РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.09.2023Справа № 910/862/22 (910/10297/23)

За позовом розпорядника майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський Полімер" арбітражного керуючого Козирицького А.С.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський Полімер", Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "Південний" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "АГРОІМПОРТ ЛТД"

про визнання недійсним договорів про переведення боргу від 07.09.2021 в межах справи № 910/862/22

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від позивача Козирицький А.С.,

від відповідача 1 не з`явились,

від відповідача 2 Пшенько С.М.,

від відповідача 3 не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в межах справи № 910/862/22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2023 відкрито провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 витребувано докази та відкладено підготовче засідання на 05.09.2023.

10.08.2023 від відповідача 2 надійшов відзив.

28.08.2023 від Голосіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли документи.

05.09.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача 2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2023 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 14.09.2023.

У судовому засіданні, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

В поданій позовній заяві розпорядник майна боржника ТОВ "Черкаський Полімер" - арбітражний керуючий Козирицький А.С. просить визнати недійсними з моменту їх укладення:

- Договір про переведення боргу від 07.09.2021, укладений між ТОВ "Черкаський Полімер" ( місцезнаходження: 03143, м. Київ, вул. Метрологічна, буд. 42, секція 42/2), ПАТ АБ "Південний" (, місцезнаходження: 65059, м. Одеса, вул. Краснова, буд. 6/1) та ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (, місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул. Мирного Панаса, буд. 11, офіс ), щодо переведення зобов`язання по поверненню заборгованості за кредитом, сплаті процентів та всіх інших зобов`язань за заявою про надання банківської послуги у вигляді кредитної лінії № GL2020-02526 до Генеральної угоди про надання банківських послуг № GGS2020-02526 від 29.05.2020 на ТОВ "Черкаський Полімер";

- Договір про переведення боргу від 07.09.2021, укладений між ТОВ "Черкаський Полімер" ( місцезнаходження: 03143, м. Київ, вул. Метрологічна, буд. 42, секція 42/2), ПАТ АБ "Південний" (, місцезнаходження: 65059, м. Одеса, вул. Краснова, буд. 6/1) та ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (, місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул. Мирного Панаса, буд. 11, офіс ), щодо переведення зобов`язання по поверненню заборгованості за кредитом, сплаті процентів та всіх інших зобов`язань за заявою про надання банківської послуги у вигляді кредитної лінії № GL2020-04318 до Генеральної угоди про надання банківських послуг № GGS2020-02526 від 29.05.2020 на ТОВ "Черкаський Полімер".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

- Договори про переведення боргу мають ознаки фраудоторності, оскільки їх було укладено між заінтересованими між собою особами із бажанням настання інших правових наслідків, ніж передбачені Договором;

- Уповноваженою особою ТОВ "Черкаський Полімер" було перевищено свої повноваження під час укладення Договорів про переведення боргу, оскільки існують певні обмеження щодо укладання такого виду договорів відповідно до вимог ТОВ "Черкаський Полімер";

- ТОВ "Черкаський Полімер" до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

Як встановлено судом, 11.02.2020 між ПАТ АБ "Південний" (Банк, Відповідач 2) та ТОВ "Черкаський Полімер" (Боржник, Відповідач 1) був укладений Кредитний договір № GL2020-00683 (Кредитний договір № GL2020-00683), за яким Банк зобов`язався відкрити В,ідповідачу 1 мультивалютну відновлювальну кредитну лінію, а Товариство зобов`язався повернути кредитні кошти згідно з Графіком повернення траншу(ів) не пізніше 10.02.2025 та сплатити проценти за користування кредитом у розмірах, відповідно до п. 2.8. цього Договору.

Згідно Заяви з грошовими вимогами до Боржника, шо була подана Банком, на виконання вказаного Кредитного договору № GL2020-00683, Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 10 000 000 (десять мільйонів) дол. США. При тому, несплаченою є частина кредиту в розмірі 7 407 396 (сім мільйонів чотириста сім тисяч триста дев`яносто шість) дол. США.

29.05.2020 між Банком з однієї сторони, та Боржником, ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" (Відповідач 3), ТОВ "Слобожанський полімер"(після перейменування - ТОВ "Рок трейд", ) з іншої сторони, - укладено Генеральну угоду про надання банківських послуг № GGS2020-02526 (Генеральна угода), відповідно до умов якої Банк зобов`язався надавати відповідні банківські послуги на підставі заяви про надання банківської послуги (письмового документу, що подається клієнтом до Банку для отримання банківської послуги).

Пунктом 1.1. Генеральної угоди визначено, що відповідно до умов цієї Угоди та Заяви про надання Банківської послуги Банк надає такі Банківські послуги як: кредит, кредитна лінія, овердрафт, гарантія/контргарантія, резервний акредитив.

У відповідності до п. 1.2. Генеральної угоди, Банківські послуги надаються Банком відповідно до умов цієї Угоди на підставі Заяви про надання Банківської послуги - письмового документу, що подається Клієнтом до Банку для отримання Банківської послуги, та яка на умовах, зазначених в цій Угоді, підписується Банком. Додатково до Заяви про надання Банківської послуги на умовах, передбачених цією Угодою та відповідною Заявою про надання Банківської послуги, подається Клопотання на отримання грошових коштів або Клопотання про надання гарантій/контргарантій або Клопотання про відкриття резервного акредитиву, якщо інше не встановлено цією Угодою.

У відповідності до п. 1.4. та 1.4.1. Генеральної угоди, Максимальний ліміт за цією Угодою складається з загальної суми одночасної заборгованості Клієнтів перед Банком по всім Кредитам, наданим відповідно до цієї Угоди, та загальної суми зобов`язань Банку за всіма Гарантіями/контргарантіями та всіма Резервними акредитивами за цією Угодою та становить суму еквівалентну 8 000 000 (вісім мільйонів) Євро, з урахуванням положень п. 2.3 цієї Угоди.

Відповідно до п. 1.5. Генеральної угоди, граничний строк (термін) для належного виконання Клієнтом всіх зобов`язань за цією Угодою: до 28.05.2025 включно. За умови наявності у Клієнта невиконаних зобов`язань відповідно до умов цієї Угоди, Угода залишається чинною доти, поки всі зобов`язання не будуть виконані в повному обсязі. Угода не поширюється на зобов`язання, що виникли у Сторін до укладення ними Угоди. Закінчення строку дії Угоди не звільняє Сторони від відповідальності за її порушення, що мало місце під час дії Угоди.

