номер провадження справи 27/196/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2023 Справа № 908/1744/23

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засідання Вака В.С., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" (вул. Волгоградська, буд. 26-А, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний номер юридичної особи 39587271)

до відповідача-1: Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" (вул. Заводська, буд. 7, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код юридичної особи 03345716)

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (пр. Гузара Любомира, 44, м. Київ, 03065, ідентифікаційний код юридичної особи 42795490)

до відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз трейдинг" (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код юридичної особи 42399676)

про спір немайнового характеру

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача-1: не прибув

від відповідача-2: Мясков Олексій Євгенійович (в режимі відеоконференції ) - (ТОВ "Оператор газотранспортної системи України") довіреність № 262 від 30.05.2023

від відповідача-3: Коваль Наталія Тарасівна (в режимі відеоконференції ) - (ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг") довіреність № 4 від 24.05.2022

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" звернулося до суду з позовом про:

- зобов`язання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" здійснити перерахунок обсягів переданого природного газу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" за Рамковим договором купівлі-продажу природного газу № 2рд БГр-ЗГЗ від 30.09.2021 року та Індивідуальним Договором №БГр-21/22-ЗГЗ від 30.09.2021 року, зазначених в комерційних актах приймання- передачі природного газу за період з жовтня 2021 по квітень 2022 року;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" безоплатно усунути недоліки товару (природного газу), шляхом коригування в бік зменшення обсягів переданого природного газу ТОВ "ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ" за Рамковим договором купівлі-продажу природного газу № 2рд БГр-ЗГЗ від 30.09.2021 року та Індивідуальним Договором № БГр-21/22-ЗГЗ від 30.09.2021 року, зазначених в комерційних актах приймання-передачі природного газу за період з жовтня 2021 по квітень 2022 року;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" безоплатно усунути недоліки товару (природного газу), шляхом коригування в бік зменшення обсягів переданого природного газу ТОВ "ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ" за Рамковим договором купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ЗГЗ від 30.09.2021 року та Індивідуальним Договором №БГр-21/22-ЗГЗ від 30.09.2021 року, зазначених в комерційних актах приймання-передачі природного газу за період з жовтня 2021 по квітень 2022 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2023 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1744/23 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 29.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1744/23. Присвоєно справі номер провадження 27/196/23. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження на 26.06.2023.

Ухвалою суду від 26.06.2023 продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів, відкладено підготовче провадження. Засідання суду призначено на 03.08.2023.

Ухвалою суду від 03.08.2023 відкладено підготовче провадження. Засідання суду призначено на 28.08.2023.

27.07.2023 на адресу суду надійшло клопотання позивача про призначення судової експертизи. Позивач просить суд призначити у справі № 908/1744/23 судову (комплексну) експертизу, проведення якої доручити Державному науково-дослідному експбртно-криміналістичному центру МВС України (вул. Велика Кільцева, 4, с. Петропавлівська-Борщагівка, Бучанський р-н, Київська обл., 08130) із правом залучення, при необхідності, судових експертів та фахівців, які володіють необхідними знаннями в даній галузі (утому числі працівників інших установ).

На вирішення експерту(ам) поставити наступні питання:

- Чи відповідала якість природного газу, що був переданий у період з 01.10.2021 по 30.04.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз трейдинг", Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (на точці входу в ГТС) з метою подальшого транспортування Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" для постачання побутовим споживачам м. Харкова і окремо Харківської області, вимогам щодо норм якості, фізико-хімічним показникам та іншим характеристикам природного газу, визначених розділом III Кодексу газотранспортної системи? Якщо ні, то по яких параметрах і з якою різницею похибки?

- Яким чином фактичний компонентний склад хімічних елементів газу, його фізичні властивості, вміст яких не відповідає нормам фізико-хімічних показників газу, визначених розділом III Кодексу газотранспортної системи, вплинув на обсяг газу, використаного побутовими споживачами м. Запоріжжя та окремо Запорізької області у період з 01.10.2021 по 30.04.2022, який закуплений Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" у Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз трейдинг" на підставі Рамкового договору купівлі- продажу природного газу № 2рд_БГр-ЗГЗ від 30.09.2021 та Індивідуального Договору № БГр-21 /22-ЗГЗ до Рамкового Договору купівлі-продажу природного газу?

- Який об`єм природного газу, переданого згідно Рамкового та Індивідуального договорів, та розподіленого Операторами ГРМ побутовим споживачам м. Запоріжжя та окремо Запорізької області, підлягає коригуванню в бік зменшення через його невідповідність фізико-хімічним показникам газу, визначених розділом III Кодексу газотранспортної системи і на який розмір/обсяг?

Витрати на проведення експертизи покласти на позивача. Зупинити провадження у справі № 908/1744/23 до моменту закінчення експертизи.

Ухвалою суду від 28.08.2023 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" про призначення судової експертизи відмовлено. Підготовче провадження закрито. Призначено справу до розгляду по суті 20.09.2023.

Судове засідання проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів відповідачів-2,-3.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено представникам відповідачів 2,-3, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

20.09.2023 представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином, шляхом надсилання примірника ухвали суду від 28.08.2023, підписаного кваліфікованим електронним підписом на електронну адресу позивача - .

Клопотань про розгляд справи за відсутності позивача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Отже, позивач своїм правом бути присутнім у судовому засіданні не скористався.

Представник відповідача-1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином, шляхом надсилання примірника ухвали суду від 28.08.2023, підписаного кваліфікованим електронним підписом на електронні адреси відповідача-1 - , .

