ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2023 Справа № 914/1187/23

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Дарії Зубкович розглянув матеріали позовної заяви заступника керівника Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі

позивача: Радехівської міської ради Львівської області, м. Радехів, Львівська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів», с. Кустин, Радехівський район, Львівська область,

предмет позову: стягнення 10 550,00 грн, розірвання договору оренди земельної ділянки від 23.05.2019, зобов`язання повернути земельну ділянку,

підстава позову: неналежне виконання зобов`язань по договору оренди земельної ділянки від 23.05.2019,

за участю представників:

прокуратури: Сенів Остап Павлович,

позивача: Басарабчук Володимир Степанович,

відповідача: не з`явився.

1. ПРОЦЕС

1.1. Заступник керівника Львівської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Львівської області із позовною заявою в інтересах держави в особі позивача Радехівської міської ради Львівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів» про стягнення 10 550,00 грн, розірвання договору оренди земельної ділянки від 23.05.2019, зобов`язання повернути земельну ділянку.

1.2. Ухвалою суду від 17.04.2023 позовну заяву відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

1.3. Відводів складу суду учасниками справи не заявлено. Відповідачем подано відзив на позовну заяву 15.05.2023. Хід судових засідань відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань. Зокрема, у судовому засіданні 19.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 02.08.2023, у якому розгляд справи відкладено на 23.08.2023.

1.4. У судове засідання 20.09.2023 з`явилися представники прокуратури та позивача, відповідач явку представника повторно не забезпечив, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення не подавав. Від представника позивача надійшли пояснення стосовно допущеної технічної помилки в останній цифра кадастрового номера спірної земельної ділянки в додатку № 7 до позовної заяви.

1.5. У судовому засіданні 20.09.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

2. СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

2.1. Спір між сторонами виник у зв`язку з порушенням відповідачем, на переконання прокуратури та позивача, умов оренди земельної ділянки. Так, відповідачем допускається систематична заборгованість з орендної плати за землю за договором оренди землі від 23.05.2019. Оскільки невиплата орендної плати є істотним порушенням умов договору, заборгованість на 01.03.2023 становить 10 550,10 грн, прокурор заявляє вимоги про стягнення заборгованості, розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення такої міській раді.

2.2. Позивач підтримує позовні вимоги.

2.3. Відповідач заперечує стосовно позовних вимог, стверджує, що позов про розірвання договору може заявляти лише сторона договору, проте, Радехівська міська рада таких дій не вчинила. Зазначає, що у позовній заяві відсутні докази того, що відповідач здійснював діяльність на орендованому майні з моменту запровадження карантину і до сьогоднішнього дня, тобто, відповідач звільнений від орендної плати за землю. Крім цього, стверджує, що через запровадження воєнного стану в країні, що є форс-мажорною обставиною, він не міг вчасно сплачувати орендну плату.

2.4. Відповідач заперечує також обгрунтованість суми боргу, заявленого до стягнення. Звертає увагу і на те, що уповноважений орган, а саме Головне управління ДПС у Львівській області вже звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом щодо стягнення боргів по орендній платі за земельні ділянки (справа № 380/11134/21) і вимога Заступника керівника Львівської обласної прокуратури у разі задоволення її судом може призвести до подвійного стягнення одного і того самого боргу по орендній платі. Вважає, що заборгованість відсутня, а відповідно відсутній предмет спору, що має наслідком закриття провадження у справі. При цьому, клопотання про закриття провадження відповідач не заявляє.

2.5. Відповідач вважає, що наявні підстави також і для залишення позову без розгляду, оскільки відсутні докази, що позивач не може чи не бажає здійснити захист інтересів держави та звертатись до суду з відповідним позовом до відповідача, а сама по собі обставина не звернення міської ради з позовом упродовж певного часу не свідчить про неможливість виконання позивачем функцій із захисту держави. При цьому, клопотання про залишення позову без розгляду відповідач не заявляє, а просить відмовити у задоволенні позову.

3. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ІЗ МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ

3.1. Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області (згідно з договором орендодавець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів» (згідно з договором орендар, згідно з матеріалами справи - відповідач) уклали договір оренди землі від 23.05.2019.

3.2. Відповідно до п. 2.1 в оренду передається земельна ділянка, площею 16,3792 га, кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0345.

3.3. Згідно з п. 3.1 договору такий укладено на 10 років.

3.4. Орендна плата становить 47 480,29 грн на рік, вноситься орендарем відповідно до Податкового кодексу України.

3.5. Сторонами договору підписано акт прийому-передачі земельної ділянки від 23.05.2019.

