ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2023м. ХарківСправа № 922/1582/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Танцюри Яни Борисівни ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП: НОМЕР_1 )
до Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; ) третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича ( АДРЕСА_2 ); 2) Богодухівський ВДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (62103, Харківська обл., м. Богодухів, вул. Покровська, 5).
про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню
за участю представників:

позивача - Танцюри Я.Б., особисто;

відповідача - не з`явився;

третьої особи 1,2 - не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

24.04.2023 Фізична особа - підприємець Танцюра Яна Борисівна звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №17460, виданий 31.10.2017 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 684,60 грн.

Позов обґрунтовано виданням оспорюваного виконавчого напису з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.04.2023 позовну заяву (вх.№1582/23 від 24.04.2023) залишено без руху. Надано позивачу строк, який становить 5 днів з дня отримання ним ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків.

18.05.2023 на виконання вимог ухвали Господарського суду Харківської області від 14.03.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх.№12586 від 18.05.2023) з додатками.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.05.2023 прийнято позовну заяву (вх.№1582/23 від 24.04.2023) Фізичної особи - підприємця Танцюри Яни Борисівни до Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, до розгляду у та відкрито провадження у справі №922/1582/23. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 21.06.2023. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича та Богодухівський ВДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідачу, згідно статті 165 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Третім особам, згідно статті 251 ГПК України, встановлено строк 5 днів з дня вручення цієї ухвали на подання до суду письмових пояснень щодо позову, 10 днів на подання до суду письмових пояснень щодо відзиву з дня його отримання.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.05.2023 зобов`язано Фізичну особи - підприємця Танцюру Яну Борисівну надати до суду копію кредитного договору №б/н від 16.09.2013, завіреного належним чином, в строк до 21.06.2023.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.06.2023 відкладено підготовче засідання на 19.07.2023. Повторно зобов`язано Фізичну особи - підприємця Танцюру Яну Борисівну надати до суду копію кредитного договору №б/н від 16.09.2013, завіреного належним чином, в строк до 17.07.2023.

19.07.2023 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи (вх.№18855 від 19.07.2023).

Протокольною ухвалою від 19.07.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 02.08.2023.

02.08.2023 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів (вх.№20424 від 02.08.2023), а саме: копію відповіді від Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" від 12.07.2023.

В той же день, присутня в підготовчому засіданні Фізична особа - підприємець Танцюра Яна Борисівна заявила усне клопотання про витребування в Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" доказів, а саме: виконавчий напис №17460 від 31.10.2017, та матеріали, на підставі яких був вчинений виконавчий напис Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., а також копію кредитного договору №б/н від 16.09.2013 року, який укладений між ФОП Танцюра Яною Борисівною та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.08.2023 усне клопотання позивача Фізичної особи - підприємця Танцюри Яни Борисівни про витребування доказів задоволено. Витребувано в Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" виконавчий напис №17460 від 31.10.2017, та матеріали, на підставі яких був вчинений виконавчий напис Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. Витребувати в Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" копію кредитного договору № б/н від 16.09.2013 року, який укладений між ФОП Танцюра Яною Борисівною та ПАТ КБ «ПриватБанк». Встановлено відповідачу, витребувані докази надати до Господарського суду Харківської області до 15 серпня 2023 року.

16.08.2023 на електронну скриньку суду від представника відповідача надійшла заява про долучення витребуваних доказів (вх.№21850 від 16.08.2023).

В підготовчому засіданні 02.08.2023 без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 13.09.2023.

Присутня в судовому засіданні 13.09.2023 позивач позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач та треті особи явку своїх представників в судове засідання 13.09.2023 не забезпечили, про причину неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу та інформацією з КП "Діловодство спеціалізованого суду" про доставку електронного листа.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 120 ГПК кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

З огляду на зазначене, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 13.09.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

16.09.2013 Фізичною особою-підприємцем Танцюра Яною Борисівною було підписано заяву про відкриття поточного рахунку в установі Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", відповідно до якої позивач приєдналася до "Умов та правил надання банківських послуг", тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування б/н від 16.09.2013р. (далі - Договір) та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору (а.с.236 т.1).

За умовами Договору відповідач встановив позивачу кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_2 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта, що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Як було встановлено судом, відповідач надав позивачу кредитний ліміт в розмірі 17 000,00 грн.

В серпні 1014 року Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" (станом на момент виникнення спірних правовідносин - Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк") звернувся до суду із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Танцюри Яни Борисівни, в якій просив стягнути з останньої суму основного боргу в розмірі 17 000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 4 537,90 грн., пеню в розмірі 1694,64 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 918,00грн. за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором б/н від 16.09.2013 (справа №922/3509/14).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.10.2014 у справі №922/3509/14 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Фізичної особи-підприємця Танцюра Яни Борисівни на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" 17 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 4 537,90 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1 694,64 грн. пені, 918,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом.

28.10.2014 вказане рішення набрало законної сили, на підставі чого в той же день судом було видано відповідний наказ.