Клопотань про розгляд справи за відсутності відповідача-1 або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Отже, відповідач-1 своїм правом бути присутнім у судовому засіданні не скористався.

Представник відповідача-2 підтримав заперечення на позовну заяву, викладені у відзиві від 23.06.2023 № ТОВВИХ-23-8552. Просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача-3 підтримав заперечення на позовну заяву, викладені у відзиві від 21.06.2023 вих. № 125/08-5279. Просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та зазначив про пропущення позивачем шестимісячного строку на звернення з позовом до суду.

У судовому засіданні 20.09.2023, на підставі ст. 217 ГПК України суд закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів - ст. 218 ГПК України.

Судові дебати - частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши представників сторін, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газотранспортна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповіджальністю «Запоріжгаз Збут» (Покупець) укладено рамковий договір купівлі-продажу природного газу від 30.09.2021 № 2рд_БГр-ЗГЗ (далі Рамковий договір, Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 Рамкового договору, цей договір (включаючи усі зміни та доповнення) регулює відносини сторін щодо купівлі-продажу, передачі та прийому природного газу за угодою, якою є Індивідуальний договір. Форма Індивідуального договору наведена у Додатку 1, що є невід`ємною частиною Договору.

Індивідуальний договір повинен бути укладений, з урахування умов Договору, у письмовій формі та підписаний уповноваженими представниками сторін, і складає невід`ємну частину Договору (п. 1.2 Рамкового договору).

Відповідно до п. 1.3 Рамкового договору, умовами Індивідуального договору визначається Договірна ціна, Договірна вартість, Договірний обсяг, Періоди поставки, порядок оплати, Пункт поставки та інші умови, визначені згідно з Договором. У разі якщо інше не передбачено умовами Індивідуального договору, застосовуються положення Рамкового договору.

Згідно з п. 1.4 Рамкового договору, Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю природний газ в обсягах та у строки, що погоджені сторонами у відповідному Індивідуальному договорі, а Покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу газу у розмірі, строки та у порядку, що визначені відповідним Індивідуальним договором та Рамковим договором.

Передача та приймання природного газу здійснюється на ВТТ шляхом надання сторонами Оператору ГТС торгових сповіщень на відчуження/набуття природного газу в Інформаційній платформі Оператора ГТС, відповідно до вимог Кодексу ГТС. Право власності на природний газ переходить від Продавця до Покупця на ВТТ (п. 3.3 Рамкового договору).

Відповідно до п.п. 3.9 та 3.10 Рамкового договору, після закінчення Періоду поставки, у якому була здійснена передача газу, але не пізніше 8-го числа місяця, наступного за Періодом поставки, якщо інше не передбачено Індивідуальним договором, Продавець складає, підписує, скріплює своєю печаткою комерційний акт та направляє на підпис Покупцю його скановану копію на електронну адресу Покупця, вказану у розділі 11 Договору. Комерційний акт вважається отриманим Покупцем в день направлення його Продавцем на електронну адресу Покупця, також Продавець надсилає на підпис Покупцю оригінали комерційного акту у двох примірниках, підписані та скріплені печаткою Продавця на поштову адресу Покупця, вказану у розділі 11 Договору.

Покупець підписує, скріплює печаткою (за наявності) отриману скановану копію комерційного акту та направляє підписану ним скановану копію на електронну адресу Продавця, вказану у розділі 11 Договору. Покупець також підписує оригінал отриманого від Продавця комерційного акту та повертає один примірник підписаного Покупцем комерційного акту Продавцю, не пізніше 12-го числа місяця, наступного за Періодом поставки, на поштову адресу Продавця, вказану у розділі 11 Договору.

Продаж природного газу здійснюється за Договірною ціною, що встановлюється між Продавцем та Покупцем на умовах Індивідуального договору (п. 4.2 Рамкового договору).

Договірна вартість розраховується і підлягає сплаті в українських гривнях у безготівковій формі на рахунок Продавця. Договірна вартість кожного Договірного обсягу газу визначається на умовах Індивідуального договору (п. 4.3 Рамкового договору).

Відповідно до п. 4.4 Рамкового договору, Покупець має здійснити оплату за природний газ на умовах, передбачених Індивідуальним договором.

30.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" було укладено Індивідуальний договір № БГр-21/22-ЗГЗ до Рамкового договору від 30.09.2021 № 2рд_БГр-ЗГЗ.

Відповідно до п. 1 Індивідуального договору загальний період поставки становити з 01.10.2021 по 30.04.2022.

Згідно п. 3 Індивідуального договору плановий договірний обсяг за загальний період поставки складає 246 400,000 тис. куб.м.

Відповідно до п. 7 Індивідуального договору протягом трьох робочих днів після отримання Продавцем Заявки, сторони укладають відповідну Додаткову угоду до Індивідуального договору, в якій визначають Договірний обсяг природного газу на Період поставки, відповідно до поданої Заявки, та його Договірну вартість.

Згідно п. 8 Індивідуального договору, договірна вартість газу за Період поставки розраховується як добуток Договірного обсягу відповідно до укладеної сторонами Додаткової угоди та наданої Покупцем Заявки та Договірної ціни, визначеної в пункті 10 Індивідуального договору.

Відповідно до п. 12 Індивідуального договору оплата Договірної вартості за відповідний Період поставки здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами на банківський рахунок Продавця протягом 45 календарних днів починаючи з дня, наступного за днем закінчення відповідного Періоду поставки.