3.6. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.04.2023 земельна ділянка, площею 16,3792 га (кадастровий номер земельної ділянки :05:000:0345) на праві власності належить Радехівській міській раді Львівської області.

3.7. Головним управлінням ДПС у Львівській області надано Львівській обласній прокуратурі інформацію листом від 27.05.2022 щодо заборгованості по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності у Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів»: скеровано в Львівський окружний адміністративний суд позов про стягнення з відповідача податкового боргу по орендній платі за земельні ділянки на суму 343 926,29 грн та адміністративних штрафів і санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів на суму 500 000,00 грн. Також повідомлено про нарахування за 2022 рік орендної плати по земельній ділянці за № :05:000:0345 в розмірі 3 836,40 грн (аналогічні відомості відображено в листі від 27.01.2023).

3.8. Згідно з податковою декларацією за 2020 (уточнююча) відповідачем задекларовано зобов`язання по річних сумах орендної плати по трьох земельних ділянках на загальну суму 28 628,48 грн, а саме по спірній у справі земельній ділянці на суму 3 516,70 грн; за 2021 рік 3 836,40 грн; за 2022 рік 3 836,40 грн; за 2023 рік 4 411,87 грн.

3.9. Листом від 05.10.2022 Головним управлінням ДПС у Львівській області повідомлено прокуратуру про орендарів, у яких обліковується заборгованість по орендній платі більше трьох місяців, серед яких вказано Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів». Аналогічний список із включеним до нього відповідачем Головне управління ДПС у Львівській області надало прокуратурі також 05.01.2023.

3.10. Радехівська міська рада листом від 03.03.2023 надала Львівській обласній прокуратурі інформацію про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів» заборгованості по сплаті орендної плати за земельні ділянки, у тому числі розрахунок по земельній ділянці з кадастровим номером :05:000:0345: за 2020 рік - 2 237,90 грн, за 2021 рік - 3 836,40 грн, за 2022 3 836,40 грн, за 2023 рік (01.01 01.03) 639,40 грн, тобто всього на суму 10 550,10 грн. Стосовно зазначення в додатку № 7 до позовної заяви кадастрового номеру земельної ділянки :05:000:0344 замість :05:000:0345, то прокурор і представник позивача в судовому засіданні 02.082023 надали пояснення стосовно допущення технічної помилки в останній цифрі номера. Суд зауважує, що площа і нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, вказаної в додатку № 7 до позовної заяви, відповідає відомостям спірної у цій справі земельної ділянки, тому приймає пояснення сторони.

4. ВИСНОВКИ СУДУ

4.1. Щодо обґрунтованості підстав звернення прокурора з даним позовом

4.2. Згідно з абз. 1-2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

4.3. Аналіз частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

4.4. Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Аналогічна правова позиція про застосування вказаних норм права викладена в постановах Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 20.09.2018 по справі № 924/1237/17, від 06.02.2019 у справі №927/246/18, від 22.10.2019 у справі №914/648/17, постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №924/1256/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц.

4.5. До позовної заяви долучено листування прокуратури та позивача. Так, листом від 20.01.2022 Львівська обласна прокуратура звернулась до позивача із запитом про надання інформації щодо виконання орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів» умов договорів оренди, надання розрахунку заборгованості по кожному договору окремо станом на 01.02.2022, щодо вжитих заходів про стягнення боргу з орендної плати чи розірвання договорів оренди. Не отримавши відповіді, орган прокуратури повторно витребовував інформацію у міської ради відповідно до листів від 24.03.2022, від 13.05.2022, від 25.10.2022, від 22.02.2023.

4.6. Радехівська міська рада Львівської області листом від 03.03.2023 відповідає прокуратурі, що станом на 01.03.2023 заборгованість відповідача по договорах оренди землі становить 21 281,11 грн, що земельні ділянки орендарем не використовуються.

4.7. Листом від 04.04.2023 Львівська обласна прокуратура повідомила Радехівську міську раду Львівської області, що враховуючи невжиття органом місцевого самоврядування заходів щодо припинення порушення відповідачем умов договору щодо сплати орендної плати, невжиття заходів щодо розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки з оренди, Львівська обласна прокуратура приймає рішення про звернення до Господарського суду Львівської області із позовною заявою в інтересах держави в особі позивача Радехівської міської ради Львівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів» про розірвання договору оренди земельної ділянки від 23.05.2019, зобов`язання повернути земельну ділянку, стягнення заборгованості.

