ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року

м. Київ

cправа № 907/632/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В .В. - головуючого, Огородніка К. М., Пєскова В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

представники сторін до суду не з`явились; про дату, час та місце судового засідання всі учасники справи повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Закарпатського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України"

на постанову Західного апеляційного господарського суду

від 18.05.2023

та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області

від 21.02.2023 за результатами розгляду грошових вимог

за результатами розгляду заяви Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

про визнання грошових вимог

у справі № 907/632/22

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність фізичної особи,-

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 06.10.2022 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції

2. Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ "Ощадбанк" (далі - АТ "Ощадбанк", заявник, кредитор) звернулось в Господарський суд Закарпатської області із заявою з кредиторськими вимогами до ОСОБА_1 у розмірі 19 996,28 дол. США, що еквівалентно 731 235,96 грн.

3. Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 21.02.2023 визнано грошові вимоги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ "Ощадбанк" до фізичної особи ОСОБА_1 в розмірі 159 967,23 грн.

4. Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

5. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 18.05.2023 апеляційну скаргу АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ "Ощадбанк" залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 21.02.2023 у цій справі- без змін.

Рух касаційної скарги

6. 08.06.2023 Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Закарпатського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.05.2023 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 21.02.2023 за результатами розгляду грошових вимог у справі № 907/632/22, підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

7. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Закарпатського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" у справі № 907/632/22 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Погребняка В.Я., судді - Васьковського О.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2023.

8. Ухвалою Верховного Суду від 26.06.2023 касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Закарпатського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.05.2023 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 21.02.2023 за результатами розгляду грошових вимог у справі № 907/632/22 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 292 ГПК України.

9. Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Закарпатського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" направило до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги.

10. Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 24.07.2023 № 29.2-02/1805, у зв`язку з відпусткою суддів Погребняка В.Я., Васьковського О.В., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 907/632/22.

11. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Закарпатського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" у справі № 907/632/22 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Огородніка К.М., судді - Пєскова В.Г., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 24.07.2023.

12. Ухвалою Верховного Суду від 26.07.2023 відкрито касаційне провадження у справі № 907/632/22 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Закарпатського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.05.2023 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 21.02.2023 за результатами розгляду грошових вимог у справі № 907/632/22 та призначено розгляд касаційної скарги на 19.09.2023 року о 10:15.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

13. Не погоджуючись з ухваленою постановою, АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Закарпатського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" подано касаційну скаргу, в якій останнє просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції від 18.05.2023 та ухвалу суду першої інстанції від 21.02.2023 та ухвалити нове рішення про визнання кредиторських вимог АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Закарпатського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" на загальну суму 736 197,96 грн, що еквівалентно 19 996,28 дол. США.

14. Аргументи касаційної скарги полягають у наступному.

14.1. Судами попередніх інстанцій не враховано повною мірою усі вимоги AT "Ощадбанк", які ґрунтуються на підставі кредитного договору № 62103/1 від 21.03.2006 та рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2012 у справі № 2-3654/11 і становлять 736 197,96 грн, в тому числі: заборгованість у розмірі 731 235,96 грн, еквівалентно 19 996,28 дол. США; судовий збір у розмірі 4 962,00 грн.

14.2. В оскаржуваних судових рішеннях суди не враховали висновки про застосування норм у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 08.02.2023 у справі № 750/12/20, від 21.12.2021 у справі № 756/11351/18 (про те, що як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті); від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) (з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України).

14.3. Зобов`язання ОСОБА_1 перед AT "Ощадбанк" виникло на підставі кредитного договору за умовами якого боржникові було надано грошові кошти саме в іноземній валюті - доларах США, відповідно й повернення таких коштів має відбуватись у валюті, яка була отримана за таким договором. Водночас, з урахуванням приписів статті 45 КУзПБ сума грошових вимог має бути визначена в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

15. Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

16. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

17. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

18. Предметом розгляду у цій справі є заява АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ "Ощадбанк" з кредиторськими вимогами до ОСОБА_1 на 19 996,28 дол. США, що еквівалентно 731 235,96 грн.

19. За результатами розгляду вказаної заяви місцевий господарський суд частково визнав грошові вимоги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ "Ощадбанк" до фізичної особи ОСОБА_1 в розмірі 159 967,23 грн.

20. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду про часткове задоволення грошових вимог заявника до боржника у даній справі, оскільки такі підтверджуються документальними доказами у справі, відповідають дійсним обставинам справи та судовій практиці Верховного Суду, та не спростовані скаржником в суді апеляційної інстанції.

21. Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій враховуючи наступне.

22. Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

23. Частиною першою статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

24. Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство (після відкриття провадження) та порядок розгляду судом відповідних заяв визначені, зокрема статтями 45, 46, 47 Кодексу України з процедур банкрутства.

25. У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17).

26. Щодо заявлених грошових вимог, судами встановлено наступні обставини.

26.1. 21.03.2006 між ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Закарпатського обласного управління "Державний ощадний банк України" та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 62103/1, за умовами якого сторони погодили наступне:

- кредит було надано строком на 60 місяців зі сплатою 11% річних, з терміном остаточного погашення суми кредиту не пізніше 21.03.2011 для здійснення оплати за автомобілі ВАЗ-1017;

- позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання щодо погашення суми основного боргу та суми відсотків за користування кредитом щомісячно ануїтетними платежами, в сумі - 370 доларів США, шляхом внесення готівки до каси банку (п.п. 3.3.11. і 3.3.3. договору);

- банк зобов`язується надати позичальнику кредит в сумі 16 205,00 дол. США, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 16 205,00 дол. США і сплатити відсотки за користування кредитом 11 % річних та комісійні винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначені договором (п. 1.1. кредитного договору);

- за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (відсотки) в порядку, розмірах та строки, визначені договором (п. 1.5. договору);

- пунктом 17 договору передбачено порядок погашення зобов`язань;

- згідно п. 4.2. договору, за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту, своєчасної сплати відсотків за користування кредитом, комісійних винагород, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,04 % від суми платежу, за кожен день прострочення.

26.2. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2012 з боржника на користь АТ "Ощадбанк" стягнуто частину заборгованості в розмірі 140 679,63 грн основного боргу (що еквівалентно 17 673,32 доларів США на момент подачі позову) та 1 527,00 грн судових витрат.

26.3. Постановою від 13.06.2019 відкрито виконавче провадження № 59351781 з виконання вищевказаного судового рішення про стягнення з боржника - ОСОБА_1 заборгованості в сумі 140 679,63 грн, 1 407,00 грн державного мита та 120 грн витрат з інформаційно-технічного забезпечення.

26.4. Згідно заяви кредитора, після прийняття рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2012, кредитор здійснював бухгалтерський облік заборгованості боржника ОСОБА_1 у валюті дол. США, тому просив визнати його грошові вимоги саме у валюті дол. США в розмірі 19 996,28 дол. США, що на день подання заяви з грошовими вимогами до суду становить 731 235,96 грн та судовий збір у розмірі 4 962,00 грн.

26.5. Згідно поданих кредитором розрахунків, заявлені грошові вимоги складаються із боргу по кредиту з 31.12.2009 по 06.10.2022, до якого включено суму процентів за договором в доларах США, як по простроченому основному боргу так і по прострочених процентах, комісії за обслуговування кредиту та пені за прострочення основного боргу та процентів, що нараховані після ухвалення судового рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2012 у справі № 2-3490/11.

26.6. Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

26.7. Згідно з положеннями статей 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України на підставі кредитного договору у позичальника виникає обов`язок з повернення наданих йому банком грошових коштів (кредиту) та сплати процентів у встановлені договором строки (терміни). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

26.8. Разом з тим, невиконання зобов`язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушеннями зобов`язання, що зумовлюють настання правових наслідків, встановлених договором або законом: зміни умов зобов`язання, сплати неустойки, зокрема пені, тощо (статті 549, 610, 611 ЦК України).

27. Також частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з частиною другою якої боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

28. Стосовно застосування наведених норм матеріального права Велика Палата Верховного Суду (зокрема в постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16) виснувала про те, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

29. Як встановлено судами попередніх інстанцій, заявлені грошові вимоги кредитора складаються із боргу по кредиту станом на 06.10.2022 (в доларах США та їх еквіваленту), нараховані за період з 31.12.2009 по 06.10.2022, а також 3 % річних як по простроченому основному боргу так і по прострочених процентах, комісії за обслуговування кредиту та пені за прострочення основного боргу та процентів, що нараховані заявником після ухвалення судового рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2012 у справі № 2-3490/11.

30. Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2012 з боржника на користь АТ "Ощадбанк" стягнуто частину заборгованості в розмірі 140 679,63 грн, з яких основний борг - 86 330,02 грн, відсотки за користування кредитом - 23 048,66 грн, пеня - 31 300,95 грн та 1 527,00 грн судових витрат.

31. У справі, що розглядається, відмовляючи у визнанні грошових вимог кредитора до ОСОБА_1 у частині заявлених вимог, які складаються із заборгованості, нарахованої після звернення банком до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитом, суди виходили з того, що після звернення АТ "Ощадбанк" до суду про стягнення всієї суми кредиторської заборгованості, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та неустойку припинилося, як наслідок кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

32. Такий висновок судів попередніх інстанцій є вірним та узгоджується із наведеними вище висновками Великої Палати Верховного Суду щодо нарахування процентів на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України "за користування кредитом" та процентів на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов`язання.

33. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що АТ "Ощадбанк" має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, а не у вигляді стягнення процентів та пені.

34. Оскільки інфляційні нарахування за весь час прострочення боржника кредитором не заявлялись, судом першої інстанції здійснено перерахунок заявлених АТ "Ощадбанк" 3 % річних у гривнях, враховуючи суму заборгованості встановлену у рішенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2012.

35. Водночас, аргументи касаційної скарги заводяться до то того, що зобов`язання ОСОБА_1 перед AT "Ощадбанк" виникло на підставі кредитного договору за умовами якого боржникові було надано грошові кошти саме в іноземній валюті - доларах США, відповідно й повернення таких коштів, на думку скаржника, має відбуватись у валюті, яка була отримана за таким договором.

36. Колегія суддів вважає такі аргументи необґрунтованими з огляду на наступне.

36.1. У справі, що розглядається, боржником отримано кредит за договором в іноземній валюті - доларах США.

36.2. Тобто предметом укладеного між сторонами договору кредиту є іноземна валюта, яку боржник зобов`язався повернути банку.

36.3. Як вбачається з рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2012, ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Закарпатського обласного управління "Державний ощадний банк України" звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на підставі кредитного договору у розмірі 140 679,63 грн.

36.4. Заборгованість за договором кредиту на підставі рішення суду від 14.05.2012 стягнута з боржника у гривнях без застосування валютної прив`язки чи еквіваленту суми боргу в іноземній валюті.

36.5. Зазначене рішення суду набрало законної сили і на його виконання винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.06.2019 № 59351781.

36.6. ЄСПЛ у рішенні від 28.10.1999 у справі "Брумареску проти Румунії" звертав увагу, що одним з найважливіших є принцип юридичної визначеності, який передбачає, що у випадку, коли суд виніс рішення у справі, питання більше не може ставитися під сумнів.

36.7. Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

36.8. Отже, кредитор, користуючись своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання, пред`явив позов про стягнення заборгованості за договором з боржника у гривнях, з урахуванням чого валютою такого зобов`язання з цієї дати стала національна валюта - гривня.

36.9. Чинне законодавство не містить заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, тому у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 та частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання позичальником є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Подібний висновок наведений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц, від 16.01.2019 у справах №373/2054/16-ц, №464/3790/16-ц, від 23.10.2019 у справі №723/304/16-ц, та був врахований судами попередніх інстанцій.

36.10. В той же час, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц зазначила про те, що кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання.

36.11. Аналогічні висновки викладено у постанові Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 08.12.2022 у справі №921/542/20 та постанові Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду від 22.08.2023 у справі № 904/1696/22.

37. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

38. Відповідно до частини першої статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

39. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України дійшла висновку, що постанова Західного апеляційного господарського суду від 18.05.2023 та ухвала Господарського суду Закарпатської області від 21.02.2023 за результатами розгляду грошових вимог у справі № 907/632/22 прийняті відповідно до фактичних обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для їх зміни або скасування відсутні.

40. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та ухвали суду першої інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Закарпатського обласного управління АТ "Державний ощадний банк України" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.05.2023 та на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 21.02.2023 за результатами розгляду грошових вимог у справі № 907/632/22 залишити без задоволення.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.05.2023 та ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 21.02.2023 за результатами розгляду грошових вимог у справі № 907/632/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді К. М. Огороднік

В. Г. Пєсков