РІШЕННЯ

м. Київ

12.09.2023Справа № 922/2432/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Шатан Т.О., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу №922/2432/23

за позовом Керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави, в особі:

1) Харківської обласної ради;

2) Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3";

3) Північно-Східного офісу Держаудитслужби,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс"

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 292473,17 грн,

за участю представників:

прокурора: Горелик Р.М.

позивачів: не з`явилися;

відповідача: Серебряник О.О., адвокат.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Керівник Салтівської окружної прокуратури м. Харкова (далі - Прокурор) звернувся до Господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі: 1) Харківської обласної ради (далі - ХОР, позивач-1), 2) комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3" (далі - Підприємство, позивач-2) та 3) Північно-Східний офіс Держаудитслужби (далі - Держаудитслужба, позивач-3) з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (далі - Товариство, відповідач), в якій просить суд:

1) визнати недійсною додаткову угоду від 22.02.2021 №3 до договору про закупівлю електричної енергії від 28.12.2020 №382 (далі - Договір), укладену Підприємством і Товариством;

2) визнати недійсною додаткову угоду від 18.03.2021 №4 до Договору, укладену позивачем-2 і відповідачем;

3) визнати недійсною додаткову угоду від 04.10.2021 №6 до Договору, укладену Підприємством і Товариством;

4) визнати недійсною додаткову угоду від 02.11.2021 №7 до Договору, укладену позивачем-2 і відповідачем;

5) визнати недійсною додаткову угоду від 26.11.2021 №8 до Договору, укладену Підприємством і Товариством;

6) визнати недійсною додаткову угоду № 9 від 13.12.2021 до договору про закупівлю електричної енергії № 382 від 28.12.2020, укладену позивачем-2 і відповідачем;

7) стягнути з Товариства на користь Підприємства надмірно сплачені кошти у сумі 292 473,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані таким:

- за результатами розгляду Підприємством тендерних пропозиції у публічних закупівлях UA-2020-11-17-005879-c із закупівлі електричної енергії переможцем визначено Товариство, з яким укладено Договір щодо купівлі електричної енергії за ціною 1,91558182 грн з ПДВ 1кВт/год за обсяг 965 000 кВт/год (тариф електричної енергії з урахуванням тарифу на передачу);

- у подальшому укладаючи додаткові угоди змінено ціну у бік збільшення внаслідок обумовлена ціна зросла на 65% (майже у 2,6 разів);

- таке збільшення ціни не мало достатнього обґрунтування і врешті нівелювало зміст публічної закупівлі привівши ціну до ринкової. Наведене є підставою для висновку про свідоме заниження ціни метою одержати перемогу у торгах;

- наслідком недійсності додаткових угод має стати повернення коштів що були надмірно сплачені;

- підставою звернення з даним позовом Прокурора вказано необхідність захисту інтересів держави, а саме ефективне застосування інститут публічних закупівель за рахунок бюджетних коштів;

- у свою чергу, ХОР та Підприємством не здійснюються належні і вичерпні заходи для повернення коштів;

- з листа від 17.02.2023 №01-21/1097 Підприємства та листа від 12.05.2023 №01-43/991 ХОР вбачається незгода з наміром Прокурора звернутись до суду з таким позовом;

- з інформації від 21.02.2023 №202031-17/632-2023 та від 17.03.2023 №202031-17/1161-2023 Держаудитслужби вбачається, що заходи державного фінансового контролю щодо даних правовідносин не здійснювались.

Ухвалою Господарського суду Харківської від 09.06.2023 №922/2432/23 позовні матеріали передані за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва і надійшли до суду 03.07.2023

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Курдельчука І.Д.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі №922/2432/23; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 15.08.2023.

25.07.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Товариство заперечило проти задоволення позовних вимог, просило у задоволенні позову в інтересах держави в особі ХОР і Держаудитслужби залишити без задоволення, а позов в інтересах держави в особі Підприємства залишити без розгляду.

02.08.2023 позивач-2 подав суду клопотання, в якому підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу за відсутності представника Підприємства.

03.08.2023 позивача-1 подав суду клопотання, в якому просив задовольнити позов і справу просив розглядати за відсутності уповноваженої особи ХОР.

09.08.2023 позивача-3 подав суду письмові пояснення, в яких просив суд розгляд справи здійснювати без участі представника Держаудитслужби.

11.08.2023 Прокурор подав суду відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів відповідача.

Суд протокольної ухвалою від 15.08.2023 постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 12.09.2023.

У судове засідання 12.09.2023 представники позивачів не з`явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Втім до суду надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності повноважних представників Підприємства, ХОР і Держаудитслужби.

У судовому засіданні Прокурор позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задовольнити, а відповідач проти задоволення позову заперечив.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, з`ясувавши обставини, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

У судовому засіданні 12.09.2023 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 ГПК України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

В першу чергу, слід з`ясувати питання стосовно наявності підстав для заявлення даного позову в інтересах держави в особі позивачів Прокурором.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються Законом України «Про прокуратуру».

Так, відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (частина четверта статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави, висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.

Із урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99).

