РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.08.2023Справа № 910/10895/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Шокало О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК АЛЬЯНС" (04053, місто Київ, ВУЛИЦЯ СІЧОВИХ СТРІЛЬЦІВ, будинок 50)

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЙВЕСТ" (01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЖИЛЯНСЬКА, будинок 106-Б)

2. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 2 310 753,72 доларів США.

Представники учасників справи:

Від позивача : Башаров В.Є.;

Від відповідача 1: не з`явились;

Від відповідача 2: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Банк Альянс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дейвест" та ОСОБА_1 про стягнення 2 255 150,69 дол. США, з яких 2 200 000,00 дол. США заборгованість по кредиту, 13 561,65 дол. США заборгованість по процентам, 41 589,04 дол. США прострочена заборгованість по процентам.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем 1, як боржником, та відповідачем 2, як поручителем, взятих на себе зобов`язань за Договором №21-233/ЮК про відкриття не відновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021 в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 постановлено звернутися до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (01010 м. Київ, вул. М. Омеляновича-Павленка, 15) із запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 .

18.11.2022 через відділ діловодства суду від Печерської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла відповідь на запит.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2022 прийнято позовну заяву Акціонерного товариства "Банк Альянс" до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 21.12.2022. Зобов`язано відповідачів у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позов.

07.12.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 2 282 726,03 доларів США.

20.12.2022 через відділ діловодства суду від представника відпоідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

20.12.2022 через відділ діловодства суду від представника відпоідача-1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник відповідача-1 у підготовче засідання 21.12.2022 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача-2 просив суд відкласти підготовче засідання.

Представник позивача заперечував проти відкладення підготовчого засідання.

Судом 21.12.2022 у підготовчому засіданні без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про задоволення клопотань відповідачів 1,2 та відкладено підготовче засідання до 18.01.2023.

Крім того, судом 21.12.2022 у підготовчому засіданні без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення розгляду заяви про збільшення позовних вимог та клопотання про зупинення провадження у справі до встановлення фактичних обставин справи.

26.12.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дейвест" до суду надійшло клопотання про продовження процесуального строку на подачу відзиву до 10.01.2023.

04.01.2023 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.

06.01.2023 через відділ діловодства суду від представника відповідача-2 надійшов відзив.

13.01.2023 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшов відзив.

17.01.2023 через відділ діловодства суду від представника відповідача-2 надійшли письмові пояснення.

17.01.2023 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

17.01.2023 через відділ діловодства суду від представника відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

17.01.2023 через відділ діловодства суду від представника відповідача-2 надійшла зустрічна позовна заява.

Представник позивача у підготовчому засіданні 18.01.2023 заперечував проти відкладення підготовчого засідання, просив суд прийняти до розгляду заяву про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача-1 у підготовчому засіданні 18.01.2023 не заперечував проти відкладення підготовчого засідання.

Судом 18.01.2023 у підготовчому засіданні без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про задоволення клопотання відповідача-2 та відкладено підготовче засідання до 08.02.2023.

Крім того, судом 08.02.2023 у підготовчому засіданні без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення розгляду заяви про збільшення позовних вимог та клопотання про зупинення провадження у справі до встановлення фактичних обставин справи

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2023 зустрічну позовну заяву повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "ДЕЙВЕСТ" без розгляду.

26.01.2023 через відділ діловодства суду від представника відповідача-2 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

08.02.2023 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про залучення третьої особи.

Представник позивача у підготовчому засіданні 08.02.2023 підтримував заяву про збільшення позовних вимог.

Представників 1,2 у підготовчому засіданні 08.02.2023 заперечували проти заяви про збільшення позовних вимог.

Суд, розглянувши заяву позивача про збільшення позовних вимог, дійшов до висновку про необхідність прийняття її до розгляду, адже заява подана до закінчення підготовчого засідання. Отже, слід вважати новою ціною позову - 2 282 726,03 доларів США.

Представник позивача у підготовчому засіданні 08.02.2023 заперечував щодо задоволення клопотання про зупинення провадження у справі.