Відповідно до Заявок Покупця, сторонами було укладено додаткові угоди до Індивідуального договору, на підставі яких Продавцем було передано Покупцю за період з 01.10.2021 по 30.04.2022 природний газ обсягом 222 922,540 тис. куб. м. загальною вартістю 1 654 085 246,80 грн, що підтверджується підписаними Покупцем та Продавцем комерційними актами.

Відповідач-2 зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" не здійснило оплату переданого природного газу в повному обсязі. Заборгованість Покупця перед Продавцем за Рамковим договором складала 786 986 846,66 грн, що змусило Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» звернутись з позовною заявою від 28.04.2023 № 125/08-3766 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут".

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.05.2023 відкрито провадження у справі № 908/1574/23 за зазначеним позовом.

Позивач обґрунтовуючи позов зазначив, що відповідно до термінів, визначених в Рамковому договорі, комерційний акт - акт, в якому зазначається договірна ціна, фактичний обсяг газу, що був переданий Продавцем Покупцеві протягом Періоду поставки згідно з торговими сповіщеннями підтвердженими Оператором ГТС в Інформаційній платформі Оператора ГТС та вартість природного газу, яка визначається шляхом множення фактичного обсягу природного газу на Договірну ціну.

Пунктом 3.9 Рамкового договору передбачено, що після закінчення періоду поставки, у якому була здійснена передача, але не пізніше 8-го числа місяця, наступного за періодом поставки, якщо інше не передбачено Індивідуальним договором, Продавець складає, підписує, скріплює своєю печаткою Комерційний акт та направляє його на підпис Покупцю.

Виходячи із п. 3.9 Рамкового договору позивач вважає, що саме на відповідача-3 покладено обов`язок складати комерційні акти з відповідними обсягами і направляти їх Позивачу. При цьому, комерційні акти - приймання передачі природного газу складаються на підставі даних підтверджених Оператором ГТС, які відображаються в торгових сповіщеннях.

Природний газ, придбаний за Рамковим та Індивідуальним договорами, постачався нашим Товариством безпосередньо побутовим споживачам. Наше Товариство отримало від своїх споживачів ряд претензій щодо імовірної невідповідності якості газу, який постачався їм у період з жовтня 2021 по квітень 2022 року (та, відповідно, був придбаний у Відповідача - 3), вимогам ФХП, визначених Кодексом газотранспортної системи, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493, зареєстрованою в Мінюсті України 06ю11.2015 за № 1378/27823 (далі Кодекс ГТС).

Проаналізувавши паспорти фізико-хімічних показників природного газу за період з 01.10.2021 -30.04.2022 рр., по Запорізькій області, які були роздруковані з офіційного веб-сайта оператора газотранспортної системи, позивачем встановлено невідповідність якості газу, переданого за Рамковим та Індивідуальним договором упродовж періоду з жовтня 2021 по квітень 2022 року, вимогам ФХП, визначених Кодексом ГТС, зокрема в частині дотримання параметру «температура точки роси за вологою».

Позивач стверджує, що відповідач-3 не виконав умови п. 2.3 Рамкового договору та не передало позивачу газ належної якості, який би відповідав вимогам, визначеним розділом III Кодексу ГТС, а відповідачі-1,-2, відповідно, порушили умови Договору № транспортування природного газу від 17.12.2019 та вимоги Кодексу ГТС; Кодексу ГРМ в частині затверджених стандартів якості природного газу.

Позивач вважає, що відповідачі-1,-2,-3 несуть відповідальність перед позивачем за якість газу, який продають/розподіляють відповідно.

За твердження позивача, оскільки відповідачами -1,-2,-3 не виконано належним чином зобов`язання по передачі позивачу природного газу належної якості, останні зобов`язані усунути недоліки переданого товару (природного газу), шляхом здійснення перерахунку обсягів природного газу, переданого позивачу за Рамковим договором купівлі-продажу природного газу та Індивідуальним Договором до Рамкового Договору купівлі-продажу природного газу, у зв`язку із недотриманням параметрів якості природного газу за період з жовтня 2021 по квітень 2022 р.

Вищевикладене послугувало для звернення позивача до суду з даним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За положеннями статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Згідно приписів ст. 509 ЦК України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст.180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

У відповідності до ч. 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Нормативно-правове регулювання правовідносин, що склались між сторонами у даній справі здійснюється Законом України «Про ринок природного газу» (далі Закон), Кодексом газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.15 № 2493 (далі Кодекс ГТС), ЦК та ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про ринок природного газу», права та обов`язки оператора газотранспортної системи визначаються цим Законом, кодексом газотранспортної системи, іншими нормативпо-правовими актами, а також договором транспортування природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу.

За змістом п.п. 19-21 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Оптовий покупець - суб`єкт господарювання, який придбаває природний газ на підставі договору купівлі-продажу не для власного споживання.

Оптовий продавець - суб`єкт господарювання, який реалізує природний газ оптовому покупцю або постачальнику на підставі договору купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам затверджено постановою №2500 від 30.09.2015 (із змінами та доповненнями Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП).

Кодекс газотранспортної системи є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 у справі № 910/4179/20).

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про ринок природного газу», транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

Кодекс ГТС є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 у справі № 910/4179/20).

