РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.09.2023Справа № 910/9468/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участі секретаря судового засідання Камнєвої У.Є., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтіс-Констракшн"

про стягнення 1 801 945,91 грн

за участі представників:

від позивача - Дзюбайло О.О.;

від відповідача - не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтіс-Констракшн" про стягнення 1 801 945,91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором про відшкодування вартості спожитої електричної енергії № 02.5-14/1-296 від 19.07.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/9468/23, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень, призначено підготовче засідання на 18.07.2023.

Через канцелярію Господарського суду міста Києва позивачем 29.06.2023 подано клопотання про долучення до матеріалів справи акту звіряння розрахунків станом на 31.01.2023.

Відповідачем 05.07.2023 до Господарського суду міста Києва подано відзив на позовну заяву, яким заперечено позов в частині стягнення пені та 3% річних. Також, відповідач просив зменшити розмір пені до 40 000,00 грн.

Позивачем 13.07.2023 подано заяву про зміну предмету позову, у якій позивач просив суд прийняти до розгляду позовні вимоги у новій редакції:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтіс-Констракшн" на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 1 803 758,05 грн, у тому числі: 1 100 841,80 грн основної заборгованості, 470 838,04 грн пені, 32 216,30 грн 3% річних та 199 861,91 грн інфляційних втрат.

Відповідно до частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

За результатами підготовчого засідання 18.07.2023, дослідивши подану заяву про зміну предмету позову, суд прийняв її до розгляду. Суд, для забезпечення процесуальних прав сторін, продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 29.08.2023.

Позивачем 19.07.2023 до Господарського суду міста Києва подано відповідь на відзив, спростовано доводи відповідача, викладені у відзиві.

Через канцелярію Господарського суду міста Києва 28.07.2023 відповідачем подано заперечення проти заяви про зміну предмету позову.

Відповідачем 08.08.2023 до Господарського суду міста Києва подано клопотання про розгляд справи без участі представника, яку суд задовольнив.

За результатами підготовчого засідання 29.08.2023 суд прийняв рішення про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 26.09.2023.

У судовому засіданні 26.09.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 19 липня 2018 року укладено договір про відшкодування вартості спожитої електричної енергії № 02.5-14/1-296, за умовами якого позивач, з метою виконання відповідачем умов договору № 37-14.3/5-2 від 13.02.2018 "Реконструкція перону для повітряних суден термінального комплексу "D" в ДП МА "Бориспіль", зобов`язався забезпечити технічну можливість для під`єднання обладнання відповідача до електричних мереж з метою передачі електричної енергії, а відповідач - відшкодувати витрати позивача за цінами (тарифами), встановленими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Пунктом 1.3 договору визначено, що сплата за послугу здійснюється відповідачем з дати підписання актів включення електроустановки до діючої електромережі аеропорту.

На підставі акту включення електроустановки до діючої електромережі аеропорту № 63-14/2-20 від 01.06.2018 (додаток № 310 до договору від 19.07.2018) проведено огляд та включено електрообладнання відповідача.

Розмір оплати за послугу залежить від фактичного об`єму спожитої електричної енергії та цін (тарифів) НКРЕКП у звітний місяць (пункт 1.4 договору).

За умовами пункту 2.1.1 та 2.1.6 договору, позивач зобов`язався надавати відповідачу визначену договором послугу. Щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, виставляти відповідачу рахунок-фактуру за надану послугу за звітний місяць та складати акт приймання-здачі виконаних послуг, який є контрольним та звітним документом сторін щодо надання-отримання послуги та їх якості.

Відповідно до пункту 2.2.2 договору, відповідач зобов`язався щомісяця, з 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії аеропорту рахунок та акт. Відповідач несе відповідальність за вчасне отримання рахунку та акту. Датою отримання рахунку та акту вважається 15 число кожного місяця незалежно від дати його фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється відповідачем до 20 числа того ж місяця. Підписаний ат відповідач зобов`язаний повернути в бухгалтерію аеропорту протягом 5 робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5 робочих днів акт не буде повернутий позивачу та не буде надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами. Акт підписується керівниками сторін або призначеними керівниками повноважними особами. Підписання акту відповідачем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих послуг.

