РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.09.2023Справа № 910/5657/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовом Державного підприємства «МИКОЛАЇВСЬКИЙ АВІАРЕМОНТНИЙ ЗАВОД «НАРП» (вул. Знаменська, буд. 4, м. Миколаїв, Миколаївська обл., 54037)

до Національного авіаційного університету

(пр. Гузара Любомира, буд. 1, м. Київ, 03058)

про стягнення 17 683,12 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «МИКОЛАЇВСЬКИЙ АВІАРЕМОНТНИЙ ЗАВОД «НАРП» (далі - позивач, ДП «НАРП») звернулось до Господарського суду міста Києва (далі - суд) з позовною заявою до Національного авіаційного університету (далі - відповідач) про стягнення 17 683,12 грн, з яких: 12 258,00 грн основного боргу, 744,55 грн 3% річних та 4 680,57 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 22-20 від 14.02.2020 в частині своєчасного здійснення оплати за надані позивачем послуги за 4 квартал 2020 року, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, на яку було нараховано 3% річних та інфляційні втрати за порушення договірних зобов`язань.

Автоматизованою системою документообігу суду здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 910/5657/23 та справу передано на розгляд судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою суду від 26.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

09.06.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти позову, зазначав, що з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За твердженням відповідача, відповідно до умов Положення ЛА НАУ, Льотна Академія НАУ маючи окремі права юридичної особи, передані їй Національним університетом, зокрема щодо здійснення господарської діяльності укладає угоди (договори) та несе відповідальність за взяті на себе господарські зобов`язання в межах затвердженого Міністерством освіти і науки України кошторису академії.

На думку відповідача, Університетом передано право Льотній Академії НАУ вести судові справі з усіма правами та обов`язками позивача, відповідача та третьої особи (п. 3.7. Положення ЛА НАУ) , у зв`язку з чим Національний авіаційний університет в даному випадку не є належним відповідачем в даній справі, оскільки зобов`язання, які виникли з господарського договору, укладеного між Державним підприємством «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП»» та Льотною Академією НАУ має виконувати саме Льотна Академія НАУ ().

Також відповідач зазначав, що Національний авіаційний університет є юридичною особою публічного права, утворений у формі державної установи, фінансується за рахунок коштів державного бюджету і належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України та, відповідно до частини першої ст. 23, частини другої, п`ятої та шостої ст. 51 Бюджетного кодексу України, в Університеті видатки за бюджетними програмами щодо зобов`язань Льотної Академії НАУ не передбачені.

21.06.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечував проти доводів відповідача, посилаючись на те, що відповідно до п. 3.3. Положення - мати (або бути наділеними) окремі права юридичної особи в розумінні діючого ГПК України не означає бути юридичною особою та відповідно до Виписки з ЄДР Льотна академія Національного авіаційного університету має ідентифікаційний код (37939527), як відокремлений підрозділ юридичної особи, а не як юридична особа.

Частиною першою ст. 252 ГПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною восьмою ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частина друга ст. 161 ГПК України ).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив, відповідь на відзив та додані до них докази.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

14.02.2020 між Державним підприємством «МИКОЛАЇВСЬКИЙ АВІАРЕМОНТНИЙ ЗАВОД «НАРП» (далі - Виконавець) та Льотною академією Національного авіаційного університету (далі - Замовник) було укладено Договір № 22-20 (далі - Договір).

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.08.2011 № 783-р «Про реорганізацію Державної Льотної академії України» Державну Льотну академію України реорганізовано шляхом приєднання до Національного авіаційного університету з утворенням на її базі структурного підрозділу Університету та установлено що студенти Державної льотної академії України продовжують навчання в Національному авіаційному університеті.

Відповідно до п. 1.1. якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надавати послуги з конструкторсько-технологічного супроводу експлуатаційної документації та експлуатації ПС НАРП-1. Виконавець бере на себе зобов`язання направляти Замовнику зміни експлуатаційної документації (випущеної Виконавцем і переданої раніше Замовнику) на ПС НАРП-1 (п. 1.2. Договору).

Згідно з п. 2.1. Договору, послуги з конструкторсько-технологічного супроводу експлуатаційної документації та експлуатації ПС НАРГІ-1 надаються Виконавцем постійно, в період дії цього договору.