Прокурор вказує, що у даному випадку порушенням інтересів держави є те, що під час проведення закупівлі порушено вимоги чинного законодавства, принципи ефективного та прозорого здійснення закупівлі, створення добросовісної конкуренції у сфері закупівлі, принципи максимальної ефективності та економії, що створило ризик до протиправного витрачання коштів бюджету, нераціонального та неефективного їх використання.

На думку Прокурора, ккладення оспорюваних додаткових угод до Договору за державні кошти всупереч норм Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Господарського кодексу України (далі - ГК України), Закону України «Про публічні закупівлі» (далі - Закон) є прямим порушенням законності в бюджетній системі, яке сприяє розвитку інфляційних процесів у країні, підриває довіру громадян і наносить вагомий матеріальний і моральний збиток, що не може не відобразитись на державних інтересах та авторитеті держави, а також порушує інтереси держави.

Прокурором визначено, що позов подається в інтересах держави в особі ЗОР, Підприємства та Держаудитслужби, виходячи з такого.

Відповідно до статті 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Статтею 143 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності, затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання, затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання, встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону, утворюють, реорганізовують та ліквідують комунальні підприємства, установи, організації.

Відповідно до частин другої, четвертої та п`ятої статті 61 Закону України «Про місцеве самоврядування» районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання.

Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.

Частиною першою статті 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб.

Судом встановлено, що відповідно до Статуту Підприємства, затвердженого головою ХОР, органом, що здійснює управління майном підприємства є позивач-1 (пункт 1.4 Розділу І).

Пунктом 6.7 Розділу VI Статуту зазначено, що джерелами формування майна та коштів Підприємства є, зокрема, кошти обласного бюджету, субвенції з бюджетів різних рівнів, кошти, отримані від основної та допоміжної діяльності, цільові кошти, тощо.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що закупівля №UA-2020-11-17-005876-с здійснена за рахунок коштів обласного бюджету, то суд погоджується з доводами Прокурора, що саме на ХОР покладаються функції внутрішнього контролю за повнотою надходжень і витрачанням бюджетних коштів, в тому числі, при проведенні публічних закупівель, а тому ХОР є органом, уповноваженим на виконання функцій захисту інтересів держави (місцевого самоврядування) в розумінні Закону України «Про прокуратуру».

Зі змісту Статуту Підприємства вбачається, що позивач-2 є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахункові рахунки в установах банків та територіальному відділенні Державної казначейської служби України в Харківській області.

Підприємство може від свого імені укладати договори, набувати майнові та немайнові особисті права та нести обов`язки, бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції.

Окрім того, Підприємство здійснює господарську некомерційну діяльність, спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку (доходу).

В своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Кабінету Міністрів України, наказами та розпорядженнями Міністерства охорони здоров`я України, рішеннями Харківської обласної ради, розпорядженнями голови Харківської обласної ради, розпорядженнями голови Харківської обласної державної адміністрації, наказами Департаменту охорони здоров`я, іншими нормативно-правовими актами та цим Статутом.

Основною метою діяльності Підприємства є забезпечення медичного обслуговування населення шляхом надання йому стаціонарної кваліфікованої психіатричної лікувально- діагностичної, амбулаторно-консультативної допомоги та психіатричної допомоги, що надається мобільними мультидисциплінарними командами в порядку та обсязі, встановленому чинним законодавством України.

Тобто діяльність закладу спрямована на вирішення одного із пріоритетів держави - соціальну захищеність людини.

Така діяльність має своє відображення і у статтях 34, 43, 44 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» стосовно повноважень органів місцевого самоврядування у сфері соціального захисту населення.

Суспільно-політичні та соціально-економічні перетворення в Україні потребують вирішення широкого кола питань, пов`язаних з розбудовою демократичної держави з ринковою економікою, розвиненою системою соціальних стандартів і гарантій для кожного її громадянина незалежно від місця проживання.

Система соціального забезпечення та соціальної підтримки є важливою складовою реалізації державної соціальної політики.

Позивач вказує, що при укладенні Договору позивач-2 мав намір і можливість закупити достатню кількість належної якості електричної енергії для забезпечення безперервного постачання у закладі, а внаслідок укладення додаткових угод зменшено такий обсяг, відповідно гарантоване законодавчими актами право на забезпечення належних умов для пацієнтів закладу порушено.

Крім того, враховуючи, що внаслідок укладення оспорюваних додаткових угод, відповідно до статті 670 ЦК України, грошові кошти мають бути повернуті саме замовнику закупівлі, яким у даному випадку є Підприємство, а тому вказане комунальне некомерційне підприємство є особою, уповноваженою на звернення до суду з такою позовною заявою.

Неефективне використання бюджетних коштів перешкоджає належним чином та у повному обсязі фінансувати першочергові потреби територіальної громади, підриває економічні основи місцевого самоврядування, а тому безпосередньо порушує інтереси держави, яка гарантує належну реалізацію конституційних прав громадян, в тому числі на достатній рівень життя, освіту, безкоштовну медицину, безпеку життя та здоров`я, а також функціонування місцевого самоврядування в Україні.

