ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2023 р. Справа№ 910/2236/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Діденко Ю.О. (довіреність від 28.02.2023 б/н)

від відповідача: Рабчун Р.Ю. (довіреність №168 від 15.05.2023), Писаренко О.В. (довіреність від 18.01.2023 №16)

розглянувши матеріали апеляційної скарги акціонерного товариства «Таскомбанк»

на ухвалу господарського суду міста Києва від 15.06.2023 про вжиття заходів до забезпечення доказів

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «»Костянтинівський завод металургійного обладнання» про забезпечення доказів у справі

у справі №910/2236/23 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання»

до акціонерного товариства «Таскомбанк»

про стягнення 50 924 104, 64 грн,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» (далі - ТзОВ «КЗМО»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк»/відповідач) про стягнення 50924104,64 грн. - різниці перевищення розміру вартості майна, яке набуто банком у власність, над розміром заборгованості за генеральним договором про надання банківських послуг №НК 1499 від 23.06.2017.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 20.02.2023 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 20.03.2023.

12.06.2023 до канцелярії суду надійшла заява ТзОВ «КЗМО» про забезпечення доказів у даній справі. (а.с.200-306 т.23)

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» про забезпечення доказів у справі №910/2236/23 задоволено частково. Вжито заходи до забезпечення доказів шляхом:

1) заборони акціонерному товариству «Таскомбанк», а також органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, вносити зміни у тому числі щодо створення нових номерів та поділу, державну реєстрацію прав та їх обтяжень не нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо відчуження чи реєстрації права власності на речові докази - об`єкти нерухомого майна, а саме:

- будівлі, що знаходяться за адресою: Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Правобережна, будинок 172 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6);

- будівлі адміністративно-побутового корпусу, літера С-2, загальною площею 337,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Правобережна, будинок 172Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6);

- нежитлової будівлі, літера «А-2», загальною площею 565,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Інженерна, будинок 3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6);

- адміністративної будівлі (основна будівля) загальною площею 115,9 кв.м., будівля складу із прибудовою, загальною площею 59,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця О. Островського, будинок 285 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6);

- нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Олекси Тихого, будинок 172П (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 126);

- нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Олекси Тихого, будинок 172О (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 126).

2) заборони акціонерному товариству «Таскомбанк» вчиняти дії щодо продажу чи будь-якого іншого відчуження, зміни стану, характеристик речових доказів - рухомого майна, що розташоване за адресою: Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Олекси Тихого, будинок 172 та 172Б за переліком згідно з договором застави №1327 від 23.06.2020, договором застави №НІ 4089 від 23.06.2017 та договором застави №НІ 4090 від 23.06.2017.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2023 у справі №910/2236/23 скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «Костянтинівський завод металургійного обладнання» про забезпечення доказів відмовити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на думку скаржника судом першої інстанції не враховано того, що:

1) в межах даного спору позивачем не оспорюється право власності на майно, отримане Банком за результатами процедури досудового стягнення і Банк за наслідками розгляду даного спору залишається власником такого майна.

2) позивач в позові не вказував про необхідність дослідження будь-яких речових доказів (будівель чи обладнання). Суд не врахував обсяг та номенклатуру рухомого майна та виходив з необґрунтованого припущення про те, що усе заставне майно знаходиться у Банку.

3) у заяві про забезпечення доказів не надано конкретного переліку майна, а у прохальній частині міститься лише посилання на договори застави, що не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 111 ГПК України, відповідно до якої у заяві зазначаються докази, забезпечення яких є необхідним.

4) Суд залишив поза увагою відсутність легітимної мети у обмеженні відповідача в реалізації прав власника по відношенню до майна, на яке було звернуто стягнення;

5) відсутні обставини, які можуть бути встановлені за результатами дослідження речових доказів (майна та обладнання);

6) вжитий судом захід забезпечення доказів (у вигляді заборони вчиняти певні дії) є тотожний за змістом до вжиттю заходу забезпечення позову.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу у справі №910/2236/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.

З огляду на те, що вказана апеляційна скарга була подана 30.06.2023 безпосередньо до суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування у суду першої інстанції матеріалів справи №910/2236/23 та відкладення вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою до надходження матеріалів даної справи з суду першої інстанції.

Листом Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2023 витребувано з господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2236/23.

17.07.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/2236/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Таскомбанк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2023 у справі №910/2236/23, справу призначено до розгляду на 05.09.2023.