Умовами п. 3.1. Договору передбачено, що щорічна вартість послуг з конструкторсько-технологічного супроводу експлуатаційної документації та експлуатації ПС НАРП-1 становить 49 032,00 грн в т.ч. ПДВ.

Відповідно до п. 3.2. Договору, оплата за виконані за договором послуги здійснюється Замовником щоквартально в сумі 12 258,00 грн в т.ч. ПДВ, в такий спосіб: 3.2.1. Виконавець до 10 числа наступного місяця після закінчення кварталу, направляє Замовнику рахунок на оплату послуг і одночасно акт здачі та приймання наданих послуг. 3.2.2. Замовник протягом 10-ти днів після отримання рахунку від Виконавця здійснює 100% оплату.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що Виконавець направляє Замовнику акт здачі та приймання наданих послуг до 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом. Підписання та відправка Виконавцю підписаного акта здійснюється Замовником протягом 10 днів після його отримання (п. 4.2. Договору).

Згідно з п. 4.3. Договору, якщо Замовник протягом 10 днів не підпише акт здачі та приймання наданих послуг або не надасть вмотивованої відмови, буде вважатись, що акт підписаний і у Замовника немає претензій до Виконавця.

Цей договір вступає в силу після підписання Сторонами і діє до 31.12.2020. Договір може бути продовжений за погодженням між Сторонами шляхом підписання додаткової угоди. (п. 9.1. та п. 9.2. Договору).

ДП «НАРП» було виставлено рахунок на оплату № 3 від 18.01.2021 (послуги з конструкторсько-технологічного супроводження експлуатаційної документації та експлуатації ПС НАРП-1 (за 4 квартал 2020 року) на суму 12 258,00 грн з ПДВ та Акт здачі-приймання наданих послуг від 18.01.2021 по Договору № 22-20 від 14.02.2020 на суму 12 258,00 грн з ПДВ.

17.02.2021 ДП «НАРП» звернулось до начальника ЛА НАУ Недилько С.Н. з листом від 09.02.2021 № 439/мр про направлення підписаних примірників Акту здачі-приймання наданих послуг від 18.01.2021 за Договором № 22-20 від 14.02.2020 на конструкторсько-технологічний супровід ВС НАРП-1 за 4 квартал 2020 року, а також рахунок-фактуру № 3 на оплату послуг. Також було направлено для підписання примірник Договору № 22-21 на конструкторсько-технологічний супровід ВС НАРП-1 в 2021 році, підписаний зі сторони ДП «НАРП».

Додатками до вказаного листа було зазначено: Акт здачі-приймання наданих послуг, рахунок-фактура № 3 та Договір № 22-21.

В якості доказів надіслання від 09.02.2021 № 439/мр були надані копії фіскальних чеків АТ «Укрпошта» від 17.02.2021 (лист реком. 578).

16.01.2023 ДП «НАРП» звернулось до керівника Національного авіаційного університету Луцькому М. з претензією № 78/ю про здійснення повного розрахунку заборгованості по рахунку № 3 від 18.01.2021 на суму 12 258,00 грн.

Додатками до вказаної претензії було зазначено: Копія Договору № 22-20 від 14.02.2020, копія листа № 439/мр від 09.02.2021 разом з Актом здачі-приймання наданих послуг від 18.01.2021 (за 4 квартал 2020 року) по Договору № 22-20 від 14.02.2020 та рахунок на оплату № 3 від 18.01.2021.

23.02.2023 Національний авіаційний університет у відповіді № 06.03/324 на претензію від 16.01.2023 № 78/ю повідомив, що Льотна академія Національного авіаційного університету є структурним підрозділом Університету, що має окреме фінансування, баланс та кошторис, у зв`язку з чим, відповідно до положень частини другої ст. 51 Бюджетного кодексу України, НАУ не може брати на себе зобов`язання та проводити видатки за договором, що зазначений в претензії, тому що це не передбачено бюджетним асигнуванням, встановленні кошторисом НАУ.

Приймаючи до уваги викладене, не погодившись із відповіддю на претензію, наявність несплаченої заборгованості і стало підставою для звернення позивача з даною позовною заявою до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що кореспондується із положеннями ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга ст. 509 ЦК України).