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність договору або додаткових угод до нього, на підставі якого ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Порушення законодавства про публічні закупівлі при укладенні додаткових угод унеможливлює раціональне та ефективне використання бюджетних коштів і створює загрозу інтересам держави.

Інтереси держави у сфері бюджетних відносин полягають, зокрема, в ефективному та результативному використанні бюджетних коштів (пункт 6 частини першої статті 7 Бюджетного кодексу України [далі- БК України]).

Підприємство є розпорядником бюджетних коштів, за рахунок яких здійснювалися розрахунки за Договором.

Пунктом 47 частини першої статті 2 БК України визначено, що розпорядник бюджетних коштів це бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення витрат бюджету.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 2 БК України бюджетним призначенням є повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування.

Бюджетне асигнування - це повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження (пункт 6 частини першої статті 2 БК України).

Отже, Позивач-2 є розпорядником бюджетних коштів, який отримав від головного розпорядника бюджетних коштів бюджетного асигнування, тобто повноваження на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів із бюджету за укладеними за наслідками проведеної публічної закупівлі договором.

Органи місцевого самоврядування, основною функцією яких є публічне управління, у переважній більшості випадків, безпосередньо не вступають у господарські відносини з метою реалізації повноважень, віднесених до їх компетенції, а делегують відповідні владні повноваження з розпорядження і використання бюджетних коштів комунальним підприємствам, установам, закладам, уповноважуючи їх на цільове та ефективне використання коштів.

Комунальні підприємства, установи, заклади нарівні з органами місцевого самоврядування є розпорядниками бюджетними призначеннями тобто суб`єктами, яким територіальною громадою передані відповідні владні повноваження щодо розпорядження бюджетними коштами.

Отже, надаючи бюджетні асигнування в межах відповідних бюджетних призначень, головний розпорядник фактично передає розпоряднику бюджетних коштів повноваження на вступ у господарські відносини у статусі сторони господарського зобов`язання.

Водночас правова форма участі територіальних громад у цивільних правовідносинах врегульована частиною другою статті 169 ЦК України, відповідно до якої територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права, серед яких і комунальні підприємства.

Тому, забезпечуючи виконання в тому числі соціальних, гуманітарних, економічних функцій на відповідній території', територіальні громади діють у цивільних правовідносинах через утворені ними комунальні підприємства, установи, заклади, які безпосередньо і вступають у цивільні та господарські правовідносини з метою реалізації наданих їм бюджетних повноважень.

У цьому випадку комунальні підприємства, установи, заклади є органами, уповноваженими здійснювати функції держави у правовідносинах щодо розпорядження та використання бюджетних коштів, наданих відповідним бюджетним призначенням чи асигнуванням на певні цілі.

Отже, Підприємство, здійснюючи закупівлю електричної енергії для забезпечення власних потреб та реалізуючи делеговані йому органом місцевого самоврядування з цієї метою повноваження розпорядника бюджетних коштів, виступає суб`єктом владних повноважень при здійсненні делегованих публічно-владних управлінських функцій та є органом, що в розумінні статті 23 Закону України «Про прокуратуру» уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах.

Прокурор вказує, що ХОР І Підприємством не забезпечено належного виконання функцій щодо ефективного використання коштів бюджету та допущено пасивність у захисті порушених інтересів держави, яка полягає у невжитті заходів щодо повернення надмірно сплачених коштів.

На думку Прокурора, кошти сплачені за непоставлений товар - електричну енергію мають бути повернуті на рахунок Підприємства та в подальшому повинні бути обов`язково перераховані до доходів загального фонду обласного бюджету, за рахунок якого і було здійснено фінансування закупівлі.

Отже, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

З метою забезпечення захисту порушених інтересів держави, Салтівською окружною прокуратурою міста Харкова на адресу ХОР (27.04.2023 №53-100-1570 вих-23) та Підприємства (07.02.2023 №53-100-423 вих-23) надіслано повідомлення про встановлені порушення інтересів держави під час здійснення закупівлі UA-2020-11-17-005876-с та запропоновано звернутися до суду за захистом порушених інтересів та у разі не вжиття заходів вказаними органами повідомлено про намір звернення до суду в інтересах держави в особі зазначених органів Салтівською окружною прокуратурою.

Листом від 17.02.2023 №01-21/1097 Підприємством повідомлено окружну прокуратуру про те, що додаткові угоди до Договору укладено на підставі Закону та відсутні підстави для звернення до суду з відповідним позовом.

Зі змісту вказаного листа вбачається, що Підприємство фактично знехтувало інформацією про допущені порушення та безпідставне витрачання бюджетних коштів, а також як прояв бездіяльності та відсутність об`єктивних та непереборних перешкод для звернення Підприємства до суду з позовом про стягнення з Товариства надмірно сплачених грошових коштів.

Листом ХОР від 12.05.2023 №01-43/991 повідомлено окружну прокуратуру про опрацювання спільно з лікарнею зазначеного питання щодо проведеної закупівлі UA-2020-11-17-005876-с та скеровано копію Підприємству із зазначенням тих же доводів, що і у відповіді на запит окружної прокуратури.

Відповідно до статті 1 Закону уповноважений орган - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері публічних закупівель.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом.

