22.01.2022; за видатковою накладною №20400/18459 від 31.01.2022 на суму 31 592, 58 грн позивач оформив товарно-транспортну накладну №20400 від 31.01.2022.

Дослідивши товарно-транспортні накладні №12411 від 22.01.2022 та №20400 від 31.01.2022, суд встановив, що останні відповідають вимогам для даних документів, визначеним Інструкцією про застосування форм товарно-транспортних накладних на переміщення спирту етилового, високооктанових кисневмісних домішок та алкогольних напоїв, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №154 від 28.04.2005, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України за N 817/11097 від 28.05.2005; відправником товару є ТзОВ "Баядера Логістик", одержувачем - ФОП Голя О. М., пункт розвантаження - м. Ірпінь, вул. Полтавська, 29 М; відомості про вантаж відповідають переліку товарів (алкогольних напоїв), вказаному у видаткових накладних №12411/11420 від 22.01.2022 на суму 2 897, 34 грн, №12305/11394 від 22.01.2022 на суму 13 043, 52 грн та №20400/18459 від 31.01.2022 на суму 31 592, 58 грн; інформація про водія/експедитора є ідентичною інформації про водія/експедитора, вказаній у видаткових накладних; в усіх товарно-транспортних накладних поруч із відомостями про ПІП водія/експедитора, які прийняли/здали товар, наявний підпис таких осіб; відомості про те, хто є одержувачем (відповідальною особою) відсутні, поряд із цим, наявний підпис, який збігається із підписом особи, уповноваженої відповідачем згідно з довіреністю від 03.09.2022 на прийняття матеріальних цінностей від ТОВ "Баядера Логістик", поставлених в рамках Договору поставки №609-20 (ОСОБА_3.).

Судом також встановлено, що за видатковими накладними №12411/11420 від 22.01.2022 на суму 2 897, 34 грн, №12305/11394 від 22.01.2022 на суму 13 043, 52 грн та №20400/18459 від 31.01.2022 на суму 31 592, 58 грн позивачем сформовано податкові накладні за №6868 від 22.01.2022, №6880 від 22.01.2022 та №11046 від 31.01.2022, які 08.02.2022 та 10.02.2022 зареєстровано у встановленому законом порядку (підтвердження реєстрації - в матеріалах справи).

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що правовідносини сторін за даним правочином не обмежуються лише спірними поставками. Зокрема, долучені позивачем до матеріалів справи 10.04.2023 докази свідчать про постачання ТзОВ "Баядера Логістик" ФОП Голі О. М на підставі Договору №609-20 від 03.09.2020 у період з 06.10.2020 по 30.10.2021 алкогольної продукції за адресою місця торгівлі відповідача (АДРЕСА_2, Павільйон) та його повну оплату. При цьому особою, яка одержала товар за всіма накладними, є ОСОБА_3.

Враховуючи наведене у сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини поставки відповідачу товару за видатковими накладними №12411/11420 від 22.01.2022 на суму 2 897, 34 грн, №12305/11394 від 22.01.2022 на суму 13 043, 52 грн та №20400/18459 від 31.01.2022 на суму 31 592, 58 грн позивачем доведені належним чином.

Судом також встановлено, що за умовами п. 6.1 Договору за отриманий 22.01.2022 товар відповідач мав розрахуватись до 05.02.2022 (включно), за отриманий 31.01.2022 товар - до 14.02.2022 (включно).

Однак, як стверджує позивач, відповідач в порушення умов Договору взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати вартості отриманого товару виконав неналежним чином. Вартість поставленої алкогольної продукції оплатив лише частково,- на суму 1 500 грн 28.09.2022, шляхом внесення готівки в касу Товариства (належним чином засвідчена копія прибуткового касового ордера №682 від 28.09.2022 - в матеріалах справи). Зазначені кошти зараховано позивачем в рахунок заборгованості за поставлений згідно з видатковою накладною №12411/11420 від 22.01.2022 товар, внаслідок чого неоплаченою залишилась заборгованість в сумі 46 033, 44 грн, з якої: 1 397, 34 грн - борг по видатковій накладній №12411/11420 від 22.01.2022, 13 043, 52 грн - борг по видатковій накладній №12305/11394 від 22.01.2022 та 31 592, 58 грн - борг по видатковій накладній №20400/18459 від 31.01.2022.

Зі змісту укладеного між сторонами правочину вбачається, що встановлюючи у Договорі порядок розрахунків за товар, сторони погодили можливість здійснювати останні шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника або в іншому узгодженому сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України (п. 6.1 Договору). Зарахування вказаної сплати саме в погашення заборгованості за видатковою накладною №12411/11420 від 22.01.2022, за відсутності ідентифікуючих даних по накладній, за якою здійснюється сплата/внесення коштів, на думку суду, є правом позивача.

