УХВАЛА

м. Київ

20.09.2023Справа № 910/9725/23

За заявоюДержавного підприємства «Гарантований покупець»
провідстрочення виконання рішення
у справі№910/9725/23
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Індіан Солар Мліїв»
доДержавного підприємства «Гарантований покупець»

простягнення 2 194 636,72 грн.
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Дупляченко Ю.О.

Представники сторін:
від позивача:Селівакін І.О.
від відповідача:Прохоров Ю.Г.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Індіан Солар Мліїв» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення 2 194 636,72 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.08.2023 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Індіан Солар Мліїв» задоволено частково, провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 82 054,88 грн. закрито, стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Індіан Солар Мліїв» заборгованість у розмірі 1 928 145,50 грн., 3% річних у розмірі 40 643,10 грн., інфляційні у розмірі 143 783,24 грн. та судовий збір у розмірі 32 919,40 грн.

12.09.2023 через канцелярію суду від Державного підприємства «Гарантований покупець» надійшла заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2023 вказану заяву призначено до розгляду на 20.09.2023.

Представник заявника в судове засідання з`явився, надав пояснення по суті заяву, просив відстрочити виконання рішення суду у даній справі на один рік з моменту його винесення.

Представник позивача в судове засідання з`явився, проти задоволення заяви відповідача заперечував.

Розглянувши подану ДП «Гарантований покупець» заяву та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку відмовити у її задоволенні з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в обґрунтування поданої заяви ДП «Гарантований покупець» зазначає наступне:

- зобов`язання за договором №1845/02/21 від 23.06.2021 повинні виконуватися ним у передбаченому Законом України «Про ринок електричної енергії», постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641, а також наказами Міністерства енергетики України від 28.03.2022 № 140 та від 15.06.2022 № 206;

- фінансування діяльності ДП «Гарантований покупець» здійснюється лише в межах кошторису, затвердженого Регулятором відповідно до статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії»;

- НЕК «Укренерго» допускає неналежне виконання обов`язку щодо забезпечення надходження грошових коштів ДП «Гарантований покупець» для оплати останнім електричної енергії виробникам за «зеленим» тарифом в повному обсязі;

- ДП «Гарантований покупець» забезпечує оплату електричної енергії перед виробникам за «зеленим» тарифом у обсягах, що пов`язані з виконанням НЕК «Укренерго» спеціальних обов`язків з забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії;

- відсутність вини у невиконання спірних зобов`язань за Договором та складний фінансовий стан державного підприємства.

Також заявник повідомляє суд про збройну агресію російської федерації проти України та зазначає, що примусове виконання рішення у даній справі може призвести до негативних наслідків стану ДП «Гарантований покупець», оскільки буде порушено механізм оплати вартості електричної енергії її виробниками за «зеленим» тарифом та механізм забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України.

Відтак, на переконання заявника, відстрочення виконання рішення суду у даній справі на 1 рік не порушить інтереси сторін, забезпечить їх баланс, буде співмірним можливості поновлення порушеного права стягувача з можливістю Відповідача забезпечити таке поновлення.

З огляду на зазначене, у поданій заяві заявник фактично посилається на невиконання спеціальних обов`язків покладених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та законодавством на Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», змістом яких є виконання грошового зобов`язання з оплати виробленої електричної енергії за «зеленим» тарифом Державному підприємству «Гарантований покупець», що в результаті призводить до недостатності коштів та відсутності фінансування у останнього з метою здійснення подальшого розрахунку за договорами.

Суд звертає увагу заявника на те, що договір укладений сторонами є двостороннім, в якому не передбачено можливість невиконання зобов`язання, в тому числі уникнення відповідальності у зв`язку з невиконанням зобов`язання третіх осіб перед відповідачем.

Саме лише посилання ДП «Гарантований покупець» на те, що порушення грошового зобов`язання сталось не з його вини, не приймається судом до уваги, оскільки неналежне виконання грошових зобов`язань контрагентом державного підприємства не є підставою для звільнення його від виконання своїх договірних зобов`язань.

Згідно з частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 цього Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між позивачем та відповідачем виникли господарські відносини, а приписи Господарського кодексу України не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, у питаннях відповідальності за порушення зобов`язань.

Частина 2 статті 617 Цивільного кодексу України та частина 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Окрім того, статтею 1 Цивільного кодексу України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, у тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов`язку такого органу, який виступає стороною зобов`язального правовідношення, від його виконання належним чином.

За таких обставин, факт відсутності фінансування та ненадходження коштів від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», у будь-якому випадку не можуть бути підставою, що ускладнює виконання рішення або робить його неможливим.

Крім того заявником не надано доказів того, що протягом одного року з моменту ухвалення рішення у даній справі відповідач отримає грошові кошти від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» або будь-яких інших осіб в обсязі, достатньому для виконання рішення суду.

Відповідно до частин 1-3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Так, статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Частинами 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

З урахуванням балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, яке може бути порушене у випадку довготривалого невиконання рішення суду, суд дійшов висновку, що подана ДП «Гарантований покупець» заява є необґрунтованою та не містить відповідних доказів задля підтвердження викладених в ній обставин, а тому не підлягає задоволенню.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що рішення суду від 30.08.2023 у даній справі станом на дату постановення даної ухвали не набрало законної сили, а тому вирішення питання про відстрочення виконання такого рішення наразі є недоцільним.

Судом також враховано, що не тільки відповідач продовжує працювати в умовах воєнного стану, а й позивач, на господарську діяльність якого негативно впливають наслідки, пов`язані з військовою агресією російської федерації.

За приписами статей 73-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на викладене, з урахуванням балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, яке може бути порушене у випадку довготривалого невиконання рішення суду, заява Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочку виконання рішення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2023 у справі №910/9725/23 відмовити.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Повна ухвала складена 25.09.2023.

Суддя В.П. Босий