Статтею 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" передбачено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Отже, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`явити обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

З урахуванням наведеного, Держаудитслужба є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель (аналогічні правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2018 у справі №826/9672/17 та у постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19, від 10.02.2022 у справі №927/284/21, від 31.05.2022 у справі №927/515/21).

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №266 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби» затверджено перелік міжрегіональних територіальних органів Держаудитслужби України. Відповідно до пункту 1 вказаної постанови міжрегіональні територіальні органи Держаудитслужби за переліком згідно додатку 1 утворюються як юридичні особи публічного права.

Відповідно до наказу Держаудитслужби України від 02.06.2016 №23 затверджено Положення про Північно-східний офіс Держаудитслужби, згідно якого Північно-східний офіс Держаудитслужби підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом. У складі Офісу утворюються як структурні підрозділи управління у Луганський, Сумській, Харківській та Полтавській областях. Повноваження Північно-східного офісу Держаудитслужби, визначені зазначеним наказом кореспондуються із Положенням про Державну аудиторську службу України.

Отже, Північно-Східний офіс Держаудитслужби є особою, уповноваженою на звернення до суду з такою позовною заявою.

Окружною прокуратурою скеровано до позивача-3 листи від 07.02.2023 №53-100-422 вих-23 та від 01.03.2023 №53-100-737 вих-23 щодо наявних порушень законодавства при проведенні закупівлі UA-2020-11-17-005876-с.

В отриманих від Держаудитслужби відповідях (від 21.02.2023 №202031-17/632-2023 та від 17.03.2023 №202031-17/1161-2023) вказано, що викладені питання у листі окружної прокуратури офісом не вивчалися, а будуть враховані під час проведення чергового планового заходу державного фінансового контролю та відповідно до норм законодавства вжиття таких заходів, як звернення до суду органами державного фінансового контролю, не передбачено.

Таким чино, Держаудислужба вказала про те, що не має намір подавати відповідний позов.

Н виконання вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», окружною прокуратурою 16.05.2023 на адреси ХОР, Підприємства та Держаудитслужби повторно направлено листи-повідомлення в порядку частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» про представництво інтересів держави в особі зазначених уповноважених органів.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про підтвердження Прокурором підстав для представництва інтересів держави в особі вказаних вище осіб, виконання приписів Закону України "Про прокуратуру" та відсутність підстав для залишення позову без розгляду.

Прокурор вказує, що Салтівською окружною прокуратурою міста Харкова систематично здійснюється опрацювання розміщеної на офіційному веб-порталі публічних закупівель «Prozorro» інформації щодо проведених процедур публічних закупівель товарів, робіт та послуг розпорядниками бюджетних коштів.

За результатами опрацювання виявлено факт порушення інтересів держави внаслідок незаконного підвищення ціни товару визначеної в договорі про закупівлю.

Вивчено інформацію, оприлюднену на веб-порталі «Prozorro - публічні закупівлі» (посилання https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-ll-17-005876-c), де зазначено, що Підприємством проведено відкриті торги за ДК 021:2015:09310000-5 - Електрична енергія.

За результатами розгляду тендерних пропозицій визначено переможцем Товариство.

28.12.2020 Підприємством (споживач) і Товариством (постачальник) укладено Договір, предметом якого є електрична енергія, ДК 021:2015 під кодом: 09310000-5: «Електрична енергія», за ціною 1,91558182 грн. з ПДВ 1 кВт/год, за обсяг електричної енергії 965 000 кВт/год, загальною вартістю 1 848 536,46 грн за рахунок загального фонду бюджету - 1 833 211,82 грн, за рахунок власних коштів - 15 324,64 грн.

Строк постачання електричної енергії визначено - до 31 грудня 2021 року. Договір вступає в силу з 01.01.2021 та діє до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором.

Відповідно до пункту 1.1 Договору постачальник постачає споживачу енергію, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 1.4 Договору визначено, що обсяги закупівлі електричної енергії можуть бути зменшені споживачем залежно від потреб споживача, зміни ціни на електричну енергію та від реального фінансування видатків.

У подальшому, сторонами до Договору укладено низку додаткових угод, за якими змінено ціну товару у бік збільшення, а саме:

- додатковою угодою від 22.02.2021 №3 з 01.01.2021 збільшено ціну за 1 кВт/год електроенергії до 2,07 грн;

- додатковою угодою від 18.03.2021 №4 з 01.02.2021 збільшено ціну за 1 кВт/год електроенергії до 2,24 грн;

- додатковою угодою від 04.10.2021 №6 з 01.08.2021 збільшено ціну за 1 кВт/год електроенергії до 2,43 грн;

- додатковою угодою від 02.11.2021 №7 з 01.09.2021 збільшено ціну електроенергії до 2,64 грн;

- додатковою угодою від 26.11.2021 №8 з 01.10.2021 збільшено ціну за 1 кВт/год електроенергії до 2,87 грн;

- додатковою угодою від 13.12.2021 №9 з 01.11.2021 збільшено ціну за 1 кВт/год електроенергії до 3,12 грн.