4.8. Частиною 3 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Згідно з положеннями ч. 1 вказаної статті органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

4.9. Виходячи із наведених норм законодавства, «державним» (суспільним, публічним) інтересом для звернення прокурора до суду із даним позовом є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - припинення істотного порушенням орендарем договору, шляхом його розірвання, оскільки орендодавець позбавляється того, на що розраховував при укладенні договору, зокрема, своєчасного та в повному обсязі надходження платежів з орендної плати за землю до місцевого бюджету.

4.10. Суд зауважує, що орендодавцем по договору було Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, проте станом на даний час орендована земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади в особі Радехівської міської ради. Відповідно, Радехівська міська рада від імені територіальної громади здійснює права власника щодо спірної земельної ділянки та є органом, уповноваженим розпоряджатись від імені територіальної громади спірною земельною ділянкою відповідно до закону та умов договору.

4.11. Зазначені вище обставини порушення орендарем умов договору порушують інтереси територіальної громади як складової держави, оскільки бюджет недоотримує значні кошти. Однак вищезазначене залишились поза увагою органу місцевого самоврядування - позивача, який є представницьким органом та повинен вживати ефективних заходів до забезпечення захисту інтересів громади. Радою не вжито ефективних заходів до захисту інтересів громади і відповідно до матеріалів справи не було наміру звертатися з позовними вимогами про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки. Незважаючи на те, що ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування, питання припинення правовідносин засобами цивільно-правового реагування, радою не вирішувалось.

4.12. Вказане свідчить про бездіяльності позивача та доводить необхідність для застосування представницьких повноважень прокурором з метою захисту порушених інтересів держави. Незвернення позивача до суду, відсутність претензійної роботи з орендарем, який допускає заборгованість, про що відомо міській раді, свідчить про неналежний та неефективний спосіб захисту порушених інтересів територіальної громади уповноваженим органом та є правовою підставою для звернення прокуратури до суду з позовом.

4.13. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

4.14. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020, справа № 912/2385/18.

4.15. Встановлене спростовує твердження відповідача про недоведеність підстав звернення прокурором з позовом до суду. Враховуючи наведене, прокурор у даній справі не виступає як альтернативний суб`єкт звернення до суду, а правомірно, враховуючи поведінку органу місцевого самоврядування, та відповідно до закону захищає інтереси держави.

5. Щодо суті позовних вимог

5.1. Як встановлено з матеріалів справи, з 23.05.2019 на підставі договору оренди відповідач є орендарем земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0345, площею 16,3792 га, яка на даний час перебуває у комунальній власності в особі Радехівської міської ради Львівської області. Відповідно у відповідача існує обов`язок внесення орендної плати в розмірі річної суми 3 836,29 грн.

5.2. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

5.3. Враховуючи ту обставину, що в оренду передана земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної власності, то суд враховує положення Податкового кодексу України, як це визначено законодавством і п. 4.4 договору оренди. Так, згідно із п. 288.4 ст. 288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Згідно з п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

5.4. Статтею 287 Податкового кодексу України регламентовано строк сплати плати за землю. Так, відповідно до п. 287.3 вказаної статті податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

5.5. Виходячи з наведеного, орендар мав обов`язок сплачувати орендну плату (встановлену договором у розмірі річної плати в сумі 3 836,29 грн) щомісяця (тобто у розмірі 319,69 грн, оскільки 3 836,29/12 = 319,69) протягом 30 календарних днів, що настають за останнім звітним місяцем.

5.6. Матеріалами справи підтверджується існування на 03.03.2023 заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів» по сплаті орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0345 у розмірі 10 550,10 грн, яка утворилась внаслідок невнесення орендної плати за 2020 рік у розмірі 2 237,90 грн з нарахованих 3 836,40 грн, за 2021 рік - 3 836,40 грн, за 2022 3 836,40 грн, за 2023 рік (01.01 01.03) 639,40 грн. Розрахунки розміру орендної плати за період червня 2021 березня 2023 років підтверджують допущення систематичної несплати орендної плати відповідачем.

5.7. Про наявність обов`язку сплачувати орендну плату відповідач обізнаний, адже подавав податкові декларації за 2020 2023 роки. Проте, докази сплати відповідачем наявних у нього зобов`язань відсутні. Тобто обставина порушення орендарем своїх зобов`язань щодо сплати орендної плати не спростована.

5.8. Заперечення відповідача про те, що через воєнний стан він не мав змоги своєчасно сплачувати орендні платежі, суд визнає безпідставними, адже по-перше, несвоєчасні оплати допущені вже у 2020 році, тобто задовго до введення воєнного стану, по-друге, форс-мажор для цієї ситуації не підтверджений належними доказами (форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку), а по-третє, форс-мажор може мати наслідки лише для звільнення від відповідальності за неможливість виконання основного зобов`язання, що не є предметом спору в цій справі.