10.08.2023 від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечував проти її задоволення, з огляду на наступне:

1) банк звернув стягнення на майно, яке було предметом іпотеки та застави за заниженою ціною, внаслідок чого було погашено лише частину вимог банку, з огляду на що, з метою встановлення дійсної вартості майна, в межах розгляду даної справи було призначено експертизу, за наслідками чого суд матиме можливість встановити дійсну ринкову вартість набутого банком майна;

2) нерухоме та рухоме майно на яке відповідачем було звернуто стягнення є речовими доказами в розумінні ст. 93 ГПК України, оскільки за результатом проведення експертизи та встановлення вартості такого майна суд зможе встановити наявність або відсутність обставин заниження відповідачем вартості такого майна в процесі звернення стягнення на нього, натомість продаж банком майна призведе до втрати речових доказів та унеможливить проведення експертизи;

3) процедура звернення стягнення на нерухоме майно була завершена 14.12.2022, посилання банку на те, що після цієї дати ним було встановлено відсутність частини майна свідчить лише про неналежне виконання банком обов`язків власника нерухомого майна;

4) в процесі розгляду справи судом першої інстанції банк підтвердив намір продажу відповідного майна.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2023 р. оголошено перерву до 26.09.2023 р.

Представник відповідача, у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати.

Представник позивача, у судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст.ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, заяву про забезпечення доказів обґрунтовано з посиланням на те, що предметом позову у даній справі є вимога про стягнення з банку 50924104,64 грн. різниці перевищення розміру вартості майна, яке набуто банком у власність, над розміром заборгованості за генеральним договором про надання банківських послуг №НК 1499 від 23.06.2017 (а.с. 34-43 т.1).

На переконання позивача, наявність/відсутність підстав для задоволення позову пов`язане із встановленням дійсної ринкової вартості заставного майна, яку можливо встановити при проведенні судової експертизи, про що було заявлено позивачем відповідне клопотання. Разом із тим, зазначене нерухоме та рухоме майно перебуває у власності АТ «Таскомбанк», яке вчиняє дії, спрямовані на відчуження даного майна на користь третіх осіб, про що свідчать відомості, відображені у «Переліку непрофільного майна банку, що підлягає реалізації», розміщеному на сайті АТ «Таскомбанк».

Відтак, продаж відповідачем заставного майна унеможливить встановлення судом обставин щодо дійсної вартості такого майна, адже проведення відповідної експертизи після відчуження Банком майна буде неможливим.

Враховуючи викладене, ТзОВ «КЗМО» просив суд вжити заходи забезпечення речових доказів (об`єктів нерухомого та рухомого майна), за рахунок яких банк задовольнив свої вимоги за визначеним в прохальній частині відповідного клопотання переліком.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення доказів суд першої інстанції виходив з того, що у випадку продажу чи іншого відчуження заставного нерухомого та рухомого майна на користь третіх осіб існує ймовірність зміни стану, характеристик, а також відсутності доступу до вказаного майна, що унеможливить в подальшому дослідження цих доказів для проведення судової експертизи з метою визначення дійсної ринкової вартості такого майна. Тобто, для вирішення даного спору по суті, суду необхідно встановити дійсний розмір вартості заставного майна та його відповідність до розміру наявної/погашеної заборгованості позивача перед відповідачем за генеральним договором про надання банківських послуг №НК 1499 від 23.06.2017, у тому числі, шляхом проведення судової експертизи. Разом із тим, в матеріалах заяви про забезпечення доказів міститься роздруківка з сайту АТ «Таскомбанк», зі змісту якої вбачається, що до «Переліку непрофільного майна банку, що підлягає реалізації» віднесено, зокрема, заставне майно ТзОВ «КЗМО». За таких обставин, у випадку продажу чи іншого відчуження заставного нерухомого та рухомого майна на користь третіх осіб існує ймовірність зміни стану, характеристик, а також відсутності доступу до вказаного майна, що унеможливить в подальшому дослідження цих доказів для проведення судової експертизи з метою визначення дійсної ринкової вартості такого майна.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 110 ГПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується в т.ч.: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що хоча передбачений ч. 2 ст. 110 ГПК України спосіб забезпечення доказів у вигляді заборони вчиняти певні дії щодо доказів є формально подібним до визначеного п. 2 ч. 2 ст. 137 ГПК України заходу забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу вчиняти певні дії, проте вказані процесуальні інструменти не можуть бути ототожненими за огляду на наступне.

Господарський процесуальний кодекс України розмежовує поняття способу забезпечення доказів та заходу забезпечення позову, шляхом визначення у відповідних нормах § 8 глави 5 (забезпечення доказів) та глави 10 (забезпечення позову) підстав, способів та мети вчинення таких дій.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 110 ГПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Натомість ч. 2 ст. 137 ГПК України передбачає, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Таким чином забезпечення доказів вчиняється судом відносно доказів з метою збереження існуючих засобів доказування, а вчинення заходів забезпечення позову, - відносно предмету позову, з метою гарантування реального виконання судового рішення, у випадку якщо за результатами розгляду справи позовні вимоги буде задоволено.

Предметом позовних вимог у даній справі є стягнення 50 924 104,64 грн., що складає різницю між реальною (на думку позивача) вартістю предметів застави та іпотеки, якими забезпечувалось виконання позивачем зобов`язань за генеральним договором про надання банківських послуг №НК 1499 від 23.06.2017 та вартістю такого майна, яку визначено банком при набутті його у власність в рахунок задоволення власних вимог.