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Аналогічні положення містяться у ст. 174 ГК України.

В силу положень ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з положеннями ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як зазначалось, між сторонами був укладений Договір № 22-20 від 14.02.2020, який за своєю правовою природою та умовами є договором надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною третьою ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою ст. 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами п. 3.2. Договору передбачалось, що оплата за виконані за договором послуги здійснюється Замовником щоквартально в сумі 12 258,00 грн в т.ч. ПДВ, в такий спосіб: 3.2.1. Виконавець до 10 числа наступного місяця після закінчення кварталу, направляє Замовнику рахунок на оплату послуг і одночасно акт здачі та приймання наданих послуг. 3.2.2. Замовник протягом 10-ти днів після отримання рахунку від Виконавця здійснює 100% оплату.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що Виконавець направляє Замовнику акт здачі та приймання наданих послуг до 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом. Підписання та відправка Виконавцю підписаного акта здійснюється Замовником протягом 10 днів після його отримання (п. 4.2. Договору).

Матеріалами справи встановлено, що ДП «НАРП» було виставлено рахунок на оплату № 3 від 18.01.2021 (послуги з конструкторсько-технологічного супроводження експлуатаційної документації та експлуатації ПС НАРП-1 (за 4 квартал 2020 року) на суму 12 258,00 грн з ПДВ та Акт здачі-приймання наданих послуг від 18.01.2021 по Договору № 22-20 від 14.02.2020 на суму 12 258,00 грн з ПДВ.

17.02.2021 ДП «НАРП» звернулось до начальника ЛА НАУ Недилько С.Н. з листом від 09.02.2021 № 439/мр про направлення підписаних примірників Акту здачі-приймання наданих послуг від 18.01.2021 за Договором № 22-20 від 14.02.2020 на конструкторсько-технологічний супровід ВС НАРП-1 за 4 квартал 2020 року, а також рахунку-фактури № 3 на оплату послуг.

Додатками до вказаного листа було зазначено: Акт здачі-приймання наданих послуг, рахунок-фактура № 3 та Договір № 22-21.

В якості доказів надіслання від 09.02.2021 № 439/мр були надані копії фіскальних чеків АТ «Укрпошта» від 17.02.2021 (лист реком. 578).

Отримання вказаного листа та доданих до нього документів підтверджується наданою в матеріали справи копією Акту здачі-приймання наданих послуг від 18.01.2021 за Договором № 22-20 від 14.02.2020, підписаного зі сторони ЛА НАУ та скріпленого відбитком її печатки.

Також, 16.01.2023 ДП «НАРП» звернулось до керівника Національного авіаційного університету Луцькому М. з претензією № 78/ю про здійснення повного розрахунку заборгованості по рахунку № 3 від 18.01.2021 на суму 12 258,00 грн. Додатками до вказаної претензії було зазначено: Копія Договору № 22-20 від 14.02.2020, копія листа № 439/мр від 09.02.2021 разом з Актом здачі-приймання наданих послуг від 18.01.2021 (за 4 квартал 2020 року) по Договору № 22-20 від 14.02.2020 та рахунок на оплату № 3 від 18.01.2021.

Отримання вказаної претензії та доданих до неї документів підтверджується наданою в матеріали справи копією відповіді Національний авіаційний університет від 23.02.2023 № 06.03/324 на претензію від 16.01.2023 № 78/ю.

За приписами ст.ст. 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані позивачем докази, підтвердження надання позивачем послуг з конструкторсько-технологічного супроводу експлуатаційної документації та експлуатації ПС НАРП-1 за 4 квартал 2020 року підписаним зі сторони ЛА НАУ Актом здачі-приймання наданих послуг від 18.01.2021 за Договором № 22-20 від 14.02.2020 та отримання останнім рахунок на оплату № 3 від 18.01.2021, суд дійшов висновку, що строк оплати за вказані послуги на суму 12 258,00 грн з ПДВ на момент звернення до суду є таким, що настав.

Відповідач не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені судом. Заперечень щодо отримання рахунок на оплату № 3 від 18.01.2021 та підписання ЛА НАУ Акту здачі-приймання наданих послуг від 18.01.2021 надано також не було.