5.9. Інші заперечення відповідача, які уже зводяться до того, що у орендаря взагалі був відсутній обов`язок вносити орендну плату через невикористання земельної ділянки та через впровадження карантину, також не ґрунтуються на приписах законодавства та не спростовують підстав позову. Так, ст. 52-4 Податкового кодексу України передбачає, що не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності.

5.10. При цьому платники плати за землю (крім фізичних осіб), які відповідно до пункту 286.2 статті 286 цього Кодексу подали податкову декларацію, мають право подати уточнюючу податкову декларацію, в якій відобразити зміни податкового зобов`язання із сплати плати за землю за податковий період березень 2020 року. Установлено, що платники плати за землю (земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності), які визначають податкові зобов`язання із плати за землю на підставі податкових декларацій, сплачують податкове зобов`язання по внесенню плати за землю за податковий період квітень 2020 року у повному обсязі за місцезнаходженням земельної ділянки у строк до 30 червня 2020 року без нарахування пені та штрафних санкцій, передбачених цим Кодексом за порушення термінів сплати податкових зобов`язань щодо загальних термінів сплати податкового зобов`язання за такий період.

5.11. Тобто, законом орендар звільнявся від сплати оренди за березень 2020 і відповідно до встановлених обставин справи за 2020 відповідачем подано також уточнюючу податкову декларацію, що не заперечується іншими учасниками справи, і що не змінює підстав позову та не впливає на відсутність обов`язку орендаря сплачувати орендну плату за наступні періоди.

5.12. Аналізуючи інші підстави для звільнення від обов`язку орендаря від сплати орендної плати через впровадження карантину, суд аналізує приписи Цивільного кодексу України. Так, прикінцевими та перехідними положеннями кодексу (п. 14) установлено, що з моменту встановлення карантину і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

5.13. У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг.

5.14. Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користуванням майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково.

5.15. Ця норма не поширюється на суб`єктів господарювання, які впродовж дії карантину фактично здійснювали діяльність з використанням цього майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі, а також на договори найму майна, яке належить територіальній громаді.

5.16. У справі відсутні докази того, що орендар дотримувався встановленого законодавством порядку і звертався до орендодавця (власника) із заявами про зменшення розміру орендної плати у зв`язку з запровадженням карантину. Крім цього, предметом оренди є майно, яке належить територіальній громаді, що виключає застосування п. 14 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України. Крім того, п. 4.5 договору оренди передбачено, що розмір орендної плати в бік зменшення не може відбуватись. Тому заперечення відповідача в цій частині також безпідставні.

5.17. Щодо розгляду Львівським окружним адміністративним судом позову Головного управління ДПС у Львівській області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів» податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб по Бродівській ТГ і по Радехівській ТГ 2, адміністративних штрафів та штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напої (справа № 380/11134/21), суд зазначає, що відповідач не довів, що борг з орендної плати з юридичних осіб по Радехівській ТГ в сумі 21 142,01 грн є тим самим боргом, що стягується в справі № 914/1187/23, в тій самій сумі 10 550,00 грн, за той самий період: червень 2020 березень 2023, за ту ж земельну ділянку.

5.18. Так, із позовної заяви Головного управління ДПС у Львівській області, копія якої подана прокурором 09.08.2023, вбачається, що заборгованість по Радехівській ТГ в розмірі 21 141,94 грн утворювалась на підставі сум, належних до сплати земельних податків, на суми 2 602,59 грн, 2 602,59 грн, 2 602,59 грн, 2 602,59 грн, 2 602,59 грн, 2 602,59 грн, 2 602,59 грн, 2 602,59 грн, 321,30 грн. Натомість орендні платежі за земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0345 у розмірі 10 550,10 грн утворились внаслідок наявності у відповідача обов`язку сплати орендної плати в річному розмірі 3 836,40 грн та невнесення такої у 2020 році в сумі 2 237,90 грн, у 2021 в сумі 3 836,40 грн, у 2022 році - в сумі 3 836,40 грн, у 2023 в сумі 639,40 грн.

5.19. Враховуючи зазначене та неподання відповідачем інших доказів на підтвердження його позиції про тотожність боргу у господарській та адміністративній справах, суд не визнає доведеними заперечення відповідача в цій частині.

