ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2023м. ХарківСправа № 910/5260/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

При секретарі Іванії К.В.

розглянувши заяву представника позивача адвоката Петракій Валерії Валеріївни про ухвалення додаткового рішення та вирішення питання про стягнення судових витрат, пов`язаних з судовим розглядом справи №910/5260/23 в суді першої інстанції (вх.№25200 від 18.09.2023 року) по справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Груіцького Олександра Володимировича( АДРЕСА_1 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані"(04074, м. Київ вул. Лугова. 12 )
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Петракій В.В.(ордер серії ВІ№1146710 від 29.05.2023 року)

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Груіцький Олександр Володимирович( АДРЕСА_1 ) звернувся до Господарського суду м.Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані"(04074, м. Киів вул. Лугова. 12 ), в якій просить суд:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОНА-КОМПАНІ» (04074, м. Київ вул. Лугова, 12; ) на користь Фізичної особи-підприємця Груіцького Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 : РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошові кошти в розмірі 265 656 гри 69 коп. (двісті шістдесят п 'ять тисяч шістсот п`ятдесят шість гривень шістдесят дев`ять копійок), з яких: 175 378 гри 90 коп. (сто сімдесят п 'ять тисяч триста сімдесят вісім гривень дев 'яносто копійок) - сума гарантійного платежу за Договором оренди №А69/Х-1 від 03 серпня 2021 року; 79 004 грн. 14 коп. (сімдесят дев ять тисяч чотири гривні чотирнадцять копійок) - сума попередньої оплати з орендної плати платежу за Договором оренди №А69/Х-1 від 03 серпня 2021 року; 2 396 грн 88 коп. (дві тисячі триста дев 'яносто шість гривень вісімдесят вісім копійок) - сума попередньої оплати з витрат на популяризацію за Договором оренди №А69/Х-1 від 03 серпня 2021 року; 8 876 грн 77 коп. (вісім тисяч вісімсот сімдесят шість гривень сімдесят сім копійок) сума попередньої оплати з експлуатаційних витрат за Договором оренди №А69/Х-1 від 03 серпня 2021 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОНА-КОМПАНІ» (04074, м. Київ вул. Лугова, 12; ) на користь Фізичної особи-підприємця Груіцького Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 3984 грн 85 коп. (три тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири гривні вісімдесят п 'ять копійок).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2023 року позовну заяву фізичної особи-підприємця Груіцького Олександра Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона - Компані" надіслано за виключною підсудністю до Господарського суду Харківської області .

15.05.2023 року матеріали вищеозначеної позовної заяви надійшли до Господарського суду Харківської області . На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі призначено суддю Присяжнюк О.О.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.09.2023 року, позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОНА-КОМПАНІ» (04074, м. Київ вул. Лугова, 12; ) на користь Фізичної особи-підприємця Груіцького Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 : РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошові кошти в розмірі 265 656 гри 69 коп. (двісті шістдесят п 'ять тисяч шістсот п`ятдесят шість гривень шістдесят дев`ять копійок), з яких: 175 378 гри 90 коп. (сто сімдесят п 'ять тисяч триста сімдесят вісім гривень дев 'яносто копійок) - сума гарантійного платежу за Договором оренди №А69/Х-1 від 03 серпня 2021 року; 79 004 грн. 14 коп. (сімдесят дев ять тисяч чотири гривні чотирнадцять копійок) - сума попередньої оплати з орендної плати платежу за Договором оренди №А69/Х-1 від 03 серпня 2021 року; 2 396 грн. 88 коп. (дві тисячі триста дев 'яносто шість гривень вісімдесят вісім копійок) - сума попередньої оплати з витрат на популяризацію за Договором оренди №А69/Х-1 від 03 серпня 2021 року; 8 876 грн. 77 коп. (вісім тисяч вісімсот сімдесят шість гривень сімдесят сім копійок) сума попередньої оплати з експлуатаційних витрат за Договором оренди №А69/Х-1 від 03 серпня 2021 року., суму судового збору в розмірі 3984 грн. 85 коп. (три тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири гривні вісімдесят п 'ять копійок).

18.09.2023 року від представника позивача адвоката Петракій Валерії Валеріївни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та вирішення питання про стягнення судових витрат, пов`язаних з судовим розглядом справи №910/5260/23 в суді першої інстанції (вх.№25200 від 18.09.2023 року), в якій представник позивача просить суд:

стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОНА-КОМПАНІ» (04074, м. Київ вул. Лугова, 12; ) на користь Фізичної особн-підприємця Груіцького Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн. 00 коп. (тридцять тисяч гривень нуль копійок).

Ухвалою Господарського суду від 19 вересня 2023 року, судове засідання для розгляду заяви представника позивача адвоката Петракій Валерії Валеріївни про ухвалення додаткового рішення та вирішення питання про стягнення судових витрат, пов`язаних з судовим розглядом справи №910/5260/23 в суді першої інстанції (вх.№25200 від 18.09.2023 року), судових витрат призначено на до розгляду у судовому засіданні на 27 вересня 2023 року о 12:00 год.

26.09.2023 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОНА-КОМПАНІ», електронною поштою (Вхідний № 26109/23) надійшло клопотання про зменшення витрати на правничу допомогу, де представник відповідача просить суд зменшити розмір стягнення судових витрат, пов`язаних з судовим розглядом справи №910/5260/23 в суді першої інстанції, зокрема витрат на професійну правничу допомогу до суми 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 кой.)

Представник відповідача зазначає, що заявником не надано жодного доказу на підтвердження факту понесення позивачем зазначених в заяві витрат, а саме платіжних доручень та актів виконаних робіт.