Окрім того, як вже зазначалось вище, постачання відповідачу алкогольної продукції на підставі Договору №609-20 від 03.09.2020 відбувалось не лише по спірних видаткових накладних. Долучені позивачем 10.04.2023 до матеріалів справи докази (копії прибуткових касових ордерів, платіжних інструкцій) свідчать про те, що за поставками, які мали місце у період з жовтня 2020 р. по жовтень 2021 р. включно, відповідач здійснював оплату як шляхом перерахування коштів на банківський рахунок ТзОВ "Баядера Логістик", так і шляхом внесення готівки в касу позивача.

Враховуючи наведене, долучену ТзОВ "Баядера Логістик" копію прибуткового касового ордера №682 від 28.09.2022 на суму 1 500 грн суд приймає як належний та допустимий доказ часткової оплати відповідачем вартості отриманого за спірними накладними товару.

Відповідач встановлених вище судом обставин не спростував, належними та допустимими доказами доводів позивача не заперечив, як і не надав доказів добровільної та повної оплати суми заборгованості.

Щодо наведених відповідачем у наданих суду заявах по суті справи, підтриманих його повноважним представником в судових засіданнях, тверджень про відсутність доказів замовлення товару відповідачем, суд звертає увагу на те, що умовами укладеного правочину передбачена можливість здійснення замовлення в усній формі або за допомогою факсимільного, електронного чи поштового зв`язку (п. 3.3 Договору). Доказів досягнення між сторонами домовленостей щодо замовлень відповідачем товару виключно у письмовій формі матеріали справи не містять. Відтак, враховуючи вказану умову договору, встановлені судом вище обставини справи в їх сукупності, доводи відповідача щодо відсутності доказів замовлення, а, відповідно, і поставки товару, на думку суду, є помилковими.

За даних обставин, вимоги ТзОВ " Баядера Логістик" про стягнення з ФОП Голі О. М. 46 033 грн 44 коп. основного боргу суд визнає обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають до задоволення.

Окрім того, предметом судового розгляду у даній справі є вимоги ТзОВ "Баядера Логістик" про стягнення 8 537,01 грн 20 % річних, 6 968, 89 грн пені та 3 124, 53 грн штрафу.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

В силу ст. 546-551 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що пеня нараховується в розмірі, встановленому умовами договору, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який стягується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

У постанові від 10.09.2020 у справі № 916/1777/19 Верховний Суд зазначив, що: "Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (ч. 3 ст. 6 ЦК України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати)".

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.06.2017 у справі № 910/2031/16 та Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 916/804/17.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України, в силу якої у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно з ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Правова позиція Великої Палати Верховного Суду, наведена у постанові від 01.06.2021 у справі №910/12876/19. Аналогічна правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, від 02.04.2019 у справі №917/194/18, від 19.09.2019 у справі №904/5770/18 та від 27.09.2019 у справі №923/760/16.

П. 7.1 Договору передбачено, що у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника Товару, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків оплати; у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника Товару більше ніж на 30 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф в розмірі сім відсотків від суми боргу.

На підставі наведених вище положень чинного законодавства, умов Договору, зважаючи на допущену відповідачем прострочку по оплаті вартості поставленого, зокрема, за видатковими накладними №12305/11394 від 22.01.2022 на суму 13 043,52 грн та №20400/18459 від 31.01.2022 на суму 31 592,58 грн товару, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 6 968, 89 грн, з якої: 1 983, 32 грн за період з 08.02.2022 по 06.08.2022 по поставці 22.01.2022, та 4 985, 57 грн за період з 15.02.2022 по 13.08.2022 по поставці 31.01.2022, а також 3 124, 53 грн штрафу, з якого: 913, 05 грн по поставці 22.01.2022 та 2 211, 48 грн по поставці 31.01.2022.

Окрім того, ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 9.2 Договору у випадку порушення Покупцем строків оплати отриманого від Постачальника Товару, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику 20 % річних від суми боргу за користування чужими коштами.

На підставі наведених вище положень чинного законодавства, умов Договору, зважаючи на допущену відповідачем прострочку по оплаті вартості поставленого, зокрема, за видатковими накладними №12305/11394 від 22.01.2022 на суму 13 043,52 грн та №20400/18459 від 31.01.2022 на суму 31 592,58 грн товару, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 20% річних в загальній сумі 8 537, 01 грн, з якої: 2 530, 09 грн за період з 08.02.2022 по 27.01.2023 по поставці 22.01.2022 та 6 006, 92 грн за період з 15.02.2022 по 27.01.2023 по поставці 31.01.2022.

Згідно із усталеною судовою практикою застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань "господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості".