Пунктом 2.1 Генеральної угоди, визначено, що Банк здійснює надання кожної Банківської послуги Клієнту після підписання Клієнтом та Банком відповідної Заяви про надання Банківської послуги.

Згідно з п. 2.2. Генеральної угоди, Банк має право на власний розсуд відмовити у наданні будь-якої Банківської послуги та/або у задоволенні будь-якого Клопотання на отримання грошових коштів та/або Клопотання про надання гарантії/контргарантії та/або Клопотання про відкриття резервного акредитиву будь-якому з Клієнтів.

Відповідно до п. 4.2.1. Генеральної угоди, Клієнт кожен окремо та всі Клієнти разом зобов`язуються погасити Банку будь-яку заборгованість за зобов`язаннями відповідно до умов цієї Угоди.

Згідно з п. 8.2 Генеральної угоди, Сторони домовились, що з дати підписання цієї Угоди кожен з Клієнтів погоджується та надає свою згоду виступати солідарним боржником та нести солідарну відповідальність перед Банком за повне, своєчасне та належне виконання кожним з Клієнтів зобов`язань за цією Угодою, в т.ч. тих, що можуть виникнути в майбутньому. Банк може звернутися з вимогою про виконання зобов`язань за цією Угодою як до будь-якого Клієнта, так і до всіх Клієнтів одночасно з вимогою про виконання зобов`язань як в повному обсязі, так і в частині. Виконання Клієнтом частини зобов`язань за цією Угодою не позбавляє Банк права звернутись до Клієнта з вимогою про виконання інших (ої) частин (и) зобов`язань за цією Угодою. Банк приймає виконання зобов`язань за цією Угодою як строкових, так і дострокових від будь-кого з Клієнтів. Сторони домовились, що на відносини, передбачені в цьому пункті, розповсюджуються умови статей 553-559 Цивільного кодексу України.

В рамках Генеральної угоди між Банком та Відповідачем 3, було підписано:

1. заяву про надання банківської послуги у вигляді кредитної лінії № GL2020-02526 від 29.05.2020 до Генеральної угоди про надання банківських послуг № GGS2020-02526 від 29.05.2020 (Кредитна лінія № 1), за якою Банк відкрив кредитну лінію з лімітом 3 300 000 (три мільйони триста тисяч) Євро.

2. заяву про надання банківської послуги у вигляді кредитної лінії № GL2020-04318 від 29.09.2020 до Генеральної угоду про надання банківських послуг № GGS2020-02526 від 29.05.2020 (Кредитна лінія № 2), за якою Банк відкрив кредитну лінію з лімітом 3 000 000 (три мільйони) Євро.

Ухваленим Рішенням єдиного учасника Відповідача 1 № 66 від 07.09.2021, тобто рішенням ОСОБА_1 , - уповноважено директора Товариства або представника за дорученням ОСОБА_2 укласти договори про переведення боргу за кредитом, сплаті процентів за ним та всіх інших зобов`язань Відповідача 3 за Заявою про надання банківських послуг у вигляді кредитної лінії № GL2020-04318 від 29.09.2020 до Генеральної угоди про надання банківських послуг № GGS2020-02526 від 29.05.2020 та за Заявою про надання банківських послуг у вигляді кредитної лінії № GL2020-02526 від 29.05.2020 до Генеральної угоди про надання банківських послуг № GGS2020-02526 від 29.05.2020, укладених з ПАТ АБ "Південний" на нового боржника Відповідача 1, на умовах зазначених в цьому протоколі з визначенням інших умов зазначених договорів/додаткових договорів/змін до заяв, на його власний розсуд, підписання всіх необхідних документів, пов`язаних з оформленням вказаних договорів/заяв, в тому числі письмового клопотання (заяви), та підписання усіх необхідних документів пов`язаних з переведенням вказаного боргу.

Відповідним Рішенням єдиного учасника Відповідача 1 № 66 від 07.09.2021 не було уповноважено директора та/або ухвалено рішення про видачу довіреності ОСОБА_2 на вчинення від імені Товариства Договорів про переведення боргу.

07.09.2021 директором Відповідача 1, ОСОБА_3, діючи на підставі Статуту, - було видано Довіреність, якою було уповноважено ОСОБА_2 бути представником та представляти інтереси Товариства в ПАТ АБ "Південний" з усіма необхідними правами та повноваженнями, наданими Директору установчими документами та чинним законодавством.

Так, Довіреністю б/н від 07.09.2021 директором Відповідача 1 наділено ОСОБА_2 правом бути представником та представляти інтереси Товариства з усіх питань, пов`язаних із укладенням від імені та/або за участю Відповідача 1: генеральних угод про кредитування, генеральних угод про надання банківських послуг, кредитних договорів, договорів про переведення боргу, на умовах, визначених на власний розсуд, а також узгоджувати від імені Товариства всі питання, які можуть виникнути в процесі реалізації цієї довіреності, та підписувати від імені Товариства (у тому числі але не виключно заяви, звернення, довідки, договори, угоди, зміни до угод зміни до договорів, зміни до заяв), які пов`язані з оформленням вказаних договорів, а також додаткові угоди до зазначених договорів та/або угоди про їх розірвання, а також додаткові угоди та/або угоди про розірвання до будь-яких раніше укладених між, товариством та ПАТ АБ "Південний" договорів, та інші документи, необхідні для здійснення повноважень за цією довіреністю.

Протоколом Загальних Зборів учасників Відповідача 3 № 213 від 07.09.2021, - учасники Товариства, тобто ОСОБА_2 (якому належало 90% Статутного капіталу) та АТ "ЗНВКІФ"Фьюче інвестментс" (якому належало 10% Статутного капіталу), погодили переведення заборгованості за кредитом, сплаті процентів за ним та всіх інших зобов`язань Відповідача 3 за Заявою про надання банківських послуг у вигляді кредитної лінії № GL2020-04318 від 29.09.2020 до Генеральної угоди про надання банківських послуг № GGS2020-02526 від 29.05.2020 та за Заявою про надання банківських послуг у вигляді кредитної лінії № GL2020-02526 від 29.05.2020 до Генеральної угоди про надання банківських послуг № GGS2020-02526 від 29.05.2020, укладених з ПАТ АБ "Південний" на нового боржника Відповідача 1, шляхом укладення відповідних договорів. На укладення договорів про переведення заборгованості уповноважено Директора Відповідача 3, тобто ОСОБА_2.

