ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/839/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретаря судового засідання: Круглецької А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Левченко А.О. - адвокат, ордер серія АВ №1080336 від 14.06.2023,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Коби Володимира Івановича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юміс Агро Юкрейн"

про стягнення 130 177,44грн.

Фізична особа-підприємець Коба Володимир Іванович звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юміс Агро Юкрейн" про стягнення 130 177,44грн, з яких: 97 900,00грн основного боргу, 27 894,79грн пені та 4 382,65грн інфляційних втрат, а також судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №3 про виконання сільськогосподарських робіт (послуг) від 20.10.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 23.08.2023.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/839/23 до судового розгляду по суті на 26.09.2023.

Представник позивача в судовому засіданні 26.09.2023 позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач свого представника в судове засідання 26.09.2023 не направив, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить реєстр відправлень рекомендованої кореспонденції від 25.08.2023 (штрихкодовий ідентифікатор поштового відправлення - 360) (а.с.40-41). Також, ухвали у даній справі надсилались на електронну адресу відповідача у даній справі, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.42).

Судом також враховується, ухвалу про відкриття провадження у справі від 23.06.2023 було вручено відповідачу особисто 28.06.2023, про що свідчить витяг з сайту "Укрпошта" (а.с.28). Тобто, відповідачу відомо про те, що на розгляді Господарського суду Житомирської області перебуває дана справа.

Суд вважає, що ним було виконано вимоги Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, проте своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явки представника в судові засідання не забезпечив, причин неявки не повідомляв, відзиву не подав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Слід врахувати, що відповідач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання та в розумні інтервали часу - вживати заходів, щоб дізнатись про стан розгляду справи. Вищезазначені положення у сукупності зобов`язують відповідача до активної ролі в судовому розгляді справи для забезпечення найкоротшого строку вирішення спору та усунення обставин, що призводять до затягування господарського процесу.

Таким чином, відсутність будь-яких заяв або клопотань у даній справі з боку відповідача, з урахуванням направлення судом на адресу відповідача копій ухвал у справі, свідчить про незацікавленість відповідача у її своєчасному розгляді.

Суд також звертає увагу, що у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Поряд з цим, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989 р.).

Суд, враховуючи повідомлення відповідача про дату судового засідання, достатність документів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, не вважає відсутність представника відповідача у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2022 року між Фізичною особою-підприємцем Кобою Володимиром Івановичем (виконавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юміс Агро Юкрейн" (замовник/відповідач) укладено договір №3 про виконання сільськогосподарських робіт (послуг) (далі - договір) (а.с.4-5).

У відповідності до п.1.1 договору, Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати послуги сільськогосподарською технікою та/або обладнанням (далі - Техніка), з особами, що мають праве на керування Технікою (надалі - послуги), а Замовник зобов`язується оплатити Виконавцю послуги в порядку та на умовах передбачених цим Договором.

Згідно з пунктом 1.2 договору, Сторони домовилися, що Виконавець надаватиме послуги на наведених нижче умовах та в наступних обсягах.

1.2.1. Техніка, якою будуть надаватися послуги: комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 480 26935 AB, в кількості 1, для обмолоту соняшника на площі 89 га; період - жовтень місяць; вартість - 1100,00грн за 1 га.

За умовами пункту 1.3 договору, місце надання послуг за цим Договором: земельні ділянки на території Житомирської області.

Відповідно до пункту 2.1 договору, вартість послуг за 1 га визначається у п.1.2. цього Договору. Вартість наданих послуг визначається із розрахунку вартості послуг за 1 га та обсягу фактично наданих послуг та зазначається у підписаних уповноваженими представниками Сторін Актах приймання-передачі наданих послуг.

Приймання та передача наданих Виконавцем послух здійснюється шляхом підписання уповноваженими представниками Сторін Актів приймання-передачі наданих послуг (пункт 3.1 договору).