Відповідно до положень п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС:

- віртуальна точка - точка в газотранспортній системі з невизначеним фізичним розташуванням;

- віртуальна торгова точка (віртуальна точка, на якій відбувається передача природного газу) - точка в газотранспортній системі з невизначеним фізичним розташуванням, у якій замовники послуг транспортування можуть здійснювати передачу природного газу, поданого до газотранспортної системи, на щоденній основі згідно з вимогами цього Кодексу (далі - ВТТ);

- договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги);

- замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу;

- інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу;

- портфоліо балансування - сукупність подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу;

- торгове сповіщення - інформаційне повідомлення відповідно до форми, встановленої цим Кодексом, що направляється оператору газотранспортної системи від замовника послуг транспортування природного газу щодо обсягів природного газу, які він відчужив або набув.

Відповідно до п.1 глави 2 розділу XIV Кодексу ГТС передача природного газу, поданого в газотранспортну систему, між двома портфоліо балансування замовників послуг транспортування здійснюється шляхом надання оператору газотранспортної системи торгових сповіщень на відчуження чи набуття природного газу, що були надані оператору газотранспортної системи по відношенню до однієї газової доби.

Замовник послуг транспортування має право надавати торгове сповіщення виключно після набуття/відчуження права власності на такий обсяг (об`єм) природного газу за договором купівлі-продажу природного газу (або іншою цивільно-правовою угодою) іншому замовнику послуг транспортування у відповідну газову добу на віртуальну торгову точку.

Відповідно до пункту 11 глави 7 розділу III Кодексу ГТС, передача природного газу, поданого до газотранспортної системи між замовниками послуг транспортування, здійснюється у віртуальній торговій точці шляхом подання оператору газотранспортної системи торгових сповіщень на відчуження чи набуття природного газу, що були надані оператору газотранспортної системи по відношенню до однієї доби.

Згідно з пунктом 8 глави 2 розділу XIV Кодексу ГТС, якщо Оператор ГТС отримує торгові сповіщення на відчуження та на набуття, що збігаються, та якщо обсяги природного газу у сповіщеннях є рівними, то Оператор ГТС погоджує таку передачу природного газу та відносить такі обсяги природного газу на відповідні портфоліо балансування:

як відбір з газотранспортної системи по відношенню до портфоліо балансування замовника послуг транспортування природного газу, що надає торгове сповіщення на відчуження;

як подачу до газотранспортної системи по відношенню до портфоліо балансування замовника послуг транспортування природного газу, що надає торгове сповіщення на набуття.

У відповідності до умов Рамкового договору загальна кількість природного газу, що передається Продавцем Покупцю на виконання цього Договору, дорівнює обсягу природного газу, що передається відповідно до умов Індивідуального Договору за цим Договором, та визначається на підставі Комерційних актів, (п.2.1. Рамкового договору).

Відповідно до п. 3.1 Рамкового договору ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ТОВ «Запоріжгаз Збут» узгодили, що перехід права власності на природний газ відбувається на умовах, передбачених цим Договором, якщо інше не передбачено Індивідуальним договором:

Відповідно до умов пункту 3.3 Рамкового договору, передача та приймання природного газу здійснюється на ВТТ (віртуальна торгова точка) шляхом надання Сторонами Оператору ГТС торгових сповіщень на відчуження/набуття природного газу в Інформаційній платформі Оператора ГТС, відповідно до вимог Кодексу ГТС. Фактичний обсяг переданого Продавцем та прийнятого Покупцем газу на ВТТ за Період поставки згідно з Індивідуальним договором дорівнює сумі усіх обсягів, зазначених у торгових сповіщеннях Сторін, на підставі яких Оператором ГТС погоджено передачу природного газу протягом такого Періоду поставки (п. 3.8 Рамкового договору).

У торгових сповіщеннях, зокрема, зазначається обсяг природного газу, що передається/ приймається Сторонами відповідно до Індивідуального Договору та портфоліо балансування для постачання природного газу побутовим споживачам, що передбачено Кодексом ГТС. Право власності на природний газ переходить від Продавця до Покупця на ВТТ.

Відповідно до п. 3.5 Рамкового договору, торгові сповіщення надаються відповідно до умов, визначених Індивідуальним Договором та Кодексом ГТС:

Покупець зобов`язаний надати Торгове сповіщення на набуття природного газу в Інформаційній платформі Оператора ГТС в обсязі, що не перевищує максимальний обсяг природного газу відповідного Періоду поставки, з урахуванням попередньо переданого Продавцем та прийнятого Покупцем обсягу у такому Періоду поставки згідно з умовами Індивідуального Договору та Додаткової угоди, до 13-00 год. Газової доби, що передує Газовій добі передачі відповідного Періоду поставки.

Покупець має право до 04:00 Газової доби, що передує Газовій добі передачі відповідного Періоду поставки, скоригувати подане Торгове сповіщення на набуття природного газу в Інформаційній платформі Оператора ГТС, згідно з умовами підпункту 3.5.1 Договору.

Після переходу права власності на природний газ Покупець несе всі ризики і бере на себе всю відповідальність, пов`язану із правом власності на природний газ (пункт 3.4. Рамкового договору).

Після надання торгового сповіщення Продавець не несе відповідальність за подальше використання природного газу Покупцем (пункт 3.12 Рамкового договору).

Продавець не відповідає за будь-які перебої у транспортуванні або зберіганні газу, які стосуються функціонування, обслуговування та/або розвитку ГТС, а також за будь-яке погіршення якості газу, що сталося з вини Оператора ГТС (пункт 6.5 Рамкового договору).