Представників 1,2 у підготовчому засіданні 08.02.2023 підтримували клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 клопотання відповідача - 1 про зупинення провадження у справі задоволено та зупинено провадження у справі №910/10895/22 до розгляду Північним апеляційним господарським судом справи №910/8232/22 та набрання законної сили судовим рішенням від 09.11.2022 у справі №910/8232/22.

01.03.2023 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 2 310 753,42 доларів США.

27.04.2023 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі.

Як встановлено судом, постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі № 910/8232/22 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 поновлено провадження у справі №910/10895/22 та призначено підготовче засідання на 18.05.2023.

17.05.2023 через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшли заперечення.

17.05.2023 через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

17.05.2023 через відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача-2 у підготовче засідання 18.05.2023 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Судом у підготовчому засіданні 18.05.2023 без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про прийняття до розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог, спір вирішується з її урахуванням. Крім того, судом задоволено клопотання відповідача-2 та відкладено підготовче засідання до 19.06.2023.

15.06.2023 через систему "Електронний суд" від відповідача-2 надійшли заперечення на заяву про збільшення позовних вимог.

15.06.20263 через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшли заперечення на заяву про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача-2 у підготовче засідання 19.06.2023 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Судом у підготовчому засіданні 19.06.2023 без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання до 10.07.2023.

28.06.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на заперечення.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 у підготовчому засіданні 10.07.2023 підтримували клопотання про залучення третьої особи.

Представник позивача у підготовчому засіданні 10.07.2023 заперечував проти клопотання про залучення третьої особи.

Судом у підготовчому засіданні 10.07.2023 без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відмову в клопотанні про залучення третьої особи, у зв`язку із необґрунтованістю та безпідставністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/10895/22 до судового розгляду по суті на 14.08.2023.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримував.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При цьому, суд зазначає, що 14.08.2023 від відповідачів надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, які згідно даних Діловодства спеціалізованого суду подані та зареєстровані о 14:27, тобто після проведення судового засідання 14.08.2023, яке відбулось з 13:59-14:12.

А тому вказані клопотання не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки подані після судового засідання та оголошення рішення у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.11.2021 між Акціонерним товариством "Банк Альянс" (надалі - Банк або кредитор/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дейвест" (надалі - позичальник/відповідач) укладено Договір №21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії (надалі - кредитний договір), за умовами якого Банком було відкрито позичальнику кредитну лінію в розмірі 2 200 000,00 доларів США, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 7,5% (сім) процентів річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 24 листопада 2022 року.

У п. 1.2.1. кредитного договору сторонами погоджено, що у разі порушення строків повернення Кредиту (в тому числі його частини згідно Графіку зниження ліміту кредитування), що передбачені цим договором, процентна ставка за користування кредитом/кредитними коштами встановлюється в розмірі 11% річних і нараховується виключно на прострочену суму кредиту, починаючи з дня виникнення такого порушення та закінчуючи днем погашення простроченої суми кредиту (день погашення простроченої суми кредиту не враховується). Такий розмір процентної ставки є іншим розміром процентів (ст. 625 ЦК України), що встановлений цим договором, в разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання по поверненню кредиту та/або його частини (в.т.ч. після настання кінцевого терміну повернення заборгованості відповідно до п. 1.3. Договору), який погоджений сторонами.

Сторони усвідомлюють та підтверджують, що таке збільшення розміру процентної ставки не є зміною умов цього договору та/або зміною процентної ставки за цим договором, що здійснюється кредитором в односторонньому порядку, і, відповідно, не потребує укладення окремого договору про внесення змін до цього договору.

У п. 3.1 кредитного договору сторонами передбачено, що кредитор надає позичальнику кредит однією сумою або окремими частинами (надалі за текстом кожна частина кредиту окремо - транш, а у сукупності - транші) на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування.

Відповідно до п 3.3 кредитного договору надання кредиту здійснюється шляхом: перерахування кредитних коштів (кредиту/траншу) на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 в межах доступного ліміту кредитування встановленого п. 1.1 цього договору; оплати розрахункових документів Позичальника.

За умовами п. 3.4. кредитного договору днем (моментом) надання кредиту вважається день зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, відкритий в Банку, або день оплати розрахункових документів позичальника.