Прокурор вказує, що внаслідок укладення вказаних вище додаткових угод первісну ціну, визначену при проведенні закупівлі, збільшено майже на 65 %.

Так, за шістьма додатковими угодами до Договору ціна зросла з 1,91558182 грн до 3,121169 грн за 1 кВт/год електроенергії, тобто майже вдвічі, а саме в 2,6 разів.

Також, слід зазначити, що внаслідок укладення оспорюваних додаткових угод обсяг постачання електроенергії зменшено з 965 000 кВт/год до 649 457 кВт/год, що на 315 543 кВт/год, менше від запланованого.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання вказаних вище додаткових угод недійсними виходячи з такого.

Ініціатором збільшення ціни електроенергії було Товариство.

Так, листом за №609/Ю2 від 15.02.2021 відповідач повідомив споживача про збільшення ціни електричної енергії у січні 2021 року з одночасним направленням підписаної додаткової угоди №3 до Договору та копією цінової довідки Харківської торгово-промислової палати (далі - ТПП) від 12.02.2021 №364/21, де зазначено, що середньозважена ціна на РДН в ОЕС України у січні 2021 року становила 1462,52 грн МВт/год, середньозважена ціна на РДН в ОЕС України у лютому 2021 року становила 1657,15 грн МВт/год (+13,3 %).

На підставі вказаних документів Підприємством і Товариством укладено додаткову угоду від 22.02.2021 №3, якою змінено його умови з 01.01.2021 в частині збільшення ціни електроенергії за 1 кВт/год до 2,070348 грн з ПДВ, або + 8,08% відносно ціни за результатами торгів та Договору.

Суд погоджується з доводами Прокурора, що наданий відповідачем документ (довідка ДПП) не може виступати в якості належного і беззаперечного підтвердження коливання ціни на електроенергію на ринку та не може бути розцінений, як достатнє обґрунтування необхідності внесення змін до Договору в частині збільшення вартості ціни.

Так, у ціновій довідці ТПП, зокрема, не наведено розрахунок вартості електричної енергії станом на попередні календарні дати окремо, у тому числі, на дати подання пропозиції, укладання Договору, направлення листа про збільшення ціни на електроенергію та дані про відсоток коливання ціни електроенергії на ринку у вказані періоди.

Разом з цим, відповідно до даних розміщених на веб-сайті ДП «Оператор ринку» (https://www.oree.com.ua/), станом на 22.02.2021 (дата укладання додаткової угоди №3) середньозважена ціна на електроенергію РДН в об`єднаній енергетичній системі України становила - 1 309, 07 грн/МВт.год, а станом на 01.01.2021 (дата з якої починається розрахунок за електроенергію) - 910,48 грн/МВт.год. Тобто, на початок розрахункового періоду та на день укладання додаткової угоди №3 взагалі було зменшення ціни за електроенергію у порівнянні з тією, яка вказана у специфікації до додаткової угоди №3 до Договору.

У подальшому, листом Товариство за №635/Ю2 від 03.03.2021 повідомило Підприємство про збільшення ціни електричної енергії у лютому 2021 року з одночасним направленням підписаної додаткової угоди №4 до Договору та копією цінової довідки ТПП №526/21 від 02.03.2021, де зазначено, що середньозважена ціна на РДН в ОЕС України у січні 2021 року становила 1462,52 грн МВт/год, середньозважена ціна на РДН в ОЕС України у лютому 2021 року становила 1632,28 грн МВт/год (+11,61 %).

На підставі вказаних документів позивачем-2 і відповідачем укладено додаткову угоду від 18.03.2021 №4, якою змінено його умови з 01.02.2021 в частині збільшення ціни електроенергії за 1 кВт/год до 2,240736 грн з ПДВ, або + 8,2% щодо ціни попередньої додаткової угоди (+16,98 % відносно ціни за результатами торгів та Договору).

У ціновій довідці ТПП, зокрема, не наведено розрахунок вартості електричної енергії станом на попередні календарні дати окремо, у тому числі, на дати подання пропозиції, укладання договору, направлення листа про збільшення ціни на електроенергію та дані про відсоток коливання ціни електроенергії на ринку у вказані періоди.

Відповідно до даних розміщених на веб-сайті ДП «Оператор ринку» (https://www.oree.com.ua/), станом на 02.03.2021 (дата надання цінової довідки Харківською торгово-промисловою палатою) середньозважена ціна на електроенергію РДН в об`єднаній енергетичній системі України становила - 1 483,14 грн/МВт.год, а станом на 03.03.2021 (дата звернення відповідача до споживача щодо ініціювання питання укладення додаткової угоди №4) - 1 310,64 грн/МВт.год. Тобто, на день звернення Товариства до Підприємства було зменшення ціни за електроенергію у порівнянні з датою укладання додаткової угоди №4.

Відповідно до даних розміщених на веб-сайті ДП «Оператор ринку» (https://www.oree.com.ua/), середньозважена ціна на електроенергію РДН в об`єднаній енергетичній системі України з моменту укладення додаткової угоди №4 до Договору, неодноразово змінювалась у бік зменшення, однак питання щодо укладання додаткової угоди з метою зменшення вартості електроенергії не ініціювалося.