Протоколом Загальних Зборів учасників ТОВ "Рок трейд" (попереднє найменування ТОВ "Слобожанський полімер") № 19 від 07.09.2021, - учасники товариства, що володіють 100% статутного капіталу, а саме: ТОВ "Торгівельний дім "Агроімпорт ЛТД" (Код , якому належало 30% Статутного капіталу), Відповідач 1 (якому належало 60% Статутного капіталу) в особі ОСОБА_2 , та АТ "ЗНВКІФ"Фьюче інвестментс" (якому належало 10% Статутного капіталу), погодили переведення заборгованості за кредитом, сплаті процентів за ним та всіх інших зобов`язань Відповідача 3 за Заявою про надання банківських послуг у вигляді кредитної лінії № GL2020-04318 від 29.09.2020 до Генеральної угоди про надання банківських послуг № GGS2020-02526 від 29.05.2020 та за Заявою про надання банківських послуг у вигляді кредитної лінії № GL2020-02526 від 29.05.2020 до Генеральної угоди про надання банківських послуг № GGS2020-02526 від 29.05.2020, укладених з ПАТ АБ "Південний" на нового боржника - Відповідача 1, шляхом укладення відповідних договорів та додаткових договорів/змін до заяв.

07.09.2021 між Банком, Відповідачем 3 та Відповідачем 1 укладено Договір про переведення боргу (Договір про переведення боргу № 1), згідно умов якого Відповідач 3 (Первісний боржник) покладає на Відповідача 1(Новий боржник), а Новий боржник приймає на себе зобов`язання по поверненню заборгованості за кредитом, сплаті процентів та всі інші зобов`язання Первісного боржника за Кредитною лінією № 1, що в загальному на дату укладення Договору про переведення боргу № 1 становило 3 300 000 (три мільйони триста тисяч) Євро.

Згідно з п. 1 Договору про переведення боргу № 1, Відповідач 3, як Первісний боржник, покладає на Відповідача 1, як на Нового боржника, а Новий боржник приймає на себе зобов`язання по поверненню заборгованості за кредитом, сплаті процентів та всі інші зобов`язання Первісного боржника за Заявою про надання банківських послуг у вигляді Кредитної лінії № GL2020-02526 від 29.05.2020 до Генеральної угоди про надання банківських послуг № GGS2020-02526 від 29.05.2020, укладеною між Банком і Первісним боржником.

Як визначено в п. 2 Договору про переведення боргу № 1, - станом на дату укладення цього Договору заборгованість Первісного боржника перед Банком по Кредитній лінії № 1 складається з заборгованості за кредитом у сумі 3 300 000 (три мільйони триста тисяч) Євро, в тому числі за основною сумою кредиту:3 300 000 (три мільйони триста тисяч) Євро.

Пунктом 3 Договору про переведення боргу № 1 визначено, що Новий боржник ознайомлений з умовами Кредитної лінії-1, зобов`язання Первісного боржника за яким він приймає на себе. Своїм підписом під цим Договором Новий боржник підтверджує, що умови Кредитної лінії № 1, зміст прав та обов`язків, що приймаються ним згідно цього Договору, йому повністю зрозумілі.

Згідно з п. 4, 5 Договору про переведення боргу № 1, з моменту укладення даного договору, позичальником за Кредитною лінією-1 стає Новий боржник, а Первісний боржник втрачає всі права та обов`язки за Кредитною лінією-1. Новий боржник виконує перед Банком всі зобов`язання позичальника по Кредитній лінії-1 відповідно до її умов.

Пунктом 6 Договору про переведення боргу № 1 визначено, що Банк не заперечує проти переведення боргу, зазначеного в п. 1 даного Договору та, підписуючи зі свого боку такий Договір, надає згоду на переведення зазначеного боргу в порядку та на умовах, визначених даним Договором.

Згідно п. 11 Договору про переведення боргу № 1, даний договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення їх печатками. Договір діє до моменту виконання Сторонами всіх зобов`язань за ним.

Згідно преамбули Договору про переведення боргу № 1, такий договір було підписано від імені Відповідача 1 представником за Довіреністю б/н від 07.09.2021, - ОСОБА_2. Вказаний договір від Відповідача 3 також був підписаний ОСОБА_2 як директором Відповідача 3, який діє на підставі Статуту.

Також, 07.09.2021 між Банком, Відповідачем 3 та Відповідачем 1 укладено Договір про переведення боргу (Договір про переведення боргу № 2), згідно умов якого Відповідач 3 (Первісний боржник) покладає на Відповідача 1 (Новий боржник), а Новий боржник приймає на себе зобов`язання по поверненню заборгованості за кредитом, сплаті процентів та всі інші зобов`язання Первісного боржника за Кредитною лінією № 2, що в загальному на дату укладення Договору про переведення боргу № 2 становило 2 244 810 (два мільйона двісті сорок чотири тисячі вісімсот десять) Євро.

Згідно з п. 1 Договору про переведення боргу № 2, Відповідач 3, як Первісний боржник, покладає на Відповідача 1, як на Нового боржника, а Новий боржник приймає на себе зобов`язання по поверненню заборгованості за кредитом, сплаті процентів та всі інші зобов`язання Первісного боржника за Заявою про надання банківських послуг у вигляді Кредитної лінії № GL2020-04318 від 29.09.2020 до Генеральної угоду про надання банківських послуг № GGS2020-02526 від 29.05.2020, укладеною між Банком і Первісним боржником.

У відповідності до п. 2 Договору про переведення боргу № 2, станом на дату укладення цього Договору заборгованість Первісного боржника перед Банком по Кредитній лінії № 2 складається з заборгованості за кредитом у сумі 2 244 810 (два мільйона двісті сорок чотири тисячі вісімсот десять) Євро, в тому числі за основною сумою кредиту: 2 244 810 (два мільйона двісті сорок чотири тисячі вісімсот десять) Євро.

Пунктом 3 Договору про переведення боргу № 2 визначено, що Новий боржник ознайомлений з умовами Кредитної лінії-2, зобов`язання Первісного боржника за яким він приймає на себе. Своїм підписом під цим Договором Новий боржник підтверджує, що умови Кредитної лінії-2, зміст прав та обов`язків, що приймаються ним згідно цього Договору, йому повністю зрозумілі.