У п. 3.6 кредитного договору визначено, що погашення кредиту здійснюється відповідно до Графіку зменшення ліміту кредитування, якщо Графік не встановлений - відповідно до строків, визначених в п. 1.1 цього Договору, позичальник здійснює шляхом перерахування коштів на рахунок, зазначений в п. 1.1 цього договору.

Якщо останній день для сплати кредиту/траншів припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то зазначені платежі повинні бути здійснені в перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.

У разі ненадходження платежів від позичальника у встановлені цим договором строки суми непогашених у строк платежів визнаються простроченими та наступного банківського дня перераховуються на рахунки простроченої заборгованості.

Як вбачається із матеріалів справи, Додатком №1 до Кредитного договору позичальнику було встановлено графік зниження ліміту кредитної лінії.

Зобов`язання за цим договором можуть бути виконані іншою ніж позичальник особою, про що позичальник зобов`язаний письмово повідомити Банк (п. 3.7. кредитного договору).

Згідно з п. 3.8 кредитного договору нарахування процентів по договору здійснюється щомісячно на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами, виходячи з процентної ставки у розмірі, визначеному в п. 1.1 цього договору. При розрахунку процентів використовується метод «факт/факт», враховуючи перший день надання та не враховуючи день погашення кредиту.

Проценти нараховуються з моменту видачі кредиту до дати фактичного повернення кредиту за цим договором.

Відповідно до п. 3.10 кредитного договору сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк з 1-го по 5-те число місяця, наступного за звітним, в день, що є кінцевим терміном повернення заборгованості та /або у день остаточного повернення кредитних коштів, на рахунок зазначений в п. 1.1 цього договору.

У випадку порушення позичальником встановлених цим пунктом договору строків сплати процентів, сума несплачених в строк процентів, вважається простроченою.

Згідно з п. 3.11 кредитного договору позичальник повертає кредит та сплачує проценти за його користування у валюті кредиту. У разі надання кредиту в іноземній валюті: валютні ризики під час виконання зобов`язань за цим договором несе позичальник; витрати, пов`язані з купівлею або продажем валюти, здійснюються за рахунок коштів позичальника.

Якщо валюта кредиту є відмінною від національної валюти України, задоволення вимог кредитора за цим договором, в тому числі в примусовому порядку та/або при зверненні стягнення на предмет забезпечення, здійснюється, за вибором кредитора, в валюті зобов`язання за цим договором або в національній валюті України.

Відповідно до п. 3.12 кредитного договору сторони встановлюють наступну черговість погашення заборгованості за цим договором:

1) в першу чергу сплачуються прострочені проценти за користування кредитом;

2) в другу чергу сплачуються прострочені комісії;

3) в третю чергу сплачується прострочена заборгованість по сплаті кредиту;

4) в четверту чергу сплачуються нараховані проценти за користування кредитом;

5) в п`яту чергу сплачуються нараховані комісії;

6) в шосту чергу сплачується строкова заборгованість по кредиту;

7) в сьому чергу сплачуються штрафні санкції;

8) в восьму чергу сплачуються інші платежі за цим договором.

Кредитор має право змінити вищезазначену черговість погашення заборгованості в односторонньому порядку.

У випадку порушення позичальником умов цього договору в частині повернення (в т.ч. дострокового) заборгованості за цим договором, зокрема повернення кредиту (в тому числі частково, згідно з Графіком зменшення ліміту кредитування), сплати процентів, комісій, неустойки (штрафів, пені), а також в інших випадках, прямо передбачених цим договором, кредитор має право на стягнення такої заборгованості будь-яким не забороненим чинним законодавством способом, в тому числі шляхом договірного списання (п. 5.2.8 кредитного договору).

Кредитор має право вимагати дострокового погашення всієї заборгованості Позичальника за цим Договором (в тому числі за рахунок звернення стягнення на предмет забезпечення), зокрема у випадку: порушення позичальником будь-яких умов цього Договору та/або будь-яких інших зобов`язань за цим Договором, зокрема, передбачених п. 1.6. цього Договору (пп. 5.2.7. п. 5.2. кредитного договору).