Відповідно до пункту 11 Глави 7 Розділу III Кодексу ГТС, передача природного газу, поданого до газотранспортної системи між замовниками послуг транспортування, здійснюється у віртуальній торговій точці шляхом подання оператору газотранспортної системи торгових сповіщень відповідно до вимог глави 2 розділу XIV цього Кодексу.

Відповідно до Глави 2 розділу XIV цього Кодексу ГТС передача природного газу, поданого в газотранспортну систему, між двома портфоліо балансування замовників послуг транспортування здійснюється шляхом надання оператору газотранспортної системи торгових сповіщень на відчуження чи набуття природного газу, що були надані оператору газотранспортної системи по відношенню до однієї газової доби.

Замовник послуг транспортування має право надавати торгове сповіщення виключно після набуття/відчуження права власності на такий обсяг (об`єм) природного газу за договором купівлі-продажу природного газу (або іншою цивільно-правовою угодою) іншому замовнику послуг транспортування у відповідну газову добу на віртуальну торгову точку.

Оператор газотранспортної системи забезпечує функціонування формаційної платформи, на якій здійснюється опрацювання наданих торгових сповіщень (пункт 2 Глави 2 Розділу XIV цього Кодексу ГТС).

Обробка торгових сповіщень оператором газотранспортної системи здійснюється цілодобово не довше тридцяти хвилин, крім випадку якщо замовником послуг транспортування не визначено інший строк набрання чинності торговим сповіщенням, що дає можливість подовжити термін обробки торгового сповіщення до двох годин (пункт 3 Глави 2 Розділу XIV цього Кодексу ГТС).

Замовник має право змінити або відкликати надане торгове сповіщення до моменту його підтвердження оператором газотранспортної системи (пункт 4 Глави 2 Розділу XIV цього Кодексу ГТС).

Відповідно до пункту 5 Глави 2 Розділу XIV цього Кодексу ГТС торгове сповіщення має містити таку інформацію: газова доба, коли передаватиметься природний газ; ідентифікацію відповідних портфоліо балансування замовників послуг транспортування природного газу, між якими відбувається передача природного газу, зокрема реквізити замовників, їх ЕІС-коди; зазначення чи є це торговим сповіщенням на відчуження чи набуття; обсяг природного газу, що передається (набувається), виражений у куб.м та одночасно (інформативно) в одиницях енергії (кВт-год).

Згідно пункту 8 Глави 2 Розділу XIV цього Кодексу ГТС якщо оператор газотранспортної системи отримує торгові сповіщення на відчуження та на набуття, що збігаються, та якщо обсяги природного газу у сповіщеннях є рівними, то оператор газотранспортної системи погоджує таку передачу природного газу та відносить такі обсяги природного газу на відповідні портфоліо балансування: як відбір з газотранспортної системи по відношенню до портфоліо балансування замовника послуг транспортування природного газу, що надає торгове сповіщення на відчуження; як подачу до газотранспортної системи по відношенню до портфоліо балансування замовника послуг транспортування природного газу, що надає торгове сповіщення на набуття.

Передача природного газу здійснюється на віртуальній торговій точці.

У випадку коли обсяги природного газу в парі торгових сповіщень на відчуження та набуття, що збігаються, не є рівними, оператор газотранспортної системи відхиляє обидва сповіщення.

Правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» є такими, що відбуваються на оптовому ринку купівлі-продажу природного газу.

Продаж природного газу та перехід права власності на природний газ відбувається у віртуальні торговій точці (ВТТ). Після переходу права власності на природний газ Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут», як покупець несе всі ризики і бере на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

З огляду на вищевикладене, суб`єкти ринку природного газу (в даному випадку Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», як Продавець, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» як Покупець), які уклали договір купівлі-продажу природного газу, на його виконання здійснюють приймання-передачу природного газу у віртуальній торговій точці, користуючись ресурсами інформаційної платформи Оператора ГТС, зокрема, таким інструментом, як торгове сповіщення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 у справі № 910/4179/20.

Після надання торгового сповіщення Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», як продавець не несе відповідальність за подальше використання природного газу покупцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут».

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», як Продавець не відповідає за будь-які перебої у транспортуванні або зберіганні газу, які стосуються функціонування, обслуговування та/або розвитку ГТС, а також будь-яке погіршення якості газу, що сталося з вини Оператора ГТС.

Поряд з цим, відчуження Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» та набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» природного газу здійснюється шляхом надсилання сторонами оператору газотранспортної системи торгових сповіщень в електронному вигляді, які формуються та скріплюються ЕЦП уповноваженої особи на інформаційній платформі Оператора ГТС та в обов`язковому порядку містять обсяг природного газу, що передається (набувається).

В подальшому Оператор ГТС, за результатом розгляду отриманих торгових сповіщень, здійснює їх підтвердження про що Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (продавець) отримують відповідне інформаційне повідомлення від Оператора ГТС.

Після підтвердження торгового сповіщення Оператор ГТС збільшує обсяг природного газу ТОВ «Запоріжгаз Збут» (покупець), який приймає природний газ, та зменшує обсяг природного газу ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» (продавець), який передає природний газ, на обсяг природного газу, який був вказаний у підтвердженому торговому сповіщенні.

З огляду на викладене, зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» з передачі природного газу Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» є виконаними з моменту передачі права власності на природний газ у віртуальній торговій точці (ВТТ).