Відповідно до пункту 9.1 договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання вповноваженими представниками Сторін та проставлення печаток Сторін і діє до 31 грудня 2022 року, а в частині виконання зобов`язань - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Договір №3 про виконання сільськогосподарських робіт (послуг) від 20.10.2022 підписаний представниками сторін та їх підписи скріплені печатками підприємств.

Позивач посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №3 про виконання сільськогосподарських робіт (послуг) від 20.10.2022 в частині оплати наданих послуг, просить стягнути з відповідача 97 900,00грн основного боргу, 27 894,79грн пені та 4 382,65грн інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язань по проведенню розрахунків.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом, позивачем на виконання умов договору №3 про виконання сільськогосподарських робіт (послуг) від 20.10.2022, було надано послуги з обмолоту соняшника, на загальну суму 97 900,00грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи Актом виконаних робіт №1 від 23.10.2022 на суму 97 900,00грн (а.с.6). Даний акт підписано 23.10.2022 року представниками сторін та скріплено їх печатками. В даному акті також зазначено, що замовник немає претензій до виконавця по якості виконаних робіт.

У відповідності із ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з пунктом 2.3 договору, оплата вартості послуг за цим Договором здійснюється Замовником на користь Виконавця шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця, у такому порядку: оплата вартості фактично наданих послуг здійснюється протягом 20 (двадцяти) банківських днів, з моменту підписання Актів виконаних робіт.

В порушення умови договору, відповідач не здійснив розрахунків за надані послуги з обмолоту соняшника на загальну суму 97 900,00грн у визначений сторонами у договорі строк до 18.11.2022 року.

Позивач звертався до відповідача з претензією №1 від 19.04.2023, в якій просив сплатити заборгованість у розмірі 97 900,00грн та пеню в сумі 20 166,44грн на рахунок позивача в термін до 30.04.2023 (а.с.37, докази надіслання а.с.8). Однак, відповідач відповіді на претензію позивача не надав, борг не погасив.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Станом на час розгляду справи, відповідач зобов`язання щодо проведення розрахунків з позивачем за надані послуги у встановлений строк не виконав, доказів сплати заборгованості в загальній сумі 97 900,00грн суду не надав.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 97 900,00грн заборгованості за надані послуги є правомірними, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Розглядаючи питання про стягнення з відповідача 27 894,79грн пені та 4 382,65грн інфляційних втрат, суд враховує вищенаведене, а також таке.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статі 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 6.2 договору сторони погодили, що у разі несвоєчасного проведення платежів, передбачених цим Договором, Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла під час прострочення, від несплаченої суми за кожний день прострочення.

За прострочення виконання зобов`язань по проведенню розрахунків позивачем нараховано пеню в сумі 27894,79грн за період з 19.11.2022 по 14.06.2023, яку позивач просить стягнути з відповідача (розрахунок а.с.9).

Перевіривши проведені позивачем нарахування пені, суд вважає їх обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства, а тому вимоги позивача про стягнення пені в сумі 27 894,79грн підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши проведені позивачем нарахування інфляційних втрат, суд вважає їх обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства, тому вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат в сумі 4 382,65грн підлягають задоволенню.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення 97 900,00грн основного боргу, 27 894,79грн пені та 4 382,65грн інфляційних втрат є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юміс Агро Юкрейн" (12260, Житомирська область, Радомишльський район, с.Раковичі(з), комплекс будівель та споруд №1 на території Раковицької сільської ради; ідентифікаційний код 42662620) на користь Фізичної особи-підприємця Коби Володимира Івановича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ):

- 97 900,00грн основного боргу,

- 27 894,79грн пені,

- 4 382,65грн інфляційних втрат,

- 2 684,00грн витрат по сплаті судового збору,

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 29.09.23

Суддя Кравець С.Г.

Друк:

1 - до справи,

2 - позивачу (рек.) код ЄДРПОУ ,

3 - відповідачу (рек.)