Позичальник відповідно до пп. 6.1.2. п. 6.1. кредитного договору, зобов`язується у випадках, передбачених цим договором достроково повернути всю заборгованість. У випадку вимоги кредитора про дострокове повернення заборгованості за цим договором, позичальник зобов`язаний здійснити таке повернення/сплату впродовж 30-ти календарних днів з дня надіслання Кредитором на адресу Позичальника відповідного листа-повідомлення (вимоги).

Відповідно до пп. 5.2.9. п. 5.2. кредитного договору кредитор має право: інформувати позичальника будь-якими засобами зв`язку про наявність заборгованості за кредитом, Процентами та іншими платежами за цим договором.

Згідно з п. 11.3. кредитного договору всі листи/повідомлення за цим договором будуть вважатися направленими/зробленими належним чином у разі, якщо вони здійснені у письмовій Формі за підписом уповноваженого представника Сторони та надіслані рекомендованим листом, кур`єром або вручені особисто за адресами Сторін, зазначеними у цьому Договорі або за адресами Сторін, що зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на дату відправки.

Датою отримання таких листів/повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, а у разі повернення листа на адресу Банку з іншими поштовими відмітками (в тому числі закінчення терміну зберігання, відсутність адресату за вказаною адресою, відмова адресата від одержання та інше) - дата відправлення такого повідомлення.

Всі листи/повідомлення за цим Договором також будуть вважатися направленими/зробленими належним чином у разі, якщо вони передаються в електронному вигляді засобами системи «Клієнт-Банк» з використанням електронних підписів у порядку, визначеному законодавством.

Даний кредитний договір, відповідно до п. 7.1, набирає чинності з дати його укладання та діє до повного виконання позичальником прийнятих на себе зобов`язань за договором, в тому числі повного погашення позичальником заборгованості за кредитом, процентами, комісіями, неустойками, іншими платежами/сумами, що підлягають сплаті позичальником на користь кредитора за цим договором.

За доводами позивача, що підтверджується матеріалами справи, для забезпечення виконання кредитного договору між Банком, відповідачем-1 та ОСОБА_1 (надалі - поручитель/відповідач-2) 05.11.2021 було укладено договір поруки № 21-233/ЮК/П (надалі - договір поруки).

Відповідно до п. 1. договору поруки в порядку та на умовах, передбачених цим договором, поручитель поручається перед банком за виконання позичальником зобов`язань за договором про відкриття непоновлювальної кредитної лінії №21-233/ЮК від 05.11.2021, включаючи всі зміни та доповнення до нього (в т.ч., але не виключно й ті, що збільшують розмір основного зобов`язання), які будуть укладені в майбутньому між Банком та позичальником.

За умовами п. 4, 5 договору поруки за виконання зобов`язань за кредитним договором поручитель та позичальник відповідають перед Банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, пені, інших платежів та витрат, передбачених кредитним договором, відшкодування збитків. Наступним сторони домовилися, що у разі збільшення або зменшення обсягу зобов`язань позичальника за кредитним договором (в тому числі зміни розміру суми кредиту, строків виконання зобов`язань за кредитним договором, тощо), обсяг поруки згідно умов цього договору без додаткового повідомлення поручителя та укладання додаткового договору до цього договору збільшується або зменшується відповідно до обсягу забезпеченого порукою основного зобов`язання таким чином, щоб поручитель відповідав перед Банком за виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі.

За твердженнями позивача, Банк на виконання умов кредитного договору перерахував позичальнику кредитні кошти на загальну суму 2 200 000,00 дол. США, що підтверджується банківськими виписками по особовому рахунку). Однак, позичальником (відповідачем-1) неналежним чином не виконувалися зобов`язання за вказаним кредитним договором, у зв`язку з чим Банком було направлено на адресу позичальника та поручителя листи-вимоги (про дострокове погашення заборгованості) від 15.07.2022 № 31.1./1675 та №31.1/1676.