Відповідно до пункту 3.9 Рамкового договору після закінчення періоду поставки, у якому була здійснена передача газу, але не пізніше 8 числа місяця, наступного за періодом поставки, якщо інше не передбачено Індивідуальним договором. Продавець складає, підписує, скріплює своєю печаткою комерційний акт та направляє на підпис покупцю його скановану копію на електронну адресу покупцю, вказану у розділі 11 цього договору. Комерційний акт вважається отриманим покупцем в день направлення його продавцем на електронну адресу покупця, також продавець надсилає на підпис покупцю оригінали комерційного акту у двох примірниках підписані та скріплені печаткою продавця на поштову адресу покупця, вказану у розділі 11 цього договору.

Покупець підписує, скріплює печаткою (за наявності) отриману скановану копію комерційного акту та направляє підписану ним скановану копію на електронну адресу продавця, вказану у розділі 11 цього договору. Покупець також підписує оригінал отриманого від продавця комерційного акту та повертає один примірник підписаного покупцем комерційного акту продавцю, не пізніше 12 числа місяця, наступного за періодом поставки на поштову адресу продавця, вказану у розділі 11 цього договору (пункт 3.10. Рамкового договору).

Відповідач-3 зазначив, що, що протягом жовтня 2021 - квітня 2022 року Оператором ГТС було підтверджено 213 торгових сповіщень Продавця на відчуження природного газу та 213 торгових сповіщень Покупця на набуття природного газу. Внаслідок чого Покупець набув природний газ в загальному обсязі 222 922, 540 тис. куб м, що повністю підтверджено відповідними комерційними актами приймання-передачі природного газу: № 1 __10-БГр-ЗГЗ від 31.10.2021, № ІЛ-БГр-ЗГЗ від 30.11.2021; № 1_12-БГр-ЗГЗ від 31.12.2021; № 1_01-БГр-ЗГЗ від 31.01.2022; № 1_02-БГр-ЗГЗ від 28.02.2022; № 1_03-БГр-ЗГЗ від 31.03.2022; № 1_04-БГр-ЗГЗ від 30.04.2022.

Крім того, протягом дії Рамкового договору Покупцем не висувалось жодних претензій відносно якості та кількості природного газу, який передавався йому Продавцем. Жодних застережень щодо якості газу при підписанні відповідних комерційних актів приймання-передачі від Покупця не надходило.

Щодо твердження позивача про відсутність у комерційних актах приймання-передачі природного газу відомостей щодо передання позивачу природного газу, який би відповідав фізико-хімічним показникам газу і вимогам, визначеним розділом III Кодексу ГТС суд зазначає, що як вже зазначалося, відповідно до п.п. 3.9 та 3.10 Рамкового договору, після закінчення Періоду поставки, у якому була здійснена передача газу, але не пізніше 8-го числа місяця, наступного за Періодом поставки, якщо інше не передбачено Індивідуальним договором, Продавець складає, підписує, скріплює своєю печаткою комерційний акт та направляє на підпис Покупцю його скановану копію на електронну адресу Покупця, вказану у розділі 11 Договору. Комерційний акт вважається отриманим Покупцем в день направлення його Продавцем на електронну адресу Покупця, також Продавець надсилає на підпис Покупцю оригінали комерційного акту у двох примірниках, підписані та скріплені печаткою Продавця на поштову адресу Покупця, вказану у розділі 11 Договору.

Покупець підписує, скріплює печаткою (за наявності) отриману скановану копію комерційного акту та направляє підписану ним скановану копію на електронну адресу Продавця, вказану у розділі 11 Договору. Покупець також підписує оригінал отриманого від Продавця комерційного акту та повертає один примірник підписаного Покупцем комерційного акту Продавцю, не пізніше 12-го числа місяця, наступного за Періодом поставки, на поштову адресу Продавця, вказану у розділі 11 Договору.

Відповідно до Рамкового договору, комерційний акт - акт, в якому зазначається Договірна ціна, фактичний обсяг газу, що був переданий Продавцем Покупцеві протягом Періоду поставки згідно з торговими сповіщеннями, підтвердженими Оператором ГТС в Інформаційній платформі Оператора ГТС, та вартість природного газу, яка визначається шляхом множення фактичного обсягу природного газу на Договірну ціну.

Таким чином, Рамковий договір не вимагає зазначення в комерційних актах відомостей щодо передання Покупцю природного газу, який би відповідав фізико-хімічним показникам газу і вимогам, визначеним розділом III Кодексу ГТС.

Отже, посилання Покупця на відсутність в комерційних актах згаданих відомостей є безпідставним.

Сама по собі відсутність в комерційних актах відомостей щодо відповідності природнього газу стандартним умовам не свідчить про те, що переданий природній газ не відповідав стандартним умовам чи будь яким іншим якісним показникам.

Суд зауважує, що відповідно до п.п. 3.3, 3.4, 3.12 та 6.5 Рамкового договору узгодили, що продаж природного газу та перехід права власності на природний газ відбувається у віртуальні торговій точці (ВТТ). Після переходу права власності на природний газ Покупець несе всі ризики і бере на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ. Після надання торгового сповіщення Продавець не несе відповідальність за подальше використання природного газу Покупцем. Продавець не відповідає за будь-які перебої у транспортуванні або зберіганні газу, які стосуються функціонування, обслуговування та/або розвитку ГТС, а також будь-яке погіршення якості газу, що сталося з вини Оператора ГТС.

Зобов`язання Продавця з передачі природного газу Покупцю є виконаними з моменту передачі права власності на природний газ у віртуальній торговій точці (ВТТ), тобто у точці в газотранспортній системі з невизначеним фізичним розташуванням.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 глави 1 розділу III Кодексу ГТС, відповідальним за якість газу є у точках входу (крім точок входу на міждержавному з`єднанні) - оператори суміжних систем, суміжні газовидобувні підприємства, які подають природний газ до газотранспортної системи в точці входу. У точках входу на міждержавному з`єднанні відповідальним є замовник послуг транспортування; у точках виходу - оператор газотранспортної системи.