Згідно з п. 4, 5 Договору про переведення боргу № 2, з моменту укладення даного договору, позичальником за Кредитною лінією-2 стає Новий боржник, а Первісний боржник втрачає всі права та обов`язки за Кредитною лінією-2 Новий боржник виконує перед Банком всі зобов`язання позичальника по Кредитній лінії-2 відповідно до його умов.

Пунктом 6 Договору про переведення боргу № 2, Банк не заперечує проти переведення боргу, зазначеного в п. 1 даного Договору та, підписуючи зі свого боку такий Договір, надає згоду на переведення зазначеного боргу в порядку та на умовах, визначених даним Договором.

Згідно п. 11 Договору про переведення боргу № 2, даний договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення їх печатками. Договір діє до моменту виконання Сторонами всіх зобов`язань за ним.

Також, згідно преамбули Договору про переведення боргу № 2, такий договір було підписано від імені Відповідача 1 представником за Довіреністю б/н від 07.09.2021, - ОСОБА_2. Вказаний договір від Відповідача 3 також був підписаний ОСОБА_2 як директором Відповідача 3, який діє на підставі Статуту.

Згідно аргументації Позивача, уклавши Договори про переведення боргу, Відповідач 1 взяв на себе не виконані зобов`язання Відповідача 3 перед Відповідачем 2 без будь-яких майнових дій зі сторони Відповідача 3. Беручи до уваги, що в рамках Генеральної угоди, за якою солідарно зобов`язались Відповідач 1, Відповідач 3 та ТОВ "Слобожанський полімер" (після перейменування -ТОВ "Рок трейд"), було здійснено відкриття виключно двох кредитних ліній, а саме - Кредитної лінії № GL2020-02526 від 29.05.2020 та Кредитної лінії № GL2020-04318 від 29.09.2020, - Оскаржуваними договорами про переведення боргу за такими кредитними лініями з Відповідача 3 на Відповідача 1, а також погодження такого переведення боргу Банком та ТОВ "Рок трейд", - фактично без внесення змін до Генеральної угоди було змінено вид грошового зобов`язання з солідарного на пряме грошове зобов`язання Відповідача 1, змінено суб`єктний склад осіб боржників та порядок задоволення вимог Банку, що виникли з Генеральної угоди.

Окрім того, укладенням Договорів про переведення боргу, Відповідач 1 як боржника за солідарним зобов`язанням згідно Генеральної угоди, - було позбавлене права на зворотню вимогу (регрес) до інших солідарних боржників, а саме - Відповідач 3 та ТОВ "Рок трейд".

Пунктом 8.1. Статуту Відповідача 1, управління товариством здійснюється Загальними зборами учасників (вищий орган) і Директором (виконавчий орган) Товариства.

Пунктами 9.3 та 9.4 Статуту визначено, що керівництво поточною діяльністю Товариства здійснюється Директором одноособово, однак з урахуванням обмежень, передбачених цим Статутом. Директор Товариства вирішує всі питання діяльності Товариства, за винятком тих, що віднесені відповідно до законодавства або цього статуту до компетенції інших органів Товариства.

Згідно з пп. Ш п. 8.4. Статуту Відповідача 1, - до виключної компетенції Загальних зборів учасників належить надання згоди на укладання або затвердження укладених договорів (правочинів) на суму, що перевищує 100 000 (сто тисяч) грн.

Також, Статутом Відповідача 1 визначено, що Директор укладає правочини, договори, контракти, у тому числі зовнішньоекономічні, на суму, що не перевищує 100 000 (сто тисяч) грн. Укладення правочинів, договорів, контрактів, у тому числі зовнішньоекономічних на суму, що перевищує 100 000,00 (сто тисяч) грн здійснюється директором за рішенням загальними зборами учасників.

Згідно з п. 9.6 Статуту, Директор Товариства зокрема, але не виключно розпоряджається майном Товариства, вчиняє від імені Товариства будь-які правочини, у тому числі видає будь-які довіреності, укладає будь-які договори, в т.ч. зовнішньоекономічні контракти.

Таким чином, для укладення керівником чи уповноваженою особою Відповідача 1 договору, сума по яких складає більше 100 000 грн. необхідне надання згоди з боку Загальних зборів учасників товариства.

Згідно змісту Довіреності б/н від 07.09.2021, ТОВ "Черкаський полімер" в особі директора Товариства ОСОБА_3, який діє на підставі Статуту цією довіреністю уповноважує громадянина України ОСОБА_2 зокрема але, не виключно бути представником та представляти інтереси Товариства з усіма необхідними повноваженнями в ПАТ АБ "Південний" з усіма необхідними правами та повноваженнями, наданими Директору установчими документами та чинним законодавством.

Довіреність б/н від 07.09.2021, на підставі якої ОСОБА_2 було укладено Оскаржувані договори про переведення боргу, видана саме на підставі Статуту, а не Статуту та Рішення єдиного учасника Відповідача 1 № 66 від 07.09.2021, яким було надано дозвіл на укладення таких правочинів.

Також, Директором Відповідача 1 було уповноважено ОСОБА_2 на представництво Товариства перед Банком виключно з правами та повноваженнями, наданими Директору установчими документами. Тобто, здійснення представництва Товариства ОСОБА_2 на підставі Довіреності б/н від 07.09.2021 обмежене Статутом, зокрема, в частині укладення правочинів на суму, що перевищує 100 000 грн.

Відтак, згідно тверджень Позивача, видаючи Довіреність б/н від 07.09.2021 на підставі виключно Статуту та з обмеженнями щодо повноважень, визначеними таким Статутом, - директором Відповідача 1, ОСОБА_3 , було здійснено перевищення власних повноважень, щодо уповноваження ОСОБА_2 на укладення Договорів про переведення боргу. Відповідні дії, призвели до укладення неправомірних правочинів.

Окрім того, не дивлячись на пряму заборону встановлену ч. 3 ст. 238 ЦК України, - на вчинення правочину однією і тією ж особою від різних сторін правочину, ОСОБА_2 було підписано Оскаржувані правочини і від Відповідача 1, і від Відповідача 3.

Згідно відомостей наданих Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві у повідомленні-підтвердженні з вих. № 2774/33.1-32 від 15.08.2023 та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 9 від 15.08.2023, станом на 07.09.2021, тобто на момент укладенням Договорів про переведення боргу, єдина засновниця Відповідача 1, - ОСОБА_1 , перебувала у законному шлюбі з ОСОБА_2 ..