Позивач на адресу відповідача направив вимогу за вих.№30916HAJ7S04C від 21.09.2017 про сплату заборгованості (а.с.237-239 т.1).

31.10.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, на підставі статті 87-91 Закону України «Про нотаріат» та відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 29.06.1999 №1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17460, на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" про стягнення з Фізичної особи - підприємця Танцюри Яни Борисівни не сплаченої в строк заборгованості за кредитним договором №б/н від 16.09.2013 в сумі 101 583,60 грн., з урахуванням:

- заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17 000,00 грн.;

- заборгованості за відсотками у розмірі 32 886,35 грн.;

- заборгованості з комісії у розмірі 6 889,00 грн.;

- заборгованості з пені у розмірі 44 808,25 грн. (а.с.6,243 т.1).

11.04.2018 старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Кравченко Тетяною Миколаївною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3 на підставі виконавчого напису №17460, виданого 31.10.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., про стягнення з ФОП Танцюра Я.Б. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 103 383,60 грн. (а.с.7 т.1).

25.11.2022 позивач звернулася до приватного нотаріуса Швець Р.О. із заявою про надання їй виконавчого напису №17460 та матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис №17460, виданий 21.10.2017.

Згідно відповіді приватного нотаріуса Швець Р.О., 17.02.2022 матеріали нотаріальної справи та виконавчий напис було знищено відповідно до Акту 1 про вилучення та знищення документів, внесених до Національного архівного фонду від 03.01.2022, погодженого протоколом 5/10-22 засідання експертної комісії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 31.01.2022.

28.11.2022 позивач зверталась до державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Кравченко Тетяни Миколаївни із заявою про надання матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_3.

Згідно листа №16439 від 08.02.2023 старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Кравченко Тетяни Миколаївни, 06.12.2018 винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.17 т.1).

Як стверджує позивач, про наявність факту заборгованості перед Акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" вона дізналась коли на її майно було накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника, виданої державним виконавцем міжрайонного відділу державної виконавчої служби у Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Кравченко Тетяною Миколаївною. Будь-яких листів чи повідомлень від ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. позивач не отримувала. Із заборгованістю перед ПАТ КБ «ПриватБанк» не згодна, тому була вимушена звернутися з даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою стаття 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст.88 Закону України «Про нотаріат»).

Підпунктом 3.2 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 (далі Перелік).

Згідно з ч.1 Переліку, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Разом з цим, постановою КМУ №662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" Перелік документів було доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову №662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до частин восьмої, одинадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

У частині п`ятій статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України).

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови №662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови №662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

Водночас, як було встановлено судом, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем вчинено виконавчий напис за №17460 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" про стягнення з Фізичної особи - підприємця Танцюри Яни Борисівни не сплаченої в строк заборгованості за кредитним договором №б/н від 16.09.2013 в сумі 101 583,60 грн. - 31.10.2017.

Таким чином, вчиняючи 31 жовтня 2017 року виконавчий напис за №17460, приватний нотаріус Швець Р.О. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови №662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року №23.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, вищевказаний напис нотаріуса був вчинений на підставі кредитного договору б/н від 16.09.2013, який нотаріально посвідчений не був. При цьому, сторони у спірному кредитному договорі не погодили його виконання у такий спосіб у разі порушення стороною зобов`язання за ним.

Разом з цим, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі перевіряються доводи боржника у повному обсязі й установлюється, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі верховного суду від 19.01.2022 у справі №554/132/20.

В даному ж випадку, суми зазначені у спірному виконавчому написі (у розмірі 101 583,60 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17 000,00 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 32 886,35 грн.; заборгованості з комісії у розмірі 6 889,00 грн.; заборгованості з пені у розмірі 44 808,25 грн.), що за відповідним написом підлягають стягненню з Фізичної особи - підприємця Танцюри Яни Борисівни не є безспірними, оскільки суми стягнення чітко не передбачені кредитним договором, а для встановлення об`єктивності та правильності їх нарахування Акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" необхідно здійснювати контррозрахунок у відповідності до вимог чинного законодавства.

Крім того, суд зазначає, що у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Ааналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 522/8685/18.

Проте, ані доказів отримання позивачем письмової вимоги відповідача про усунення порушень, ані доказів дотримання приватним нотаріусом необхідного строку для вчинення виконавчого напису з моменту надіслання відповідачем на адресу позивача такої вимоги матеріали справи не містять.

Проаналізувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що приватним нотаріусом під час вчинення виконавчого напису не дотримано порядок його вчинення, а вимоги відповідача не є безспірними у розумінні ст.88 Закону України «Про нотаріат».

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи - підприємця Танцюри Яни Борисівни до Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович та Богодухівський ВДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №17460, виданий 31.10.2017 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; ) на користь Фізичної особи - підприємця Танцюри Яни Борисівни ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.60 коп.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "25" вересня 2023 р.

Суддя Т.О. Пономаренко