З огляду на все викладене вище вважає, що покладення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі на Відповідача є неправильним. Просить суд зменшити відшкодування відповідачем витрат на професійну правничу допомогу до розміру, що відповідає критеріям розумності й співмірності (за складністю справи, ціною позову) з врахуванням фінансового стану Відповідача, до суми 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заяву про розподіл судових витрат у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 27.09.2023 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання.

Суд, оцінюючи подану позивачем заяву та документи в її обґрунтування за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви з огляду на таке.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

фіксованого розміру,

погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

За положенням частини другої статті 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Пункт 1 частини третьої цієї статті визначає верховенство права однією із основних засад (принципів) господарського судочинства.

Зміст вказаного принципу неодноразово і досить детально аналізував Конституційний Суд України. Так, зокрема, в абзаці другому підпункту 4.1 пункту 4 Рішення від 02.11.2004 № 15-рп/2004 ним акцентувалася увага на тому, що верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Так, частина третя статті 126 ГПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Так, згідно з позовною заявою позивач, відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України зазначав про попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу у сумі 30 000 грн. 00 коп.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Разом із позовом, та заявою про розподіл судових витрат, позивачем надавались:

1) копія Договору про надання правової та професійної правничої допомоги №01В2022-Ф0 від 01.09.2022 р.;

2) копія Додатку № 1 до Договору про надання правової та професійної правничої допомоги;

3) копія Доручення № 1 на надання правової та професійної правничої допомоги від 01.09.2023;

4) копія Звіту про надану правову та професійну правничу допомогу до Доручення №1;

5) копія Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Прилипка Д.В.;

6) копія Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Петракій В.В.;

7) копія ордеру на надання правничої допомоги адвоката Петракій В.В.;

8) копія посвідчення помічника адвоката Щеглакова І.Е.;

9) копія наказу про прийняття на роботу помічника адвоката Щеглакова І.Е.

Згідно з п.4.11. Договору про надання правової та професійної правничої допомога.

Протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту закінчення надання правової та професійної правничої допомоги в обсягах визначених відповідним Дорученням, якщо інші строки не визначені в самому Дорученні або іншому додатку до Договору, Адвокатське об`єднання складає та передає Клієнту у порядку передбаченому п.4.13 Договору Звіт про виконання договору про надання правової та професійної правничої допомоги у формі Звіту про надану правову та професійну правничу допомогу щодо відповідного доручення який, зокрема, має містити:

Детальний опис наданої правової та професійної правничої допомоги, в межах виконання даного Договору та письмового Доручення (зокрема але не виключно, про аналіз документів та законодавства, збір доказів, підбір правових позицій, складання позовної заяви та інших заяв по суті справи, заяв та клопотань з процесуальних питань у тому числі опис роботи, що була виконана чи підготовлена до виконання, зазначення про участь у судових засіданнях, складання апеляційних та/або касаційних скарг тощо)

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката позивача, однак відповідачем не підтверджено жодними засобами доказування неспівмірність розміру цих витрат.

Щодо акту виконаних робіт (наданих послуг), на відсутність якого посилається відповідач у запереченнях, господарський суд зауважує на таке .

За результатами виконання Договору №01В2022-Ф0 між ФОП Груіцьким О.В. та Адвокатським об`єднанням «ПАРАДІГМ» погоджено Звіт про надану правову та професійну правничу допомогу за Дорученням №1 на суму 30 000 грн., який містить детальний опис наданої Позивачу правової та професійної правничої допомоги, та підтверджують погодження та прийняття Клієнтом наданої правової та професійної правничої допомоги в повному обсязі.

Таким чином, ФОП Груіцьким О.В. понесені витрати на правову та професійну правничу допомогу, пов`язану з підготовкою до судового розгляду та розглядом справи №910/5260/23 в суді першої на загальну суму 30 000 грн 00 коп.

Так, у вказаному звіті зазначено конкретні види послуг, надані адвокатами Підприємству, та їх вартість. Також у звіті перед підписом директора Підприємства зазначено слово «Погоджено" із замовником.

Тобто за своїм змістом звіт про роботу адвокатів Адвокатського об`єднанню Адвокатська компанія «ПАРАДІГМ» від 07.03.2018 є доказом щодо прийняття позивачем послуг, а також щодо обсягу наданих послуг та їх вартості.

З огляду на вищевикладене вбачається, що наданий Звіт про надану правову та професійну правничу допомогу є належним та допустимим доказом наявності у ФОП Груіцького О.В. реальних, дійсних та необхідних витрат за надану правову та професійну правничу допомогу пов`язану із підготовкою до судового розгляду та судовим розглядом справи в суді першої інстанції, а отже і підтвердження визначення розміру гонорару (вартості наданої правової та професійної правничої допомоги).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про відповідність заявленого позивачем розміру витрат на професійну правову допомогу критеріям, що визначені ст. 126 Господарського процесуального кодексу України та не вбачає підстав для його відмови.

Враховуючи те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного надання послуг, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, господарський суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на правову допомогу покладаються на відповідача повністю в сумі 30000,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача адвоката Петракій Валерії Валеріївни про ухвалення додаткового рішення та вирішення питання про стягнення судових витрат, пов`язаних з судовим розглядом справи №910/5260/23 в суді першої інстанції (вх.№25200 від 18.09.2023 року) задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОНА-КОМПАНІ» (04074, м. Київ вул. Лугова, 12; ) на користь Фізичної особи-підприємця Груіцького Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн. 00 коп. (тридцять тисяч гривень нуль копійок).

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач: Фізична особа-підприємець Груіцький Олександр Володимирович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КРОНА-КОМПАНІ» (04074, м. Київ вул. Лугова, 12; ).

Повний текст додаткового рішення складено 28 вересня 2023 року.

Суддя О.О. Присяжнюк