Згідно Витягу № 46 від 26.06.2023, станом на 07.09.2021 ОСОБА_2 був кінцевим бенефіціарним власником та керівником Відповідача 3.

Отже, беручи до уваги те, що на момент укладення Оскаржуваних правочинів ОСОБА_2 перебував в законному шлюбі з ОСОБА_1 , одноосібним засновником Відповідача 1, - ОСОБА_2 є афілійованою особою відносно ТОВ "Черкаський полімер". Більш того, враховуючи те, що ОСОБА_2 є кінцевим бенефіціаром та керівником Відповідача 3, - то ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" є також афілійованою особою до ТОВ "Черкаський полімер".

На переконання Позивача, - за загальним аналізом фінансових звітів та податкових декларацій на додану вартість Боржника, ще з 2017 року і на момент укладення Оскаржуваних договорів, Боржник уже перебував у скрутному фінансовому стані. Маючи не виконані великі грошові зобов`язання, зокрема, перед Банком за Кредитним договором № GL2020-00683, - укладення Договорів про переведення боргу з пов`язаними особами та представником без належних на те повноважень, внаслідок чого виконання грошових зобов`язань ТОВ «Черкаський полімер» перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.01.2023 відкрито провадження у справі № 910/862/22 про банкрутство ТОВ "Черкаський полімер" () за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелопмент Констракшн Холдінг". Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Визнано ТОВ "Девелопмент Констракшн Холдінг" кредитором ТОВ "Черкаський полімер" на загальну суму 35 648 179,95 грн, з яких: 83 310, 00 грн - вимоги першої черги, 35 559 824, 03 грн - вимоги четвертої черги, а 5 045, 92 грн - вимоги шостої черги. Введено процедуру розпорядження майном боржника. Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 49 від 01.02.2013).

Відповідно до ч. 9 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна має право на подання до господарського суду позову щодо визнання недійсними правочинів, у томі числі укладених боржником з порушенням порядку, встановленого цим Кодексом, а також позовів щодо визнання недійсними актів, прийнятих у процедурі розпорядження майном щодо зміни організаційно-правової форми боржника.

Частиною 2 ст. 7 Кодексу визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

В силу ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст. 215 ЦК.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КУзПБ визначено, що правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав:

- боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

- боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

- боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

- боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

- боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Приписи ч. 2 ст. 42 КУзПБ визначають, що правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:

- боржник безоплатно здійснив відчуження майна;

- взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

- боржник уклав договір із заінтересованою особою;

- боржник уклав договір дарування.

Отже, положення ст. 42 КУзПБ розширюють визначені приписами ст. 215 ЦК України підстави для визнання недійсними правочинів та надає можливість визнати недійсною угоду, яка відповідає вимогам Цивільного та Господарського законодавства, проте вчинена у період протягом трьох років, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство, та вчинена на шкоду боржнику або його кредиторам.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з ч. 2 та 3 ст. ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ст. 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя ст. 13 ЦК України).

Для вирішення питання про визнання недійсним правочину, оспорюваного заінтересованою особою, правове значення має встановлення впливу наслідку вчинення такого правочину на права та законні інтереси цієї особи.

У даному випадку важливим є врахування, що таке звернення заінтересованої особи до суду із позовом про визнання недійсним договору є направленим на усунення несприятливих наслідків для цієї особи (недопущення їх виникнення у майбутньому), пов`язаних із вчиненням такого правочину.

Тому у разі оскарження правочину заінтересованою особою необхідним є надання оцінки дій сторін цього договору в контексті критеріїв добросовісності, справедливості, недопустимості зловживання правами, зокрема, спрямованим на позбавлення позивача в майбутньому законних майнових прав.

У відповідності до ч. 1 та 4 ст. 45 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", правочин вважається правочином, щодо якого є заінтересованість (далі - правочин із заінтересованістю), якщо він укладається товариством з будь-ким із таких осіб:

1) посадовою особою товариства або її афілійованою особою;

2) учасником, який одноосібно або спільно з афілійованими особами володіє часткою, що становить 20 відсотків статутного капіталу товариства, або його афілійованими особами;

3) юридичною особою, в якій будь-яка з осіб, передбачених пунктами 1 і 2 цієї частини, є членом органу товариства;

3-1) особою, яка здійснює функції управління таким товариством (у разі передання їй повноважень виконавчого органу товариства у випадках, передбачених законом);

4) іншою особою, визначеною статутом товариства.

Посадові особи товариства, винні у порушенні порядку вчинення правочинів із заінтересованістю, солідарно відповідають за збитки, завдані товариству.

Відповідно до ч. 9 ст. 42 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", афілійованими особами вважаються особи, які визнаються такими відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства".

Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України Про акціонерні товариства», афілійовані одна щодо іншої особи (далі - афілійовані особи):

- юридичні особи, одна з яких здійснює контроль над іншою або які перебувають під контролем третьої особи;

- члени сім`ї фізичної особи, а саме чоловік (дружина), батьки (усиновителі), опікуни (піклувальники), брати, сестри, діти та їхні чоловіки (дружини);

- фізична особа та члени її сім`ї і юридична особа, якщо ця фізична особа та/або члени її сім`ї здійснюють контроль над юридичною особою.

У відповідності до пп. "а", "б", "в" пп. 14.1.159 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, пов`язані особи - юридичні та/або фізичні особи, та/або утворення без статусу юридичної особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням таких критеріїв:

- для юридичних осіб, - якщо одна і та сама юридична або фізична особа безпосередньо та/або опосередковано володіє корпоративними правами у кожній такій юридичній особі у розмірі 25 і більше відсотків;

- для фізичної особи та юридичної особи, - якщо фізична особа безпосередньо та/або опосередковано (через пов`язаних осіб) володіє корпоративними правами юридичної особи у розмірі 25 і більше відсотків;

- для фізичних осіб - чоловік (дружина), батьки (у тому числі усиновлювачі), діти (повнолітні/неповнолітні, у тому числі усиновлені), повнорідні та неповнорідні брати і сестри, опікун, піклувальник, дитина, над якою встановлено опіку чи піклування.

Так, беручи до уваги вищенаведені норми, а також те, що на момент укладення Оскаржуваних правочинів ОСОБА_2 перебував в законному шлюбі з ОСОБА_1 , одноосібним засновником ТОВ "Черкаський полімер", - ОСОБА_2 є афілійованою особою відносно ТОВ "Черкаський полімер". Більш того, враховуючи те, що ОСОБА_2 є кінцевим бенефіціаром та керівником ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД", - то ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" є також афілійованою особою до ТОВ "Черкаський полімер".