Судом розглянуто проведені позивачем розрахунки заявлених до стягнення сум пені, 20 % річних та, зважаючи на доведений матеріалами справи факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань по оплаті поставленого позивачем згідно з видатковими накладними №12305/11394 від 22.01.2022 на суму 13 043,52 грн та №20400/18459 від 31.01.2022 на суму 31 592,58 грн товару, з врахуванням встановленого умовами Договору терміну здійснення розрахунку, встановленої в п. 7.1, 9.2 Договору відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, в межах визначених позивачем періодів, проведено перерахунок заявлених до стягнення сум пені та 20% річних.

Згідно з проведеним судом перерахунком нарахування 6 968 грн 89 коп. пені та 8 537 грн 01 коп. 20 % річних є обґрунтованим та правомірним, а позов в даній частині таким, що підлягає до задоволення.

Окрім того, судом встановлено, що зважаючи на допущену відповідачем прострочку в оплаті вартості товару, отриманого за наведеними вище видатковими накладними та встановлену умовами укладеного правочину відповідальність, правомірним є і нарахування штрафу.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку суми штрафу в загальному розмірі 3 124 грн 53 коп. (913, 05 грн -7% від 13 043, 52грн + 2 211, 48 грн - 7% від 31 592, 58 грн), суд дійшов висновку про те, що нарахування здійснено вірно.

За даних обставин правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення є і вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 124 грн 53 коп. штрафу.

Щодо наведених відповідачем у відзиві на позов, з посиланням на п. 8.1 Договору та введений в Україні 24.02.23023 воєнний стан, доводів про те, що сторони домовились про те, що на час фактичної війни відповідальність за невиконання будь-яких взятих на себе зобов`язань за договором не виникає та, відповідно, нарахування передбачених Договором чи чинним законодавством санкцій, починаючи з 24.02.2022 до дня фактичного закінчення війни не здійснюється, суд відзначає таке.

Згідно з п. 8.1 Договору жодна із сторін не відповідає перед іншою стороною за затримку, недопоставку або невиконання зобов`язань відповідно до цього Договору, обумовлених обставинами, які виникли всупереч бажань сторін і котрі не можливо передбачити або уникнути, враховуючи оголошену або фактичну війну, громадські заворушення, епідемії, ембарго та стихійне лихо і т. д. Свідоцтво, яке надано відповідною торговельною палатою є достатнім підтвердженням наявності і тривалості дії непереборної сили. Обставини непереборної сили не звільняють сторони від виконання зобов`язань після їх припинення.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за це, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили

У постановах Верховний Суд від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20, від 03.08.2022 у справі № 914/374/21 зазначав, що одне лише передбачене законом віднесення введення воєнного стану до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках карантину, надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо, унеможливлює виконання конкретного договору.

У постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 визначено, що «…належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин (доказом існування обставин непереборної сили, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору) є відповідний сертифікат».

В судовому засіданні встановлено та зазначено вище, що обов`язок відповідача по оплаті поставленого позивачем 22.01.2022 та 31.01.2022 товару виник до введення воєнного стану в Україні. Зазначена обставина, на думку суду, свідчить про відсутність зв`язку між введенням воєнного стану та неналежним виконанням відповідачем зобов`язань перед позивачем.

Окрім того, слід зазначити, що лист Торгово-промислової падати України від 28.02.2022 засвідчує лише наявність воєнного стану як форс-мажору в цілому, однак це не означає, що він є непереборною обставиною для кожного.

Докази звернення відповідача до Торгово-промислової палати, отримання відповідного Сертифікату в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, наведені вище твердження відповідача суд визнає безпідставними.

Щодо наведених відповідачем у запереченнях б/н від 17.07.2023 тверджень про те, що він був в силу вимог процесуального законодавства позбавлений можливості довести до відома суду свою позицію щодо накладних, які не є предметом спору, суд вважає за доцільне зазначити, що останні були долучені позивачем до матеріалів справи ще 10.04.2024. У відповіді на відзив за вих. №92-23 від 05.07.2023 позивач посилався на дані докази. Наведене, на переконання суду, свідчить про те, що надаючи суду 17.07.2023 заперечення в порядку ст. 167 ГПК України, які є запереченням на відповідь на відзив, відповідач жодним чином не був позбавлений можливості довести до відома суду свою позицію з приводу таких накладних.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, суд керується висновками Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 грн 52 коп. суд покладає на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12-14, 73-74, 76-79, 86, 123, 129, 232-233, 236-238, 240, 241, 326, 327 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Голі Ольги Миколаївни, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", вул. Харченка Євгенія, 42, м. Київ, 02088, ідентифікаційний код 35871504, 46 033 грн 44 коп. основного боргу, 6 968 грн 89 коп. пені, 8 537 грн 01 коп. 20% річних, 3 124 грн 53 коп. 7% штрафу та 2 684 грн 00 коп. в повернення судового збору.

3. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст. 256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.09.2023

Суддя І.М. Гирила