Згідно з пунктом 2.2.4 договору, відповідач зобов`язався щомісяця, за графіком зняття показників електролічильників та подання їх ДП МА "Бориспіль" (додаток № 1) знімати показники приладів обліку та надавати письмовий звіт в службу головного енергетика аеропорту до 20 числа кожного місяця.

В разі ненадання звіту про використані енергоносії, сплата за спожиту відповідачем електроенергію визначається згідно пункту 3 Графіку зняття показників електролічильників та подання їх ДП МА "Бориспіль" (додаток № 1). Раз на півроку представник позивача у присутності представника відповідача проводить контрольне зняття показників лічильників, про що складається акт, та направляється на затвердження відповідачу. Якщо протягом 10 календарних днів акт про контрольне зняття показників лічильників не буде повернутий аеропорту, він вважається підписаним сторонами (пункт 2.2.5 договору).

Позивач, на виконання умов договору № 02.5-14/1-296 від 19.07.2018 виставив відповідачу рахунки на оплату на загальну суму 1 099 287,81 грн.

Судом встановлено, що позивач у період з серпня по грудень 2021 року, з січня по лютий 2022 року, з травня по липень 2022 року, з листопада по грудень 2022 року та з січня по травень 2023 року надав відповідачу послуги на суму 1 100 841,80 грн, що підтверджується актами приймання-здачі виконаних послуг від 29.12.2021 на суму 1 918,98 грн (актом від 01.02.2022 скориговано нарахування до 723,90 грн), від 29.12.2021 на суму 3 055,32 грн, від 30.11.2021 на суму 121 708,02 грн, від 29.12.2021 на суму 73 598,30 грн, від 31.12.2021 на суму 183 790,78 грн, від 31.01.2022 на суму на суму 173 471,30 грн, від 28.02.2022 на суму 132 128,50 грн (актом від 26.05.2022 скориговано нарахування до 105 128,13 грн), від 31.05.2022 на суму 95 289,70 грн (актами від 30.06.2022 та від 29.07.2022 скориговано нарахування до 94 455,11 грн), від 30.06.2022 на суму 10 565,64 грн (актами від 29.07.2022 та від 29.11.2022 скориговано нарахування до 9 701,64 грн), від 31.07.2022 на суму 8 763,88 грн (актом від 29.11.2022 скориговано нарахування до 9 897,88 грн), від 30.11.2022 на суму 51 467,98 грн (актами від 26.12.2022 та від 31.01.2023 скориговано нарахування до 63 830,38 грн), від 31.12.2022 на суму 38 790,97 грн (актом від 31.01.2023 скориговано нарахування до 42 682,57 грн), від 31.01.2023 на суму 83 099,95 грн, від 28.02.2023 на суму 57 485,42 грн, від 31.03.2023 на суму 54 001,45 грн (актом від 05.06.2023 скориговано нарахування до 46 747,01 грн), від 30.04.2023 на суму 22 645,78 грн (актами від 05.06.2023 та від 28.06.2023 скориговано нарахування до 17 778,38 грн) та від 31.05.2023 на суму 15 079,82 грн (актом від 28.06.2023 скориговано нарахування до 13 675,82 грн) (належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи).

Згідно пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.2.2 договору від 19.07.2018 встановлено, що відповідач зобов`язався сплатити послуги на підставі виставленого позивачем рахунку до 20 числа місяця наступного за звітним.

Судом встановлено, що строк оплати за договором № 02.5-14/1-296 від 19.07.2018 є таким, що настав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не оплатив надані позивачем послуги з відшкодування вартості спожитої електричної енергії, у результаті чого на момент звернення до суду існує прострочена заборгованість у розмірі 1 100 841,80 грн.

Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем вказаної суми заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 1 100 841,80 грн є правомірною і підлягає задоволенню повністю.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 470 838,04 грн - пені, нарахованої за період з грудня 2021 року по липень 2023 року, 32 216,30 грн - 3 % річних та 199 861,91 грн - інфляційних втрат, нарахованих за період з січня 2022 року по липень 2023 року.