Відтак, оскільки сам ОСОБА_2 , а також ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" є афілійованими особами ТОВ "Черкаський полімер", - то Оскаржувані договори є такими, що учинені з пов`язаними, заінтересованими особами.

Разом з тим, ч. 1 ст. 23 Закону України "Про господарські товариства" передбачено, що управління товариством здійснюють його органи.

Відповідно до положень ст. 11 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства зобов`язані додержуватись установчих документів товариства і виконувати рішення загальних зборів та інших органів управління товариства.

Приписами ст. 58 Закону України "Про господарські товариства" передбачено, що вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Так, Протоколом № 34 загальних зборів учасників ТОВ "Черкаський полімер" 28.07.2020 р. було затверджено нову редакцію статуту підприємства.

Згідно з п. 8.1 Статуту ТОВ "Черкаський полімер", управління товариством здійснюється Загальними зборами учасників (вищий орган) і Директором (виконавчий орган) Товариства.

Відповідно до пп. Ш п. 8.4 Статуту ТОВ "Черкаський полімер" визначено, що до виключної компетенції Загальних зборів учасників належить надання згоди на укладання або затвердження укладених договорів (правочинів) на суму, що перевищує 100.000,00 грн.

У відповідності до ч. 2-4 ст. 62 Закону України "Про господарські товариства", Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора). Дирекція (директор) підзвітна загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Дирекція (директор) не вправі приймати рішення, обов`язкові для учасників товариства (аналогічне врегульовано ч. 2 ст. 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Пунктом 7 ч. 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" визначено, що для прийняття рішень з питань, які віднесені до компетенції виконавчого органу, але виходять за межі звичайної щоденної діяльності товариства, голова колегіального виконавчого органу зобов`язаний скликати засідання виконавчого органу. Статутом товариства можуть встановлюватися обмеження щодо суми, типу, предмета правочинів, для прийняття рішення щодо яких голова колегіального виконавчого органу має скликати засідання виконавчого органу товариства. Порушення вимог цієї частини головою виконавчого органу є підставою для розірвання з ним цивільно-правового або трудового договору (контракту).

Разом з тим, згідно з п. 9.6 Статуту, Директор Товариства зокрема, але не виключно розпоряджається майном Товариства, вчиняє від імені Товариства будь-які правочини, у тому числі видає будь-які довіреності, укладає будь-які договори, в т.ч. зовнішньоекономічні контракти.

Пунктами 9.3 та 9.4 Статуту визначено, що керівництво поточною діяльністю Товариства здійснюється Директором одноособово, однак з урахуванням обмежень, передбачених цим Статутом. Директор Товариства вирішує всі питання діяльності Товариства, за винятком тих, що віднесені відповідно до законодавства або цього статуту до компетенції інших органів Товариства.

Також, Статутом ТОВ "Черкаський полімер" визначено, що Директор укладає правочини, договори, контракти, у тому числі зовнішньоекономічні, на суму, що не перевищує 100.000,00 грн (сто тисяч гривень нуль копійок). Укладення правочинів, договорів, контрактів, у тому числі зовнішньоекономічних на суму, що перевищує 100.000,00 грн (сто тисяч гривень нуль копійок) здійснюється директором за рішенням загальними зборами учасників.

У відповідності до ч. 1, 3 та 5 ст. 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", законом або статутом товариства може встановлюватися особливий порядок надання згоди уповноваженими на те органами товариства на вчинення певних правочинів залежно від вартості предмета правочину чи інших критеріїв (значні правочини).

Рішення про надання згоди на вчинення інших значних правочинів, крім зазначених у частині другій цієї статті, приймаються загальними збори учасників, якщо інше не встановлено статутом товариства. Посадові особи товариства, винні у порушенні порядку вчинення значних правочинів, солідарно відповідають за збитки, заподіяні товариству.

Також, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", правочин вважається правочином, щодо якого є заінтересованість (далі - правочин із заінтересованістю), якщо він укладається товариством з посадовою особою товариства або її афілійованою особою.

Згідно ч. 1, 2 ст. 46 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", значний правочин, правочин із заінтересованістю, вчинений з порушенням порядку прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки товариства лише у разі подальшого схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення. Подальше схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки товариства з моменту вчинення цього правочину.

Відповідно до відомостей, що містяться у Витязі №65 від 26.06.2023 станом на 07.09.2021 по теперішній час у відомостях про керівника ТОВ "Черкаський полімер", який може вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо вказано наступне: ОСОБА_3 , 24.09.2019 (надання згоди на укладання або затвердження укладених договорів на суму, що перевищує 100.000 (сто тисяч)) - керівник.

Таким чином, для укладення керівником чи уповноваженою особою ТОВ "Черкаський полімер" договору, сума по яких складає більше 100.000,00 грн необхідне надання згоди з боку Загальних зборів учасників товариства.

У відповідності до п. 9.2 Статуту, повноваження Директора визначаються відповідно до цього Статуту, рішень Учасників та/або довіреності від Учасників Товариства, а також чинного законодавства України.

Як вбачається зі змісту Оскаржуваних договорів, вони були укладені з ТОВ "Черкаський полімер", в особі ОСОБА_2, як представника, що діяв на підставі Довіреності б/н від 07.09.2021 р. та яка у відповідності до Статуту Товариства, - видана Директором ТОВ "Черкаський полімер". Також, в Договорах про переведення боргу відсутня будь-яка інша підстава для укладення ОСОБА_2 , як представником ТОВ "Черкаський полімер", відповідних правочинів, - окрім Довіреності б/н від 07.09.2021.

Зокрема, в Оскаржуваних правочинах відсутнє посилання на рішення Загальних зборів ТОВ "Черкаський полімер", які в свою чергу повинні були надати згоду на укладання Договорів про переведення боргу, оскільки сума таких договорів значно перевищує 100.000,00 грн.

Банком до свого Відзиву на позовну заяву було долучено копію Рішення єдиного учасника ТОВ "Черкаський полімер" № 66 від 07.09.2021, яким, за твердженням Банку, учасниками Товариства було ухвалено рішення про укладення Оскаржуваних договорів. Копія відповідного рішення засновників Боржника не надавалась Банком разом з його заявою з кредиторськими вимогами ТОВ "Черкаський полімер".