Листом Товариство за №1013/Ю2 від 17.08.2021 повідомило споживача про збільшення ціни електричної енергії з 01.08.2021 з одночасним направленням підписаної додаткової угоди №6 до Договору та копією цінової довідки ТПП №1914/21 від 17.08.2021, де зазначено, що середньозважена ціна на РДН в ОЕС України на першу декаду лютого 2021 року (01.02.2021-10.02.2021) становила 1 698,79 грн МВт/год, середньозважена ціна на РДН в ОЕС України на першу декаду серпня 2021 року (01.08.2021 - 10.08.2021) становила 2 127,10 грн МВт/год (+25,21 %).

На підставі вказаних документів Підприємством і Товариством укладено додаткову угоду від 04.10.2021 №6, якою змінено його умови з 01.08.2021 в частині збільшення ціни електроенергії за 1 кВт/год до 2,439648 грн з ПДВ, або +8,88 % щодо ціни попередньої додаткової угоди (+27,4 % відносно ціни за результатами торгів та Договору).

У ціновій довідці ТПП від 17.08.2021 №1914/21, зокрема, не наведено розрахунок вартості електричної енергії станом на попередні календарні дати окремо, у тому числі, на дати подання пропозиції, укладання договору, направлення листа про збільшення ціни на електроенергію, укладання додаткових угод та дані про відсоток коливання ціни електроенергії на ринку у вказані періоди.

Відповідно до даних розміщених на веб-сайті ДП «Оператор ринку» (https://www.oree.com.ua/), станом на 01.08.2021 середньозважена ціна на електроенергію РДН в об`єднаній енергетичній системі України становила - 2 119,14 грн/МВт.год, а станом на 12.08.2021 - 1 918,86 грн/МВт.год. Тобто, на початок розрахункового періоду та на день звернення до ТПП було зменшення ціни за електроенергію у порівнянні з тією, яка вказана у специфікації до додаткової угоди №6 до Договору.

Листом Товариство за №1165/Ю2 від 08.10.2021 повідомило Підприємство про збільшення ціни електричної енергії з 01.09.2021 з одночасним направленням підписаної додаткової угоди №7 До договору та копією цінової довідки ТПП №2511/21 від 08.10.2021, де зазначено, що місячний індекс на РДД в ОЕС України за серпень 2021 року (31.08.2021-31.08.2021) становила 1 309,40 грн МВт/год, місячний індекс на РДД в ОЕС України за вересень 2021 року (01.09.2021- 30.09.2021) становила 1 737,90 грн МВт/год (+32,72 %).

На підставі вказаних документів позивачем-2 і відповідачем укладено додаткову угоду від 02.11.2021 №7, якою змінено його умови з 01.09.2021 в частині збільшення ціни електроенергії за 1 кВт/год до 2,646924 грн з ПДВ, або +8,5 % щодо ціни попередньої додаткової угоди (+38, 2 % відносно ціни за результатами торгів та Договору).

У ціновій довідці ТПП від 08.10.2021 №2511/21, зокрема, не наведено розрахунок вартості електричної енергії станом на попередні календарні дати окремо, у тому числі, на дати подання пропозиції, укладання договору, направлення листа про збільшення ціни на електроенергію та дані про відсоток коливання ціни електроенергії на ринку у вказані періоди.

Листом Товариство за №1300/Ю2 від 22.11.2021 повідомило Підприємство про збільшення ціни електричної енергії з 01.10.2021 з одночасним направленням підписаної додаткової угоди №8 до Договору та копією цінової довідки ТПП №2802/21 від 09.11.2021, де зазначено, що середньозважена ціна на РДН в ОЕС України за вересень 2021 року (01.09.2021-30.09.2021) становила 2 230,78 грн МВт/год, а середньозважена ціна на РДН в ОЕС України за жовтень 2021 року (01.10.2021-31.10.2021) становила 2 793,44 грн МВт/год (+25,22 %).

На підставі вказаних документів позивачем-2 і відповідачем укладено додаткову угоду від 26.11.2021 №8, якою змінено його умови з 01.10.2021 в частині збільшення ціни електроенергії за 1 кВт/год до 2,872862592 грн з ПДВ, або + 8,5% щодо ціни попередньої додаткової угоди (+49,98 % відносно ціни за результатами торгів та Договору).

У ціновій довідці ТПП від 30.11.2021 №3017-2/21, не наведено розрахунок вартості електричної енергії станом на попередні календарні дати окремо, у тому числі, на дати подання пропозиції, укладання договору, направлення листа про збільшення ціни на електроенергію, укладання додаткової угоди та дані про відсоток коливання ціни електроенергії на ринку у вказані періоди.

Листом Товариство за №1327/Ю2 від 30.11.2021 повідомило Підприємство про збільшення ціни електричної енергії з 01.11.2021 з одночасним направленням підписаної додаткової угоди №9 до Договору та копією цінової довідки ТПП №3017-2/21 від 30.11.2021, де зазначено, що середньозважена ціна на РДН в ОЕС України за жовтень 2021 року (01.10.2021-31.10.2021) становила 2 793,44 грн МВт/год, а середньозважена ціна на РДН в ОЕС України за листопад 2021 року (01.11.2021-30.11.2021) становила 3 309,65 грн МВт/год (+18,48 %).