Отже, Продавець не входить до кола вищезазначених осіб та, як наслідок, не несе відповідальності за якість газу на точці виходу з ГТС.

З огляду на те, що продаж та перехід права власності на природний газ відбувається у ВТТ, відповідач-3 не може нести відповідальність за якість отриманого споживачами природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про ринок природного газу», права та обов`язки оператора газотранспортної системи визначаються цим Законом, кодексом газотранспортної системи, іншими нормативно-правовими актами, а також договором транспортування природного газу.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про ринок природного газу», транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС, документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування є договір транспортування природного газу.

Так, між замовником послуг транспортування товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» та Оператором ГТС існують договірні взаємовідносини - наявний укладений Договір в Типовій формі, затвердженій постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497.

Згідно пункту 5.1 Договору, порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються Сторонами відповідно до вимог Кодексу ГТС та з урахуванням цього Договору.

Відповідно до пункту 3 глави 1 розділу III Кодексу ГТС, визначення ФХП природного газу у точках виходу газотранспортної системи проводиться оператором газотранспортної системи на умовах, визначених Кодексом ГТС та погоджених з операторами суміжних систем або прямими споживачами, з використанням автоматичних потокових приладів (автоматичних хроматографів та вологомірів) та/або вимірювальних хіміко-аналітичних лабораторій.

Точки визначення ФХП (місця відбору проб) природного газу та періодичність проведення вимірювань при використанні для визначення ФХІІ вимірювальних хімікоаналітичних лабораторій узгоджуються оператором газотранспортної системи з операторами суміжних систем, суміжними газовидобувними підприємствами або іншими суб`єктами, безпосередньо підключеними до газотранспортної системи, окремим протоколом (пункт 6 глави 1 розділу III Кодексу ГТС).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» не є суб`єктом, визначеним вказаним положенням Кодексу ГТС, з яким Оператор ГТС узгоджує точки визначення ФХП природного газу та періодичність проведення вимірювань.

Відповідно до пункту 18 глави 1 розділу III Кодексу ГТС, якщо природний газ, що був переданий в точках виходу з газотранспортної системи, не відповідає встановленим вимогам пункту 17 цієї глави, оператор газотранспортної системи сплачує оператору газорозподільної системи, оператору газосховищ, прямому споживачу, яким позивача не є, додаткову оплату, визначену в договорі транспортування.

Згідно пункту 21 глави 1 розділу III Кодексу ГТС, оператор газотранспортної системи надає операторам суміжних систем або іншим суб`єктам, безпосередньо підключеним до газотранспортної системи, оперативні дані ФХП природного газу за всіма узгодженими точками йото визначення, який має містити чисельні значення, визначені вказаною нормою Кодексу ГТС.

Позивачу відповідною постановою НКРЕКП було видано ліцензію щодо проведення господарської діяльності з постачання природного газу. Тобто Позивач в розумінні договору транспортування природного газу, укладеного з Оператором ГТС є саме замовником-постачальником природного газу.

В даному випадку позивач не є оператором газорозподільних мереж, газовидобувним підприємством чи кінцевим споживачем (таким, об`єкти якого безпосередньо приєднані до ГТС).

Докази того, що позивач є прямим споживачем у матеріалах справи відсутні.

Оскільки позивач має право здійснювати господарську діяльність саме з постачання газу, то це виключає можливість позивача бути оператором ГРМ чи газовидобувним підприємством.

Замовники, яким Оператором передаються звіти про недотримання параметрів якості природного тазу визначено у п. 10.1 Договору та п. 1 глави І розділу III Кодексу ГТС, серед яких відсутній Замовник-постачальник природного газу.

У відповідності до пункту 7 глави 3 розділу І Кодексу Газорозподільних систем (падалі Кодекс 1 ТЧ") якість природного газу, що надходить до ГРМ, та якість природного газу, що передасться Оператором ГРМ у пунктах призначення, має відповідати вимогам цього Кодексу.

Оператор ГРМ відповідає за якість природного газу з моменту його надходження в ГРМ до моменту його передачі в пунктах призначення.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви позивач посилається на претензії, адресовані йому контрагентами, які придбавали у нього природний газ (який у свою чергу придбаний позивачем у відповідача-3), які знаходяться в зоні ліцензійної діяльності відповідного Оператора ГРМ, тобто приєднані до газорозподільної мережі.

Таким чином, з моменту, коли природний газ був переданий Оператором ГТС до газорозподільної мережі, відповідальним за якість газу, який доставляється по такій газорозподільній мережі кінцевому споживачу (побутовому) є Оператор ГРМ.

Позивач не надав жодних доказів того, що природній газ не відповідав стандартним умовам, а тому доводи Позивача щодо невідповідності природнього газу стандартним умовам є бездоказовими.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 глави 1 розділу III Кодексу ГТС, відповідальним за якість газу є: у точках входу (крім точок входу на міждержавному з`єднанні) - оператори суміжних систем, суміжні газовидобувні підприємства, які подають природний газ до газотранспортної системи в точці входу. У точках входу на міждержавному з`єднанні відповідальним є замовник послуг транспортування; у точках виходу - оператор газотранспортної системи.