Так, згідно з п. 2 ухваленого Рішення єдиного учасника ТОВ "Черкаський полімер" № 66 від 07.09.2021, уповноважено директора Товариства або представника за дорученням ОСОБА_2 укласти договори про переведення боргу за кредитом, сплаті процентів за ним та всіх інших зобов`язань ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД" за Заявою про надання банківських послуг у вигляді кредитної лінії № GL2020-04318 від 29.09.2020 до Генеральної угоди про надання банківських послуг № GGS2020-02526 від 29.05.2020, та за Заявою про надання банківських послуг у вигляді кредитної лінії № GL2020-02526 від 29.05.2020 до Генеральної угоди про надання банківських послуг № GGS2020-02526 від 29.05.2020, укладених з АБ "Південний" на нового боржника ТОВ "Черкаський полімер", на умовах зазначених в цьому протоколі з визначенням інших умов зазначених договорів/додаткових договорів/змін до заяв, на його власний розсуд, підписання всіх необхідних документів, пов`язаних з оформленням вказаних договорів/заяв, в тому числі письмового клопотання (заяви), та підписання усіх необхідних документів пов`язаних з переведенням вказаного боргу.

Важливо, що відповідним Рішенням єдиного учасника ТОВ "Черкаський полімер" № 66 від 07.09.2021 не було уповноважено директора та/або ухвалено рішення про видачу довіреності ОСОБА_2 на вчинення від імені Товариства Договорів про переведення боргу.

Згідно з ч. 1 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Разом з тим, у відповідності до ст. 246 ЦК України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Важливо, що п. 1 ст. 238 ЦК України визначено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Таким чином, враховуючи вище наведені норми, у випадку якщо директор юридичної особи не має права укладати певні договори, то він не може видати довіреність на укладення таких договорів. Обмеження на вчинення певних правочинів може бути передбачено в статуті господарського товариства.

Як уже вказувалось вище, згідно Статуту ТОВ "Черкаський полімер", директор Товариства наділений повноваженнями щодо видачі довіреності на представництво Товариства, але оскільки повноваження директора обмежені відносно укладення ним будь-яких правочинів на суму, що перевищує 100.000,00 грн, без надання на такі дії дозволу загальними зборами учасників, - то повноваження представника за довіреністю Директора також обмежуюся.

Відповідна Довіреності б/н від 07.09.2021 про уповноваження ТОВ "Черкаський полімер" ОСОБА_2 на укладення від імені Товариства Оскаржувані правочини була додана Банком до свого Відзиву на позов та не надавалась раніше ні суду, ні розпоряднику майна Боржника.

Так, згідно змісту Довіреності б/н від 07.09.2021, ТОВ "Черкаський полімер" в особі директора Товариства ОСОБА_3, який діє на підставі Статуту цією довіреністю уповноважує громадянина України ОСОБА_2 зокрема, але не виключно бути представником та представляти інтереси Товариства з усіма необхідними повноваженнями в ПАТ АБ "Південний" з усіма необхідними правами та повноваженнями, наданими Директору установчими документами та чинним законодавством.

Відповідна довіреність видана саме на підставі Статуту, а не Статуту та Рішенням єдиного учасника ТОВ "Черкаський полімер" № 66 від 07.09.2021, саме яким було надано дозвіл на укладення Директором Оскаржуваних договорів.

Також, Директором ТОВ "Черкаський полімер" було уповноважено ОСОБА_2 на представництво Товариства перед Банком виключно з правами та повноваженнями, наданими Директору установчими документами. Тобто, здійснення представництва Товариства ОСОБА_2 на підставі Довіреності б/н від 07.09.2021, - обмежене Статутом, зокрема, в частині укладенні правочинів на суму, що перевищує 100.000, 00 грн, а не розширене Рішенням єдиного учасника ТОВ "Черкаський полімер" № 66 від 07.09.2021, про що хибно стверджує Банк.

Відтак, видаючи Довіреність б/н від 07.09.2021 на підставі виключно Статуту та з обмеженнями щодо повноважень, визначеними таким Статутом, - директором Товариства, ОСОБА_3 , було здійснено перевищення власних повноважень, щодо уповноваження ОСОБА_2 на укладення Договорів про переведення боргу. Відповідні дії, призвели до укладення неправомірних правочинів.

Такі дії директора Товариства, ОСОБА_3 , можна кваліфікувати як недобросовісні та нерозумні, і як наслідок такі що тягнуть за собою визнання недійсними укладених правочинів.

Згідно з ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Проте, не дивлячись на пряму заборону закону на вчинення правочину однією і тією ж особою від різних сторін правочину, ОСОБА_2 було підписано Оскаржувані правочини і від ТОВ "Черкаський полімер" і від ТОВ "Торговий дім "Агроімпорт ЛТД". Так, відповідні обставини підтверджують укладення Договорів про переведення боргу з грубим порушенням чинного законодавства.

Також, беручи до уваги вищевказані обставини, в діях ОСОБА_2 щодо укладення ним від імені Товариства Оскаржуваних договорів вбачається недобросовісність та перевищення повноважень представника.

Згідно ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Схвалення стороною правочину, вчиненого від її імені з перевищенням повноважень або без повноважень (ст. 241 ЦК України), має юридичне значення також для інших заінтересованих осіб, а сторона оспорюваного правочину, дії якої вказують на її волю зберегти дійсність правочину, не може надалі оспорювати правочин з підстав, про які вона знала або повинна була знати при виявленні цієї волі, що випливає із вказаної норми та засад добросовісності, на яких ґрунтується зобов`язання (ч. 3 ст. 509 ЦК України).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.11.2018 р. у справі № 910/19179/17.

Також, відповідно до правової позиції, викладеної в постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 р. у справі № 916/2084/17 та від 03.12.2019 р. у справі № 904/10956/16, підписання виконавчим органом товариства договору з іншою особою без передбаченої статутом згоди вищого органу цього товариства може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства у його відносинах з іншою особою - стороною договору.

Оскільки, Директором ТОВ "Черкаський полімер" було видано Довіреність б/н від 07.09.2021 р. ОСОБА_2 виключно на підставі Статуту та з визначеними обмеженнями повноважень за такою Довіреністю, що також визначені Статутом, - то уповноваження ОСОБА_2 на укладення від імені ТОВ "Черкаський полімер" Договорів про переведення боргу - є такими, що вчинені з перевищенням повноважень Директора та тягнуть за собою укладення правочинів з грубим порушенням законодавства.