В даних листах-вимогах зазначено, зокрема: «даним листом АТ "Банк Альянс" повідомляє ТОВ «Дайвест» про порушення умов кредитного договору, в частині своєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами. Станом на 15.07.2022 загальна сума кредитної заборгованості складає 2 219 890,42 дол. США, з яких: строкова заборгованість за кредитом - 2 200 000,00 дол. США, прострочена заборгованість - 13 561,65 дол. США, заборгованість по процентам - 6 327,77 дол. США.

Також вказаними листами звернено увагу позичальника та поручителя, що у разі не виконання вказаної вимоги до 15 серпня 2022 року (включно), Банк розпочне процедуру стягнення кредитної заборгованості в судовому порядку.

Оскільки, як вказує позивач, вимога не була виконана, заборгованість за кредитним договором не була погашена ані позичальником ані поручителем, Банк звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості у розмірі 2 255 150,69 дол США, з яких: прострочена основна заборгованість складає 2 200 000,00 дол. США та заборгованість по процентам у розмірі 13 561,65 дол. США та 41 589,04 дол. США сума простроченої заборгованості за процентами.

В подальшому позивачем були подані заяви про збільшення позовних вимог, в частині нарахування процентів, які були прийняті судом до розгляду, а відтак, станом на момент розгляду справи по суті, позивачем заявлені вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості у розмірі 2 200 000,00 дол. США та заборгованість по процентам у розмірі 110 753,42 дол. США.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що Банк у повному обсязі виконав зобов`язання за кредитним договором, та надав позичальнику кредитні кошти, що підтверджується виписками з рахунків позичальника, які додані до позовної заяви. Зокрема, на підтвердження розміру заборгованості Банк долучив до матеріалів позовної заяви первинну бухгалтерську документацію - виписки з особових рахунків позичальника з електронних реєстрів бухгалтерського обліку. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц.

Так, на момент звернення позивача до суду із цим позовом, виходячи з наявних в матеріалах справи банківських виписок з особового рахунку позичальника, підтверджується прострочення повернення позичальником кредиту у розмірі 2 200 000,00 дол. США.

Відповідачами не надано суд жодних доказів на спростування наведених позивачем обґрунтувань та погашення вказаної заборгованості за кредитним договором.

Наведені у відзиві відповідача-1 заперечення щодо позовних вимог спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та умовами кредитного договору, оскільки в силу ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивачем також заявлено вимоги, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за процентами у розмірі 110 753,42 доларів США.

Відповідно до приписів частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитного договору (п. 123 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 року у справі No 910/17048/17).

Відповідно до пункту 3.8 Кредитного договору нарахування процентів по Договору здійснюється щомісячно на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами, виходячи з процентної ставки у розмірі, визначеному в п.1.1 цього Договору. При розрахунку процентів використовується метод «факт/факт», враховуючи перший день надання та не враховуючи день погашення кредиту. Проценти нараховуються з моменту видачі Кредиту до дати фактичного повернення Кредиту за цим Договором.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок проценті за користування, суд дійшов висновку про його вірність, у зв`язку із чим задовольняє позовні вимоги про стягнення 110 753,42 дол. США.

Відповідно до частини першої статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частинами першою та другою статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Відповідно до статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред`явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред`явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

За змістом статті 559 ЦК України зміна обсягу зобов`язань боржника може бути підставою для припинення поруки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

У відповідності до п. 2 договору поруки згідно цього договору порукою забезпечуються наступні зобов`язання позичальника, шо випливають з Кредитного договору:

повернути отримані на умовах непоновлюваної кредитної лінії кредитні кошти (далі - Кредит) в розмірі 2 200 000,00 доларів США в порядку та на умовах, передбачених Кредитним договором, у строки (погашення Кредиту здійснюється згідно Графіку зниження ліміту та не пізніше « 04» листопада 2022 року (включно), в т.ч. з урахуванням випадків дострокового погашення), передбачені Кредитним договором;

щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 7,5% (сім) процентів річних, інші проценти, як це передбачено Кредитним договором;

сплатити будь-які комісії, передбачені Кредитним договором;

використати грошові кошти (Кредит) на цілі, передбачені Кредитним договором;

у разі порушення умов Кредитного договору сплатити неустойку, штраф, пеню в строки, у розмірі та у випадках, передбачених Кредитним договором;

відшкодувати збитки, витрати та іншу заборгованість, що можуть виникнути у Банку, в зв`язку з укладенням та виконанням Кредитного договору, та які передбачені умовами Кредитного договору;

виконати інші зобов`язання Позичальника, які випливають з Кредитного договору.

