ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.09.2023м. СумиСправа № 920/757/23

Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А.,

за участю секретаря судового засідання Гордієнко Ж.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справу № 920/757/23:

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5) в особі регіональної філії «Південна залізниця» (61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, буд. 7)

до відповідача Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» (40003, м. Суми, пл. Привокзальна, буд. 1)

про стягнення 29476 грн 45 коп.

Представники учасників справи:

Від позивача - Макотренко В.П.,

Від відповідача - Скиба О.М .

1. Стислий виклад позицій сторін по справі.

1.1. 07.07.2023 позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість на загальну суму 29476 грн 45 коп., в тому числі: 20812 грн 68 коп. основний борг, 5881 грн 19 коп. пеня, 492 грн 99 коп. 3% річних, 2289 грн. 59 коп. інфляційні втрати.

1.2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач порушив умови договору щодо своєчасної і повної оплати наданих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість на загальну суму 29476 грн 45 коп., що стало підставою звернення до суду з даним позовом про стягнення боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

1.3. Відповідач вважає, що позивачем не надано доказів в підтвердження завданих збитків саме через порушення відповідачем зобов`язань за договором та просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.

2. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

2.1. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2023, справу призначено до розгляду судді Жерьобкіній Є.А

2.2. Ухвалою від 10.07.2023 Господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/757/23; визначив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву, відповідно до ст. 165 ГПК України; надав позивачу семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив, відповідно до ст. 166 ГПК України; надав відповідачу семиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, відповідно до ст. 167 ГПК України.

2.3. 27.07.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву № 26-07/0159 від 26.07.2023 (вх. № 4731 від 27.07.2023), в якому вважає позовні вимоги необґрунтованими та передчасними. Зазначає, що позивачем не обґрунтовано завданих збитків саме через порушення відповідачем зобов`язань за договором та розміру збитків, який би відповідав нарахованим штрафним санкціям; просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.

2.4. Ухвалою від 31.07.2023 Господарський суд Сумської області призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 30.08.2023, 11:15. Позивачу запропоновано надати суду обґрунтування періодів та балансових сум для нарахування пені, інфляційних втрат та № річних у розрахунку (а. с. 17-42).

2.2. 09.08.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив (вх. № 5018 від 09.08.2023), в якій заперечує щодо зменшення суми пені, оскільки остання не перевищує суми основного боргу; наслідки невиконання зобов`язання залишились такі ж, що і були до запровадження воєнного стану, з березня 2022 року по день подачі позовної заяви до суду відповідач не повідомив про настання форс-мажорних обставин та не погоджував питання заборгованості.

2.3. У судовому засіданні 30.08.2023 Господарський суд Сумської області, за участю позивача, постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 11.09.2023, 11:15 з повідомленням відповідача про дату, час та місце судового засідання в порядку ст. 120 Господарського процесуального кодексу України.

2.4. 07.09.2023 позивач подав пояснення (вх. №5663 від 07.09.2023), в яких зазначає, що додані до позовної заяви рахунки з березня до грудня 2022 року, згідно додатку до договору № 2, в день формування надавались нарочно відповідачу для проведення оплати за надані послуги.

2.5. Відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги та просив зменшити суму штрафних санкцій до справедливого розміру.

2.6. У судовому засіданні 18.09.2023 позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

2.7. Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарський суд, в межах наданих йому повноважень, створив належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

3. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

3.1. 13.03.2029 між позивачем - Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця»(виконавець) та відповідачем - Акціонерним товариством «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» (замовник) укладено договір № П/Ш-19300/НЮ, відповідно до умов якого позивач зобов`язується надати за завданням відповідача та з матеріалів позивача повний комплекс послуг по обслуговуванню пристроїв СЦБ - залізничного переїзду, який знаходиться на балансі АТ «Сумський завод «Насосенергомаш», обладнаний переїзною світловою сигналізацією АТ «Укрзалізниця», а відповідач зобов`язується прийняти ці послуги і оплатити їх (п. 1.1, 1.2 договору).

3.2. Відповідно до п. 2.1 договору, вартість послуг визначається згідно розрахунку плати за місяць (додаток 2 до договору), що є невід`ємною частиною цього договору.

Вартість послуг на місяць за договором складає 1156 грн 67 коп. (п. 2.2 договору)

3.3. Відповідно до п. 2.3 договору, у разі зміни цінової політики АТ «Укрзалізниця» щодо формування вартості товарів, робіт та послуг, що є предметом договору, протягом дії договору, може бути змінена в односторонньому порядку.

