ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"25" вересня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/1281/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Соловей Л.А.,

перевіривши матеріали позовної заяви

Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛАН" (м.Житомир)

про визнання недійсним пункту 1.3 договору №18/12 від 15.12.2022 та стягнення 27 293,81грн,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛАН" про:

- визнання недійсним пункту 1.3. договору №18/12 від 15.12.2022 з відповідними змінами в частині включення до ціни договору суми ПДВ 20%стягнення вартості завищених обсягів робіт та матеріалів в сумі 18 122,40грн, що укладений між Військовою частиною НОМЕР_1 та ТОВ "АЛАН";

- стягнення з ТОВ "АЛАН" грошових коштів у розмірі 27 668,64грн, з яких: 26 050,09грн зайво сплаченого ПДВ, 588,81грн 3% річних та 1 029,74грн інфляційних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що включення до вартості закуповуваних нагрівачів згідно з договором №18/12 від 15.12.2022 податку на додану вартість у розмірі 27 668,64грн та подальша його сплата постачальнику не відповідає вимогам підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України та постанові Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022, а сплачені кошти є безпідставно набутим майном та підлягають поверненню.

Відповідно до ч.1 ст.174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Дослідивши зміст позовної заяви та розглянувши додані до неї документи, господарський суд дійшов до висновку про залишення позовної заяви Військової частини НОМЕР_2 від 18.09.2023 без руху, з огляду на наступне

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлена наступна ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви, зокрема, майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розрахунку на місяць складає 2 684,00грн.

За приписами частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд визнати недійсним пункт договору та стягнути кошти.

Тобто, позовна заява містить одну позовну вимогу майнового характеру та одну позовну вимогу немайнового характеру.

Таким чином за подання даного позову до суду позивач мав сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру 2 684,00грн (1,5% від ціни позову) та за одну вимогу немайнового характеру (2684,00 х 1), що разом становить 5368,00грн.

Натомість, до матеріалів позовної заяви заявником не додано доказів сплати судового збору у встановлених Законом України "Про судовий збір" порядку та розмірі.

Разом з тим, у позовній заяві міститься клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, яке обґрунтоване тим, що на даний час на рахунках військової частини НОМЕР_1 відсутні кошти за кодом економічної класифікації видатків 2800, що унеможливлює забезпечення оплати судового збору під час подання позову.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї статті зазначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання, зокрема щодо звільнення, зменшення, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення, розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених в статті 8 вказаного Закону, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8 вказаного Закону, можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до позивачів, що мають певний соціальний статус.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8 вказаного Закону, то законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Слід зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 940/2276/18).

Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а є вимога про визнання недійсним пункту договору №18/12 від 15.12.2022 та стягнення безпідставно отриманих коштів.

Таким чином Військова частина НОМЕР_1 не відноситься до переліку осіб, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", а зазначені ним у клопотанні підстави не передбачені вказаною нормою.

Суд виходить з того, що за приписами статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин.

Таким чином, відсутність коштів для оплати судового збору не може бути автоматичною підставою для звільнення/відстрочення судового збору, або нівелювати вимоги статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Щодо права застосування статті 8 Закону України "Про судовий збір" у контексті розстрочки, відстрочки та звільнення від сплати судового збору щодо юридичних осіб Верховний Суд висловлювався послідовно і неодноразово, що перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним положення пунктів 1 та 2 частини першої 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи) (подібна за змістом позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 25.03.2021 у справі №912/3514/20 та ухвалах від 05.03.2021 у справі №910/9741/20, від 06.01.2021 у справі №927/579/19, від 20.08.2020 у справі №910/6421/19, від 18.05.2020 у справі №910/704/19, від 24.01.2020 у справі №915/923/15.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За огляду на викладене, клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Для усунення недоліків позовної заяви Військовій частині НОМЕР_1 необхідно подати докази сплати судового збору у встановленому порядку розмірі.

Приписами ч.3, 4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст.176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 162, 164, 172, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити Військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення.

2. Позовну заяву залишити без руху.

3. Військовій частині НОМЕР_1 протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви шляхом подання заяви про усунення недоліків позовної заяви та з доказами сплати судового збору на загальну суму 5 368,00грн

4. Роз`яснити Військовій частині НОМЕР_1 , що в разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з позовною заявою на підставі ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

5. Ухвала набрала законної сили 25.09.2023 та оскарженню не підлягає.

Суддя Соловей Л.А.

друк. 2 прим.

1- до матеріалів позовної заяви;

2- позивачу (рек)