На підставі вказаних документів позивачем-2 і відповідачем укладено додаткову угоду від 13.12.2021 №9, якою змінено його умови з 01.11.2021 в частині збільшення ціни електроенергії за 1 кВт/год до 3, 121169 з ПДВ, або +8,6 % щодо ціни попередньої додаткової угоди (+62,93 % відносно ціни за результатами торгів та Договору).

Також, вказаною додатковою угодою змінено строк дії Договору, а саме термін його дії становить до 13.12.2021, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором.

У ціновій довідці ТПП від 30.11.2021 №3017-2/21, зокрема, не наведено розрахунок вартості електричної енергії станом на попередні календарні дати окремо, у тому числі, на дати подання пропозиції, укладання договору, направлення листа про збільшення ціни на електроенергію та дані про відсоток коливання ціни електроенергії на ринку у вказані періоди.

Отже, інформація надана ТПП у цінових довідках не є належним і беззаперечним підтвердженням коливання ціни на електричну енергію на ринку та не є достатнім обґрунтуванням необхідності внесення змін до Договору в частині збільшення вартості електроенергії.

Суд виходить з того, що збільшення ціни товару на ринку повинно відбутись після укладання договору та мусить бути достатнє обґрунтування про наявність коливання (збільшення чи зменшення ціни за одиницю товару на ринку) за період з дати укладення Договору до дати першої зміни ціни додатковою угодою до Договору, а в разі наступних змін - між черговими такими змінами на підставі додаткових угод.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 12.09.2019 у справі №915/1868/18, від 23.01.2020 у справі №907/788/18, від 13.10.2020 у справі №912/1580/18, від 02.12.2020 у справі № 913/368/19, від 16.02.2021 у справі № 910/6790/18.

Слід зазначити, що постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) [пункт 134 постанови Верхового Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №927/491/19, пункт 5.46 постанови Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №924/674/21].

Якщо постачальник документально підтвердить замовнику, що ціна на товар коливалась на ринку такого товару від ціни в договорі і до ціни на момент підписання додаткової угоди (або між додатковими угодами), обґрунтує та доведе, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції), то можна говорити про наявність підстав для внесення змін до договору.

Верховний Суд у постанові від 07.12.2022 у справі №927/189/22 звертає увагу, що передбачена частиною п`ятою статті 41 Закону можливість змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% має на меті запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Разом з тим, ця норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Тому документи щодо коливання ціни повинні підтверджувати, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні запропонованій замовнику на тендері та/або чому виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним.

Приведення ціни договору у відповідність до існуючих ринкових цін на електричну енергію повністю нівелює зміст інституту публічних закупівель та його мету, оскільки сама закупівля здійснюється для отримання пропозицій, що є кращими (нижчими) за ринкові.

Пунктом 12.4 Договору визначено, що істотні умови Договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім зазначених випадків.

Таке, підпунктом 1 пункту 12.4 Договору визначено, що збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. У разі коливання ціни товару на ринку постачальник письмово звертається до споживача щодо зміни ціни за одиницю товару. Наявність факту коливання ціни товару на ринку підтверджується довідками або листами (завіреними копіями довідок/листів) відповідних органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни на ринку, щодо розміру цін на товар на момент укладання Договору та. на момент звернення до вказаних органів, установ, організацій;

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №924/1240/18 вказав, що у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Вказані дії постачальника вказують на той факт, що при поданні тендерної пропозиції учасником, а в подальшому переможцем її штучно занижено, з розрахунком у подальшому підвищити ціну за одиницю електричної енергії шляхом укладення додаткових угод, що не відповідає принципу добросовісної конкуренції серед учасників та Доктрині venire contra faktum proprium (заборона суперечливої поведінки), яка базується на римській максимі - «non concedit venire contra-US faktum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці) (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17).

Враховуючи викладене, укладення додаткової угоди від 22.02.2021 №3 відбулося без належного підтвердження факту коливання ціни товару на ринку, тобто з порушенням вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону.

Що ж до решти оспорюваних додаткових угод, то вказані правочини не відповідають вимогам Закону, оскільки кожна наступна додаткова угода має фіксовану ціну за одиницю товару, а тому є похідною від попередніх додаткових угод, тому автоматично є укладеною в порушення вимог вказаного Закону, оскільки без попередньої додаткової угоди ціна, відображена у наступній, буде фактично перевищувати дозволений законодавцем відсоток підвищення ціни за одиницю товару, тобто більше ніж на 10 % у порівнянні із Договором.

Слід зазначити, що правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом.

Стаття 41 Закону передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до приписів частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України унормовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частина перша статті 638 ЦК України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Верховний Суд неодноразово та послідовно вказував, що метою регулювання, передбаченого статтею 41 Закону, а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10%, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.

Відповідно до частини перша статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні договору. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у 20-денний строк після одержання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати такого розгляду.