3.4. Наказом директора виконавчого регіональної філії № 12/Н від 17.01.2022 «Про коригування цін на надання послуг, що реалізуються за вільними цінами виробничими підрозділами, підпорядкованими структурному підрозділу «Служба сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Південна залізниця АТ «Укрзалізниця», проведено коригування цін на відповідні послуги, зокрема, з 17.01.2022 скориговано та встановлено вартість на послуги з обслуговування переїзду з АПС на рівні 2079 грн 96 коп. (а. с. 73-75).

3.5. Відповідно до п. 3.1 договору, сторони визначили, що строк надання послуг визначено календарним планом-графіком, що є додатком № 1 до договору.

3.6. Відповідно до п. 4.1 договору, замовник проводить попередню оплату у розмірі 100 % вартості послуг, згідно п. 2.1 договору протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунків від виконавця.

3.7. Відповідно до п. 12.1 договору, договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2019.

3.8. Додатковими угодами № 1 від 31.12.2020, № 2 від 31.12.2021, № 3 від 31.12.2022, строк дії договору продовжений.

3.9. Відповідачу виставлені рахунки на оплату послуг визначених умовами договору: № 86/538 від 31.03.2022, № 109/538 від 30.04.2022, № 146/538 від 31.05.2022, № 185/538 від 07.06.2022, № 219/538 від 31.07.2022, № 247/538 від 08.08.2022, № 285/538 від 30.09.2022, № 317/538 від 31.10.2022, № 340/538 від 30.11.2022, № 376/538 від 31.12.2022 (а. с. 54-58).

3.10. У період березень - грудень 2022 року позивач надавав відповідачу обумовлені договором послуги (технічне обслуговування пристроїв СЦБ (1 переїзду) на суму 20812 грн 68 коп., що підтверджується актами: № 86/538 від 31.03.2022, № 109/538 від 30.04.2022, № 146/538 від 31.05.2022, № 185/538 від 30.06.2022, № 219/538 від 31.07.2022, № 247/538 від 31.08.2022, № 285/538 від 30.09.2022, № 317/538 від 31.10.2022, № 340/538 від 30.11.2022, № 376/538 від 31.12.2022 (а. с. 59-64).

3.11. Позивач направив на адресу відповідача претензію від 19.01.2023 щодо оплати заборгованості за договором, якою повідомив відповідача про наявну заборгованість та наголосив, що у разі невиконання вимог, викладених в претензії, або залишення її без відповіді, АТ «Укрзалізниця» буде змушене звернутись до суду з позовом про стягнення існуючої заборгованості, пені та нарахувань, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України (а. с. 66-68).

3.12. У відповіді на претензію № 26-07/00175 від 10.02.2023, відповідач зазначив, що АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» не мав та не має фактичної можливості здійснити оплату за договором, оскільки зупинено здійснення видаткових операцій, що встановлено п. 15 Постанови Національного Банку України «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану». Відповідач повідомив, що здійснить погашення заборгованості за договором № П/Ш-19300/НЮ від 13.03.2019 в найкоротший термін після зняття обмежень (а. с. 69-71).

3.13. Згідно п. 7.2 договору, за порушення строків оплати, передбачених договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від вартості неоплачених послуг за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

3.14. Враховуючи невиконання відповідачем умов договору, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми основного боргу за договором, пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

4. Оцінка доказів з посиланням на норми права, якими керувався суд. Висновки суду.

4.1. Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

4.2. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

4.3. Згідно ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

4.4. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

4.5. Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

4.6. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами

4.7. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

4.8. Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

4.9. Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

4.10. Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

4.11. Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

4.12. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

4.13. Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

4.14. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

4.15. Частиною першою статті 222 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин, які порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Щодо суми основного боргу.

4.16. Спір у даній справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № П/Ш-19300-НЮ від 13.03.2019 в частині оплати наданих послуг.

4.17. Суд установив, що згідно актів та рахунків на оплату, позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 20812 грн 68 коп. Акти та рахунки підписані та скріплені печатками сторін.

4.18. Письмових мотивованих заперечень чи зауважень щодо актів, як і доказів сплати боргу, відповідач не подав. Крім того, в судовому засіданні відповідач визнав суму основного боргу за договором.

4.19. Враховуючи факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг за договором № П/Ш-19300-НЮ від 13.03.2019, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 20812 грн 68 коп.

Щодо суми пені.

4.20. Вважається, що боржник прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, установлений договором чи законом (п. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки.