5.20. Резюмуючи проаналізовані доводи сторін, суд доходить висновку про неспростованість підстав позову. Так як вище встановлено наявний у відповідача обов`язок по сплаті орендної плати у визначені Податковим кодексом України строки, невнесення таких платежів упродовж червня 2020 березня 2023 років, що є систематичним, суд констатує порушення виконання відповідачем свого договірного обов`язку. Як наслідок, позовна вимога про стягнення з орендаря 10 550 грн боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

5.21. Припинення договору оренди землі регламентовано Законом України «Про оренду землі» (ст. 31). Так, договір оренди землі припиняється в перелічених випадках, а також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

5.22. Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Так, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. У разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендодавця (крім випадків розірвання договору у зв`язку з неналежним виконанням орендарем своїх обов`язків) орендар має право на відшкодування витрат на поліпшення орендованої земельної ділянки, здійснених за згодою орендодавця, та збитків, завданих розірванням договору.

5.23. Статтею 25 цього Закону передбачено обов`язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

5.24. Договором оренди від 23.05.2019 визначено випадки припинення дії договору шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором (п. 11.3 договору). Обов`язок орендаря вносити своєчасно та в повному обсязі орендну плату визначений п. 8.4.8 договору.

5.25. Крім цього, стаття 141 Земельного кодексу України передбачає, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. Тобто, такий випадок систематична несплата орендної плати чітко визначений законом.

5.26. Водночас, як вказує Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2018 у справі № 912/1386/17, при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України щодо підстав для розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін з підстав істотного порушення договору другою стороною.

5.27. При цьому, в постанові Верховного Суду від 22.06.2020 (справа № 922/2216/19) зроблено висновок щодо критеріїв істотності порушення умов договору як підстави дострокового розірвання договору на вимогу сторони в розумінні ст. 651 Цивільного кодексу України як необхідної передумови розірвання договору в судовому порядку на вимогу однієї сторони. Зазначено, що істотним є таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору. Невиплата орендної плати є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

5.28. Суд також враховує позицію Верховного Суду у справі № 650/628/19-ц (постанова від 10.09.2021): оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

5.29. Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

5.30. Враховуючи наведене та встановлені вище обставини систематичної (упродовж червня 2020 березня 2023 років) несплати відповідачем орендної плати, суд доходить висновку, що у правовідносинах, що виникли між сторонами, відповідач допустив істотне порушення умов договору, що має наслідком дострокове розірвання договору оренди. Тому позовна вимога про розірвання договору оренди земельної ділянки є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Водночас, суд звертає увагу, що договір був укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області і Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів», а не з Радехівською міською радою Львівської області, як вказано в п. 2 прохальної частини позовної заяви. За час правовідносин оренди відбулась зміна правового режиму власності земельної ділянки і на час звернення з позовом до суду така віднесена до комунальної власності. При цьому, зміни в договір оренди в частині орендодавця не вносились, і договір існує у первинній формі. У зв`язку з цим суд не має підстав називати договір оренди таким, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів» і Радехівською міською радою Львівської області. Тому в резолютивній частині рішення суд залишає назву договору з такими реквізитами, що відповідають реквізитам договору та зазначеним у ньому сторонам: Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів».

5.31. Правові наслідки припинення договору оренди регламентовані загальними положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» та спеціальними нормами Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

5.32. Так, відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

5.33. Згідно зі ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

5.34. Договором оренди також визначено обов`язок орендаря повернути земельну ділянку після припинення дії договору (п. 6.1). Крім цього, вимога про повернення земельної ділянки на користь держави в особі Радехівської міської ради Львівської області є похідною та залежать від первинної вимоги про розірвання договору. Враховуючи, що судом вище визнано обґрунтованою вимогу про розірвання договору оренди землі, то похідна вимога також підлягає задоволенню.

5.35. Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів» (80242, Львівська обл., Радехівський район, с. Кустин, вул. Данилюка, 1а, ідентифікаційний код юридичної особи 35307623) на користь Радехівської міської ради Львівської області (80200, м. Радехів, пр. Відродження, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 026361149) 10 550 грн боргу.

3. Розірвати договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :05:000:0345 від 23.05.2019, б/н, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів».

4. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів» (80242, Львівська обл., Радехівський район, с. Кустин, вул. Данилюка, 1а, ідентифікаційний код юридичної особи 35307623) повернути на користь держави в особі Радехівської міської ради Львівської області (80200, м. Радехів, пр. Відродження, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 026361149) земельну ділянку, площею 16,3792 га, кадастровий номер :05:000:0345.

5. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Радехів» (80242, Львівська обл., Радехівський район, с. Кустин, вул. Данилюка, 1а, ідентифікаційний код юридичної особи 35307623) на користь Львівської обласної прокуратури (отримувач: Львівська обласна прокуратура, , UA0000774 у ДКСУ у м. Києві, 79005, м. Львів, проспект Шевченка, 17/19) 8 052,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 25.09.2023.

Суддя Матвіїв Р.І.