Таким чином, зміна умов договору відбувається за згодою обох сторін. Усі зміни до договору оформлюються письмово та підписуються повноважними особами сторін.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Підписання додаткових угод про безпідставне збільшення ціни товару та зменшення обсягів поставки призводить до повного нівелювання результатів відкритих торгів. Адже цінові пропозиції переможця і інших учасників торгів відрізнялися між собою несуттєво. Таким чином, держава втрачає можливість скористатися пропозиціями інших учасників відкритих торгів, адже електроенергію по ціні, запропонованій переможцем тендеру, закупити так і не змогла; натомість була, змушена оплачувати електроенергію за ціною, яка, є вищою аніж встановлена Договором, укладеним, внаслідок відкритих торгів.

Отже, підвищення ціни на одиницю товару майже на 65 % внаслідок укладання додаткових угод до Договору суперечить приписам Закону.

Таким чином, укладенням оспорюваних додаткових угод було порушено пункт 2 частини п`ятої статті 41 Закону, що є підставою для визнання судом зазначених додаткових угод недійсними відповідно до частини першої статті 203 ЦК України.

Також, Прокурором було заявлено позовні вимоги щодо стягнення коштів у розмірі 292 473,17 грн.

Згідно з пунктом 26 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» електрична енергія є товаром та призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам електропостачальники здійснюють купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на ринку «на добу наперед», внутрішньодобовому ринку і на балансуючому ринку, а також шляхом імпорту. Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу (стаття 56 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Частиною першою статті 712 ЦК України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Згідно із частиною першою статті 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до умов Договору Товариство зобов`язано поставити Підприємству електричну енергію у кількості 965 000 кВт/год на суму 1 848 536,46 грн, однак згідно актів прийому-передачі товару та платіжних доручень, копії яких містяться в матеріалах справи, відповідач поставив позивачу 649 457 кВт/год на суму 1 536 561,19 грн.

Оскільки додаткові угоди від 22.02.2021 №3, від 18.03.2021 №4, від 04.10.2021 №6, від 02.11.2021 №7, від 26.11.2021 №8 та від 13.12.2021 №9 підлягають визнанню недійсними, то сума коштів витрачених на електроенергію має визначатись за умовами Договору та становити 1 244 088, 02 грн (649 457 кВт/год* 1,91558182 грн з ПДВ), а тому отримана Товариством оплата у сумі 292 473, 17 грн (1 536 561,19 грн - 1 244 088,02 грн) за товар, який не був ним поставлений, підлягає стягненню з відповідача на підставі саме частини першої статті 670 ЦК України.

Слід зазначити, що Верховний Суд неодноразово та послідовно вказував на те, що у даних правовідносинах має застосовуватись стаття 670 ЦК України (правова позиція, викладена у постановах від 18.06.2021 у справі №927/491/19, від 22.06.2022 у справі №917/1060/21, від 09.06.2022 у справі №927/636/21, від 07.09.2022 у справі № 927/1058/21).

Отже, отримана відповідачем оплата у сумі 292 473, 17 грн за товар, який не був ним поставлений, підлягає стягненню з відповідача на підставі частини першої статті 670 ЦК України.

Таким чином, Прокурором обґрунтовано та доведено заявлені позовні вимоги, водночас, відповідачем не подано належних, достовірних, допустимих і вірогідних доказів, які б спростовували доводи Прокурора.

Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні ЄСПЛ «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам відповідача оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи подані докази, які оцінені судом у порядку статті 86 ГПК України, позов підлягає задоволенню.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору, який сплачено прокуратурою, слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова (адреса: 61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, буд. 23; ) в інтересах держави, в особі: 1) Харківської обласної ради (адреса: 61002, м. Харків, вул. Сумська, буд. 64; ); 2) Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3" (адреса: 61068, м. Харків, вул. Павлова Академіка, буд. 46; ); 3) Північно-Східного офісу Держаудитслужби (адреса: 61022, м. Харків, м.-н Свободи, буд. 5, під. 4, пов. 10; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (адреса: 04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, буд. 25, літ.-"Б", оф. 5; ) про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 292 473,17 грн задовольнити повністю.

2. Визнати недійсними додаткові угоди від 22.02.2021 №3, від 18.03.2021 №4, від 04.10.2021 №6, від 02.11.2021 №7, від 26.11.2021 №8, від 13.12.2021 №9 до договору про закупівлю електричної енергії від 28.12.2020 №382, укладені Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (адреса: 04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, буд. 25, літ.-"Б", оф. 5; ) та Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради "Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3" (адреса: 61068, м. Харків, вул. Павлова Академіка, буд. 46; ).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (адреса: 04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, буд. 25, літ.-"Б", оф. 5; ) на користь Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3" (адреса: 61068, м. Харків, вул. Павлова Академіка, буд. 46; ) 292 473 (двісті дев`яносто дві тисячі чотириста сімдесят три) грн 17 коп. надмірно сплачених коштів.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (адреса: 04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, буд. 25, літ.-"Б", оф. 5; ) на користь Харківської обласної прокуратури (код 02910108, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету - 2800) 20 491 (двадцять тисяч чотириста дев`яносто одну) грн 10 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.09.2023.

Суддя Ігор Курдельчук