4.21. У відповідності до частини другої статті 193 Господарського кодексу України, порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

4.22. Згідно з приписами статей 216-218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

4.23. Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина перша статті 230 ГК України).

4.24. Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

4.25. За змістом статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

4.26. Частиною четвертою статті 231 Цивільного кодексу України визначено, що розмір штрафних санкцій встановлюється законом. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договорі розмірі.

4.27. Законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення у договорі за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

4.28. Частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

4.29. Пунктом 7.2 договору сторони визначили, що за порушення строків оплати, передбачених договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від вартості неоплачених послуг за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

3.15. Відповідно до п. 4.1 договору, замовник проводить попередню оплату у розмірі 100 % вартості послуг, згідно п. 2.1 договору протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунків від виконавця.

4.30. Згідно наданого позивачем розрахунку, відповідачу нарахована пеня в розмірі 5881 грн 19 коп.

4.31. Разом з цим, судом встановлено, що позивач неправильно визначив дату початку прострочення, що становить 3 банківські дні з моменту отримання замовником рахунків від виконавця.

4.32. Враховуючи викладене, встановлений судом факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахованої пені, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 4246 грн 34 коп. пені. В іншій частині стягнення пені суд відмовляє за необґрунтованістю.

Щодо суми інфляційних втрат та 3% річних.

4.33. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання , на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

4.34. Згідно наданого позивачем розрахунку, за прострочення оплати наданих послуг, відповідачу нараховані 492 грн 99 коп. 3% річних та 2289 грн 59 коп. інфляційних втрат.

4.35. Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в частині стягнення 459 грн 18 коп. 3 % річних та 2278 грн 54 коп. інфляційних втрат. В іншій частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд відмовляє за необґрунтованістю.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%.

4.36. Відповідно до ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

4.37. Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

4.38. Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

4.39. Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

4.40. У постанові № 913/785/17 від 30.11.2021 Верховний Суд визначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

4.41. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

4.42. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання.

4.43. Пунктом 9.1 договору сторони визначили, що у разі виникнення непереборної сили обставин, сторони звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання умов договору.

4.44. В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислової палати, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану.

4.45. Суд установив, що відповідачем не подано доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (їх частина), керівник підприємства , інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введення воєнного стану.

4.46. Посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати не підтверджує ту обставину, що саме внаслідок військової агресій російської федерації проти України, відповідач не мав можливості виконати свої зобов`язання за договором.

4.47. Доказів звернення до позивача щодо погодження питання заборгованості, розстрочення чи відтермінування сплати боргу, чи повідомлення про настання форс-мажорних обставин, відповідач не подав.

4.48. Враховуючи викладене, розглянувши клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій на 90%, суд відмовляє у його задоволенні, оскільки обставини на які посилається відповідач не свідчать про відсутність його вини у порушенні зобов`язання, а є результатом господарської діяльності підприємства, яку відповідач здійснює на власний ризик. Зменшення штрафних санкцій на підставі фінансового стану відповідача не може вважатися підставою для застосування положень п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, адже, враховуючи положення ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач та відповідач знаходяться в рівних економічних умовах при здійсненні своєї господарської діяльності та зменшення суми штрафних санкцій призведе до надання переваг відповідачу у порівнянні з позивачем за відсутності для цього підстав.

5. Розподіл судових витрат між сторонам.

5.1. Згідно із ч. 1ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

5.2. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

5.3. Відповідач у відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні повідомив суд, що визнає позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу.

5.4. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 1342 грн 00 коп. (50 відсотків судового збору), сплачений платіжним дорученням № 3024 від 19.04.2023, підлягає поверненню Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» з державного бюджету.

5.5. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору в сумі 1342 грн 00 коп. (50 відсотків судового збору) покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 2, 123, 129, 130, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» (40003, м. Суми, пл. Привокзальна, буд. 1, код 05785448) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ) в особі регіональної філії «Південна залізниця» (61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, буд. 7, ) 20812 грн 68 коп. боргу, 4246 грн 34 коп. пені, 459 грн 18 коп. 3% річних, 2278 грн 54коп. інфляційних втрат, 1342 рн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Повернути Акціонерному товариству «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ) в особі регіональної філії «Південна залізниця» (61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, буд. 7, ) з державного бюджету України (рахунок UA3018540, отримувач - ГУК Сум.обл/Сумська МТГ/ 22030101, , банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат)) судовий збір в сумі 1342 грн 00 коп., сплачений платіжним дорученням № 3014 від 19.04.2023.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

6. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане суддею 25.09.2023.

Суддя Є.А. Жерьобкіна