Поручитель має право самостійно (за власною ініціативою), без отримання повідомлення/вимоги Банку, протягом дії Кредитного договору, виконувати (в т.ч. достроково) зобов`язання Позичальника за Кредитним договором, в тому числі погасити повністю або частково заборгованість по Кредиту, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати всі інші зобов`язання по Кредитному договору за Позичальника (п. 3 договору поруки).

За виконання зобов`язань за Кредитним договором Поручитель та Позичальник відповідають перед Банком як солідарні боржники (п. 4 договору поруки).

Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Позичальник, включаючи сплату Кредиту, процентів за користування Кредитом, комісій, пені, інших платежів та витрат, передбачених Кредитним договором, відшкодування збитків. Наступним Сторони домовилися, що у разі збільшення або зменшення обсягу зобов`язань Позичальника за Кредитним договором (в тому числі зміни розміру суми кредиту, строків виконання зобов`язань за Кредитним договором, тощо), обсяг поруки згідно умов цього Договору без додаткового повідомлення Поручителя та укладання додаткового договору до цього Договору збільшується або зменшується відповідно до обсягу забезпеченого порукою основного зобов`язання таким чином, щоб Поручитель відповідав перед Банком за виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором в повному обсязі.

З огляду на викладене вище, суд доходить до висновку, що у даному випадку відповідачі мають відповідати перед позивачем за невиконання грошових зобов`язань з повернення кредиту за як солідарні боржники.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк направив на адресу поручителя - відповідача-2,1 лист-вимогу (про дострокове погашення заборгованості) у якому вимагав усунути порушення кредитного договору шляхом сплати у повному обсязі кредиту та процентів у строк до 15.08.2022.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Стосовно доводів відповідача-1 про відсутність заборгованості саном на момент вирішення спору, внаслідок вчинення останнім 14.03.2023 правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Так, у матеріалами справи наявна заява про зарахуванню зустрічних однорідних вимог ТОВ «Дейвест» вих. №222/13-03 від 14.03.2023, яка адресована АТ "Банк Альянс" та докази направлення тої заяви адресату.

У вказаній заяві за вих. №222/13-03 від 14.03.2023 ТОВ «Дейвест» зазанає, що у АТ "Банк Альянс" наявний солідарний обов`язок разом із ТОВ "Евотерра Трейд" із відшкодування збитків у загальному розмірі 4 822 190,11 доларів США, завданих неналежним виконанням третьою особою своїх зобов`язань за Договором поставки №02092021-1 від 02.09.2021 з поставки аміаку.

За приписами ч. 1 ст. 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено ст. 602 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Аналіз зазначених вище норм, дає підставу стверджувати, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

Суд зазначає, що в даному спорі, грошові вимоги АБ «Банк Альянс» до ТОВ «Дейвест» виникли з кредитного договору, факт боргу та його розмір підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та не заперечуються відповідачами.

В той же час, вимоги ТОВ «Дейвест» до Акціонерного товариства «Банк Альянс», як стверджує сам відповідач-1, є позадоговірними та Банком повністю заперечується наявності у нього грошового зобов`язання перед третьою особою та відповідно щодо його розміру.

Крім іншого, слід зазначити, що ані до заяви про зарахування, ані до матеріалів справи не долучено жодних доказів реальності вимог ТОВ «Дейвест» до АТ «Банк Альянс», а відтак у суду відсутня можливість оцінити (встановити) факт існування грошових зобов`язань позивача перед ТОВ «Дейвест».

Саме поняття «кредитор» та суб`єктний склад у правовідносинах зарахування (кредитор/боржник) обумовлює необхідність встановлення судами і відповідно доведення кредитором наявності зустрічного зобов`язання особи, яку вона вважає боржником, вчинити на користь такої сторони певну дію (в даному випадку - сплатити кошти).