При цьому, оскаржуваною ухвалою вжито заходи до забезпечення доказів шляхом:

1) заборони акціонерному товариству «Таскомбанк», а також органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, вносити зміни у тому числі щодо створення нових номерів та поділу, державну реєстрацію прав та їх обтяжень не нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо відчуження чи реєстрації права власності на речові докази - об`єкти нерухомого майна, а саме:

- будівлі, що знаходяться за адресою: Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Правобережна, будинок 172 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6);

- будівлі адміністративно-побутового корпусу, літера С-2, загальною площею 337,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Правобережна, будинок 172Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6);

- нежитлової будівлі, літера «А-2», загальною площею 565,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Інженерна, будинок 3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6);

- адміністративної будівлі (основна будівля) загальною площею 115,9 кв.м., будівля складу із прибудовою, загальною площею 59,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця О. Островського, будинок 285 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6);

- нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Олекси Тихого, будинок 172П (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 126);

- нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Олекси Тихого, будинок 172О (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 126).

2) заборони акціонерному товариству «Таскомбанк» вчиняти дії щодо продажу чи будь-якого іншого відчуження, зміни стану, характеристик речових доказів - рухомого майна, що розташоване за адресою: Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Олекси Тихого, будинок 172 та 172Б за переліком згідно з договором застави №1327 від 23.06.2020, договором застави №НІ 4089 від 23.06.2017 та договором застави №НІ 4090 від 23.06.2017.

Майно по якому позивач просив застосувати заходи забезпечення, не має доказового значення для справи, в свою чергу значення мають документи якими підтверджено вартість заставного майна, документи якими підтверджуються обставини звернення стягнення на заставне майно та відповідні експертизи.

Стосовно висновків суду першої інстанції, що у випадку продажу чи іншого відчуження заставного нерухомого та рухомого майна на користь третіх осіб існує ймовірність зміни стану, характеристик, а також відсутності доступу до вказаного майна, що унеможливить в подальшому дослідження цих доказів для проведення судової експертизи з метою визначення дійсної ринкової вартості такого майна колегія суддів зазначає наступне.

Вищезазначені висновки суду першої інстанції є необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що експерту поставлено питання щодо вартості майна, а саме станом на 08.12.2022 р. Отже, проведення судової експертизи з метою визначення дійсної ринкової вартості такого майна не залежить від зміни стану, характеристик, а також відсутності доступу до вказаного майна. А сама експертиза може бути проведена на основі наданих сторонами документів/доказів/свідчень згідно методології проведення такого виду експертиз.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься експертний висновок Київського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» за результатом проведення судової-товарознавчої експертизи, зі змісту якого вбачається, що ринкова вартість 39 одиниць заставного майна, станом на момент звернення стягнення становить 241 662 877,74 грн. (а.с.296-302 т.1), тоді як АТ «Таскомбанк» звернув стягнення на це саме майно погасивши вимоги лише в сумі 27 632 524,00 грн. З висновку вбачається, що вказана експертиза проведена без фізичного огляду цих об`єктів та перевірки їх стану/характеристик, що дозволено методологією. В свою чергу згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Вектор Оцінки», складеного 02.12.2022 на замовлення АТ «Таскомбанк», вартість 39 найменувань рухомого майна - машин, обладнання , МШП становила 27 636 780,00 грн. без ПДВ. (а.с.272-283 т.1)

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з твердженнями скаржника про те, що судом першої інстанції застосовано заходи забезпечення доказів, які по суті є заходами забезпечення позову, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржником доведено обґрунтованість своєї апеляційної скарги, з огляду на що ухвала Господарського суду міста Києва від 15.06.2023 у справі №910/2236/23, підлягає скасуванню, а у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» про забезпечення доказів у справі №910/2236/23, - необхідно відмовити.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 14 ст. 129 ГПК України).

Враховуючи те, що предметом апеляційного перегляду є не справа по суті, а виключно ухвала про забезпечення доказів, а також те, що фактично апеляційний суд за наслідками перегляду не приймає рішення по суті спору, а направляє справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції, розподіл судових витрат по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою на даній стадії не проводиться та підлягає здійсненню судом першої інстанції за наслідками розгляду справи по суті.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 280, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2023 у справі №910/2236/23 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2023 у справі №910/2236/23 скасувати, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівський завод металургійного обладнання» про забезпечення доказів у справі №910/2236/23 - відмовити.

3. Матеріали справи №910/2236/23 повернути до суду першої інстанції.

4. Доручити Господарському суду міста Києва здійснити за результатами розгляду справи розподіл судових витрат понесених за результатами розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства «Таскомбанк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2023 у справі №910/2236/23.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, визначені ГПК України.

Повний текст судового рішення складено 03.10.2023

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Л.В. Кропивна

Є.Ю. Пономаренко