З конструкції ч. 3 ст. 13 Цивільного кодексу України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом.

Недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Великою Палатою Верховного Суду викладено у постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц (провадження №14-260цс19) висновок про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).

Правочини, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Водночас будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраундаторного правочину (постанова Верховного Суду у справі № 405/1820/17 від 24.07.2019, №910/8357/18 від 28.11.2019).

В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані.

Тому усі боржники мають добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів.

Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.05.2020 у справі № 922/1903/18.

Беручи до уваги, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 ГК України), а однією з основ підприємницької діяльності відповідно до ст. 44 ГК України є його здійснення на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику, однак, уклавши Договори про переведення боргу від 07.09.2021, за яким замінено діючого Первісного боржника, Відповідача 3 на неплатоспроможне ТОВ "Черкаський полімер" у зобов`язанні, що виникає за Кредитними лініями в рамках Генеральної угоди в противагу меті здійснення підприємницької діяльності, ТОВ "Черкаський полімер" не тільки не отримало прибутку, а навпаки, всупереч власним інтересам, відмовилось від власних майнових вимог за Генеральною угодою до солідарних боржників за правилом зворотньої вимоги (регресу).

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України).

Отже, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Згідно позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 09.02.2023, у справі № 910/17629/18 (910/12093/20), - будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину - правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам.

Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.

Відповідне визначення було сформульоване Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду у судовій палаті для розгляду справ про банкрутство від 24.11.2021 у справі №905/2030/19(905/2445/19).

Слід звернути увагу, що фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.

Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути: - момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі); - контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи); - щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.

Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.

Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам) (відповідні висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19(905/1646/17)).

Цивільні й господарські відносини, у межах яких передбачається виконання обов`язку боржника в майбутньому без забезпечення такого боргу, ґрунтуються в основному на довірі учасників відносин до свого контрагента, а також на впевненості в можливості захистити свої майнові права в спосіб, передбачений законом, зокрема через суд.

Згідно позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 09.02.2023, у справі № 910/17629/18 (910/12093/20), - фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що здійснюється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам, такий правочин може бути визнаний недійсним в порядку позовного провадження у межах справи про банкрутство відповідно до ст. 7 КУзПБ на підставі п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України з підстав недопустимості зловживання правом. У такому разі звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсними правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника.

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, на відміну від визнання недійсним фіктивного правочину, лише на підставі статті 234 ЦК України. Подібна правова позиція неодноразово була викладена Верховним Судом у своїх постановах, зокрема від 20.01.2021 у справі № 910/8992/19 (910/20867/17), від 13.10.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011.100. Велика Палата Верховного Суду кваліфікує правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам, як фраудаторні правочини, зробивши такий правовий висновок:

Отже, договір, який укладений з метою уникнути виконання договору та зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням правом на укладання договору та розпорядження власністю, оскільки унеможливлює виконання зобов`язання і завдає шкоди кредитору. Такий договір може вважатися фраудаторним та може бути визнаний судом недійсним за позовом особи, право якої порушено, тобто кредитора.

У такому разі звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсними правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника.

Суд бере до уваги те, що дії розпорядника майна ТОВ "Черкаський полімер» по визнанню Договорів про переведення боргу недійсними, спрямовані на усунення негативних наслідків дій колишнього керівництва Боржника, що направлені на зменшення розміру активів боржника (ліквідаційної маси) та уникнення розрахунків із кредиторами по заборгованості, яка вже існувала на момент укладення оскаржуваного правочину.

Отже, суд дійшов висновку, що оскаржувані правочини не відповідають критеріям розумності, добросовісності, справедливості, та мали на меті виключно унеможливити виконання грошових зобов`язань ТОВ "Черкаський полімер" перед іншими кредиторами повністю або частково.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судовій збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати недійсним з моменту його укладення Договір про переведення боргу від 07.09.2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Черкаський Полімер" (ідентифікаційний код 38780902; 03143, м. Київ, вул. Метрологічна, буд. 42, секція 42/2), Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк "Південний" (ідентифікаційний код 20953647; 65059, м. Одеса, вул. Краснова, буд. 6/1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "АГРОІМПОРТ ЛТД" (ідентифікаційний код 35917124; 02099, місто Київ, вул. Бориспільська, будинок 9) щодо переведення зобов`язання по поверненню заборгованості за кредитом, сплаті процентів та всіх інших зобов`язань за заявою про надання банківської послуги у вигляді кредитної лінії № GL2020-02526 до Генеральної угоди про надання банківських послуг № GGS2020-02526 від 29.05.2020 року.

3.Визнати недійсним з моменту його укладення Договір про переведення боргу від 07.09.2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Черкаський Полімер" (ідентифікаційний код 38780902; 03143, м. Київ, вул. Метрологічна, буд. 42, секція 42/2), Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк "Південний" (ідентифікаційний код 20953647; 65059, м. Одеса, вул. Краснова, буд. 6/1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "АГРОІМПОРТ ЛТД" (ідентифікаційний код 35917124; 02099, місто Київ, вул. Бориспільська, будинок 9) щодо переведення зобов`язання по поверненню заборгованості за кредитом, сплаті процентів та всіх інших зобов`язань за заявою про надання банківської послуги у вигляді кредитної лінії № GL2020-04318 до Генеральної угоди про надання банківських послуг № GGS2020-02526 від 29.05.2020 року.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський Полімер" (ідентифікаційний код 38780902; 03143, м. Київ, вул. Метрологічна, буд. 42, секція 42/2) на користь арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича (29001, м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 53 (4 поверх)) судовий збір в розмірі 1.789,33 грн.

5.Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку "Південний" (ідентифікаційний код 20953647; 65059, м. Одеса, вул. Краснова, буд. 6/1) на користь арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича (29001, м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 53 (4 поверх)) судовий збір в розмірі 1.789,33 грн.

6.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "АГРОІМПОРТ ЛТД" (ідентифікаційний код 35917124; 02099, місто Київ, вул. Бориспільська, будинок 9) на користь арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича (29001, м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 53 (4 поверх)) судовий збір в розмірі 1.789,33 грн.

7.Видати наказ відповідно до ст. 327 ГПК України.

8.Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та строк визначені розділом ІV ГПК України.

Суддя М.В. Пасько

Повний текст рішення складено 25.09.2023.