Отже, для висновку про вчинення (укладення) ТОВ «Дейвест» правочину зарахування необхідно достеменно встановити (довести) реальність виникнення між банком та відповідач-1 правовідносин, в яких банк є боржником, а відповідач-1 - кредитором, що може бути здійснено шляхом подання належних доказів, які б доводили реальність виникнення таких правовідносин.

У разі доведення виникнення подібних правовідносин (реальності/дійсності вимог сторін/сторони) може бути укладений (вчинений) правочин зарахування, в той час як питання обсягу та правомірності зарахування підлягають вирішення в спорі щодо оскарження такого правочину.

Оскільки, відповідачем-1 не долучено жодних договорів із контрагентами, якими останній обґрунтовує виникнення таких вимог (сплатою збитків, штрафних санкцій за порушення зобов`язань перед контрагентами) на підтвердження виникнення у Банку грошових зобов`язань перед ТОВ «Дейвест».

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України обов`язок сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, зважаючи на відсутність доказів дійсності (реальності) грошових вимог ТОВ «Дейвест» до Акціонерного товариства «Банк Альянс», у суду відсутні підстави вважати, що відповідач-1 є кредитором в розумінні ст. 601 Цивільного кодексу України, а відтак що останній міг вчинити правочин зарахування.

В даному випадку, суд вважає за необхідне керуватись правовою позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.09.2022 у справі №910/12525/20, відповідно до якої, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 Цивільного кодексу України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Тобто касаційний суд дійшов висновку, що якщо відсутній предмет правочину чи даний предмет правочину не належить особі, яка вчиняє такий правочин щодо цього предмету, то відповідно такий правочин є неукладеним та не породжує жодних правових наслідків для особи.

З огляду на наведене вище та враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження існування грошових вимог відповідача-1 до позивача, а відтак і доказів наявності у відповідача-1 статусу кредитора у розумінні ст. 601 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що даний правочин зарахування, оформлений заявою вих. №222/13-03 від 14.03.2023, є неукладеним (не вчиненим), тому не створює жодних правових наслідків для позивача.

За таких обставин у суду відсутні правові підстави для висновку про припинення грошових зобов`язань Акціонерного товариства «Банк Альянс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейвест» за договором №21-233/ЮК про відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Отже, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Банк Альянс».

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеній частині позову з покладенням судового збору на відповідачів в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, згідно з абз. 3 п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21 лютого 2013 року № 7 у разі коли позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЙВЕСТ" (01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЖИЛЯНСЬКА, будинок 106-Б; ) та з громадянина України ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «БАНК АЛЬЯНС» (04053, місто Київ, ВУЛИЦЯ СІЧОВИХ СТРІЛЬЦІВ, будинок 50; ) заборгованість по Договору про відкриття невідновлювальної кредитної лінії №21-233/ЮК від 05.11.2021 року в сумі 2 310 753 (два мільйона триста десять тисяч сімсот п`ятдесят три) доларів США 72 центи, з яких сума заборгованості по кредиту - 2 200 000 (два мільйона двісті тисяч) доларів США; сума заборгованості за процентами - 110 753 (сто десять тисяч сімсот п`ятдесят три) доларів США 72 центи.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЙВЕСТ" (01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЖИЛЯНСЬКА, будинок 106-Б; ) на користь Акціонерного товариства «БАНК АЛЬЯНС» (04053, місто Київ, ВУЛИЦЯ СІЧОВИХ СТРІЛЬЦІВ, будинок 50; ) витрати по сплаті судового збору в сумі 434 175 (чотириста тридцять чотири тисячі сто сімдесят п`ять) грн 00 коп.

4. Стягнути з громадянина України ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «БАНК АЛЬЯНС» (04053, місто Київ, ВУЛИЦЯ СІЧОВИХ СТРІЛЬЦІВ, будинок 50; ) витрати по сплаті судового збору в сумі 434 175 (чотириста тридцять чотири тисячі сто сімдесят п`ять) грн 00 коп.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 22.09.2023.

СуддяЛітвінова М.Є.