Таким чином, відповідачі не несуть відповідальності за якість природного газу (відповідність природного газу стандартним умовам).

Невідповідність природного газу стандартним умовам (якість) взагалі жодним чином не впливає на обсяг (кількість) природнього газу.

Згідно Кодексу ГРС, якість газу - це відповідність його фізико-хімічних показників встановленим нормативним документам.

Об`єм (обсяг) природного газу - кількість газу, виміряна вузлом обліку природного газу (або визначена за нормами споживання, граничними обсягами, розрахунковим методом тощо). Це звична величина об`єму, яка виражається у кубічних одиницях - кубометрах (куб. м, м.3).

Відтак, якість природного газу (відповідність чи невідповідність стандартним умовам) не може впливати на об`єм (обсяг) природного газу, оскільки це є різними категоріями характеристики природного газу.

В той же час, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що саме обсяги газу, які спожиті клієнтами позивача, були неналежної якості і що саме в ті дні, коли було встановлено невідповідність параметрів якості природного газу вимогам Кодексу ГТС.

Позивачем не доведено, що поставлений його споживачам газ був тим самим, на який виготовлені паспорти фізико-хімічних показників природного газу, показники з яких покладені в основу позовних вимог.

Відповідно до п. 2.3 Рамкового договору фізико-хімічні показники газу повинні відповідати вимогам визначеним розділом III Кодексу газотранспортної системи.

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу III Кодексу ГTC відповідальним за якість газу є: 1) у точках входу (крім точок входу на міждержавному з`єднанні) - оператори суміжних систем, суміжні газовидобувні підприємства, які подають природний газ до газотранспортної системи в точці входу. У точках входу на міждержавному з`єднанні відповідальним є замовник послуг транспортування; 2) у точках виходу - оператор газотранспортної системи.

Тобто, зобов`язання відповідача-3 з передачі природного газу позивачу є виконаними з моменту передачі права власності на природний газ у віртуальній торговій точці (ВТТ) та подальшу відповідальність за газ несе покупець позивач.

В свою чергу, віртуальна торгова точка (віртуальна точка, на якій відбувається передача природного газу) - точка в газотранспортній системі з невизначеним фізичним розташуванням, у якій замовники послуг транспортування можуть здійснювати передачу природного газу, поданого до газотранспортної системи, на щоденній основі згідно з вимогами цього Кодексу (абз. 19 п. 5 гл. 1 р. І Кодексу ГТС).

Таким чином, якість газу мала б встановлюватися саме в момент переходу права власності на нього у віртуальній торговій точці, а не в точці входу в ГТС. Встановлення якості природного газу на точці входу в ГTC не має значення для розгляду цієї справи.

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем чисельні значення фізико-хімічних показників природного газу, що подається до газорозподільної системи від ГДП чи ВБГ (суміжного Оператора ГРМ), повинні відповідати параметрам та принципам, визначеним в Кодексі ГТС, як для точок виходу з ГТС, за виключенням вимог вмісту меркаптанової сірки. Якщо природний газ, що не відповідає зазначеним вимогам, був завантажений в газорозподільну систему з причин, що не залежать від Оператора ГРМ, він має право на компенсацію, яка розраховується відповідно до глави 3 цього розділу.

Таким чином, суб`єкт, який подав у газорозподільну систему неякісний природний газ сплачує додаткову компенсацію Оператору ГРМ.

Відтак, з моменту, коли природний газ був переданий оператором ГТС до газорозподільної мережі відповідальність за якість газу, який доставляється по такій газорозподільній мережі кінцевому споживачу є оператор ГРМ, а у разі якщо завантажений в газорозподільну систему природний газ неналежної якості з причин, що не залежать від Оператора ГРМ, він має право на компенсацію.

Водночас, позивачем не наведено жодної норми або положення договорів щодо обов`язку продавця природного газу, операторів ГРМ або ГТС здійснити перерахунок обсягу отриманого оптовим покупцем природного газу у випадку встановлення невідповідності його якості.

Також, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми статті 678 Цивільного кодексу України, якою передбачені наслідки передання товару неналежної якості (вказана позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 910/4171/20, від 17.08.2021 року у справі № 914/749/20 ).

Жодних інших правових обґрунтувань та підстав зобов`язання відповідачів вчинити дії, які визначені позивачем як предмет позову, з огляду на викладений вище обсяг прав оптового покупця у випадку продажу споживачам природного газу неналежної якості судом не встановлено.

Таким чином, позивачем не доведено факту порушення відповідачем-3 зобов`язань за Рамковим та Індивідуальним договорами, відповідачем-2 за Договором транспортування природного газу, а також порушення відповідачем-1 прав позивача, які б слугували підставою для необхідності здійснення перерахунку отриманого покупцем за угодами з відповідачем-3 природного газу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода па обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати па кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді па кожен аргумент. Міра, до якої суд мас викопати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс 'Горіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія Л, N ЗОЗ-Л, н. 29). Хоча національний суд мас певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, и. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах № 910/13407/17 та № 915/370/16.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог. Твердження позивача спростовуються матеріалами справи та вищевикладеним.

Таким чином, оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, суд дійшов висновку, відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

З приводу заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» про застосування наслідків спливу строку позовної давності судом враховується наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18) зазначено, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними. Так, застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог.

Враховуючи, що у справі № 908/1744/23 суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, відповідно у суду відсутні підстави для вирішення питання про сплив строку позовної давності.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз", Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз трейдинг" відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 28.09.2023.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.