Відповідач заперечує позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій, з огляду на настання форс-мажорних обставин, спричинених введенням воєнного стану на території України.

Так, 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб. Згідно Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22.05.2022 № 2263-IX. У подальшому, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15.08.2022 № 2500-ІХ. Надалі, Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16.11.2022 № 2738-IX. Надалі, Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Згідно з Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Таким чином, станом на теперішній час продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 15.11.2023.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також, згідно з положеннями статті 218 Господарського кодексу України у разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідачем у якості доказу існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем надано сертифікати №3000-22-0705 від 30.08.2022 та № 3000-22-1824 від 19.12.2022, видані Київською торгово-промисловою палатою, якими засвідчено форс-мажорні обставини: щодо виконання будівельних робіт за договором № 37-14.3/5.2 від 13.02.2018.

Тобто, зазначені сертифікати засвідчують існування форс-мажорних обставин за іншим господарським договором (№ 37-14.3/5.2 від 13.02.2018).

Суд має зазначити, що відповідно до частини третьої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Іншими словами, невиконання зобов`язання має знаходитись у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дією обставин непоборної дії.

Натомість відповідачем не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем, як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором від 19.07.2018.

Усі інші доводи відповідача не приймаються судом до уваги, оскільки не спростовують неналежного виконання останнім зобов`язань за договором № 02.5-14/1-296 від 19.07.2018, у частині своєчасної та повної оплати наданих послуг.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що відповідач зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг, сплачувати позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення заборгованості за цим договором.

Суд встановив, що доданий до позовної заяви арифметичний розрахунок пені є не вірним, оскільки в порушення норм частини п`ятої статті 254 Цивільного кодексу України, позивачем не враховано, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

А також, позивачем при здійсненні розрахунку пені не враховано, що актами від 05.06.2023 та від 28.06.2023 скориговано нарахування у зв`язку зі зміною тарифів за березень та квітень 2023 року.

За перерахунком суду, сума пені за загальний період прострочення з 21.12.2021 по 03.07.2023 становить 470 095,56 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені до 40 000,00 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України , які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваних неустойки (штрафу, пені), відсотків річних таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, відсотків річних, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Враховуючи, що клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій до 40 000,00 грн невмотивоване, жодних належних та допустимих доказів в розумінні статей 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження поважності причин неналежного виконання зобов`язань та винятковості даного випадку матеріали справи не містять, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Суд встановив, що доданий до позовної заяви арифметичний розрахунок 3 % річних є неправильним, оскільки позивачем не враховано, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (частина 5 статті 254 Цивільного кодексу України).

За перерахунком суду, сума 3% річних нарахована за загальний період з 21.12.2021 по 03.07.2023 становить 32 158,01 грн.

Здійснюючи перевірку наданого позивачем розрахунку заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, судом враховано, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивачем заявлена сума інфляційних нарахувань становить 199 861,91 грн, що є менше ніж нарахована судом.

Оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог, задоволенню підлягає заявлена позивачем сума інфляційних нарахувань у розмірі 199 861,91 грн.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду в розмірі 470 095,56 грн, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду в розмірі 32 158,01грн, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача у розмірі 199 861,91 грн.

Відповідно до cтатті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтіс-Констракшн" (03146, м. Київ, вул. Качалова, 5-В, ідентифікаційний код 37394854) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, село Гора, вул. Бориспіль-7, ідентифікаційний код 20572069) заборгованість у розмірі 1 100 841 (один мільйон сто тисяч вісімсот сорок одна) 80 коп., пеню у розмірі 470 095 (чотириста сімдесят тисяч дев`яносто п`ять) грн 56 коп., 3% річних у розмірі 32 158 (тридцять дві тисячі сто п`ятдесят вісім) грн 01 коп., інфляційні втрати у розмірі 199 861 (сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот шістдесят одна) грн 91 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 27 044 (двадцять сім тисяч сорок чотири) грн 36 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 28.09.2023

Суддя Т.Ю.Кирилюк