Частинами першою та другою ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за Договором № 22-20 від 14.02.2020 у розмірі 12 258,00 грн є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо тверджень відповідача, що Національний авіаційний університет в даному випадку не є належним відповідачем в даній справі, оскільки Льотна Академія НАУ має окремі права юридичної особи, передані їй Національним університетом, зокрема щодо здійснення господарської діяльності укладає угоди (договори) та несе відповідальність за взяті на себе господарські зобов`язання в межах затвердженого Міністерством освіти і науки України кошторису академії, а також Льотній Академії НАУ передано право вести судові справи з усіма правами та обов`язками позивача, відповідача та третьої особи (п. 3.7. Положення ЛА НАУ), суд зазначає про наступне.

Відповідно до частини першої ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина друга ст. 4 ГПК України).

Склад учасників справи в господарському процесі визначено ст. 41 ГПК України, а саме: відповідно до частини 1 цієї статті у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

За приписами ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку предметом позову є вимога про стягнення з Національного авіаційного університету заборгованості за надані позивачем послуги, з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат.

В обґрунтування наявності підстав для задоволення позову позивач посилався на прострочення оплати за послуги, надані за Договором № 22-20 від 14.02.2020, укладеним між ДП «НАРП» та Льотною академією Національного авіаційного університету.

Згідно з частинами першою та шостою ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єкти господарювання, мають право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи.

За змістом частини четвертої ст. 64 ГК України, підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (ст. 80 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої ст. 89 ЦК України, до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Статтею 95 ЦК України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Отже, обсяг повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи на здійснення у господарському суді повноважень сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу.

Судом встановлено, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що НАУ (ідентифікаційний код юридичної особи: 01132330) зареєстрований як юридична особа 11 вересня 2000 року. У відомостях про відокремлені підрозділи юридичної особи вказано, зокрема, відокремлений підрозділ (філія) Льотна академія Національного авіаційного університету.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що Льотна академія Національного авіаційного університету має ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи: 37939527, що кореспондується із п. 1.2. Положення Льотної академії Національного авіаційного університету, затвердженого ректором НАУ Ісаєнко В.М. 08 лютого 2018 року.

Таким чином, Льотна академія Національного авіаційного університету не може бути відповідачем по справі, оскільки є відокремленим підрозділом юридичної особи Національного авіаційного університету, тобто не є юридичною особою.

Згідно висновку Верховного Суду у постанові від 04.06.2021 у справі № 760/32455/19 (провадження № 61-16459сво20), філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору.

Згідно витягу з Положення про Льотної академії Національного авіаційного університету, затвердженого ректором НАУ Ісаєнко В.М. 08 лютого 2018 року, академія є відокремленим структурним підрозділом (філією) Університету, має фінансову самостійність, може від імені Національного авіаційного університету (в інтересах академії) набувати майнових і особистих немайнових прав, тощо.

Підпунктом 1.7. п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» встановлено, що коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.

Аналогійний висновок викладений у постанові Східного апеляційного господарського суду від 27.01.2020 у справі № 922/3370/19, згідно з яким юридичну особу в господарських відносинах може представляти її відокремлений підрозділ. При цьому, стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.

Позивач пред`явив позов до Національного авіаційного університету, оскільки він є юридичною особою, тоді як Льотна академія Національного авіаційного університету не є юридичною особою та вимоги до неї пред`явити не може.

Необхідно також враховувати, що саме лише зазначення в установчих документах чи положенні про наявність у відокремленого підрозділу права представляти юридичну особу в суді (господарському суді) не свідчить про надання такому підрозділові відповідних повноважень та визначення їх кола (пп. 1.7. п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Таким чином, у спірних правовідносинах, за правилами встановленими процесуальним законодавством, в якості відповідача може виступати юридична особа, або юридична особа в особі її представництва (якщо представництво наділене відповідними повноваженнями і про це є належні докази).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 744,55 грн та 4 680,57 грн інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.1. та п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 № 491-IV (далі - Закон № 491-IV) визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст. 1 Закону № 491-IV).

Абзацем другим п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ № 1078 від 17.07.2003 (далі - Порядок) передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (п. 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону № 491-IV, приписи Порядку та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст. 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий п. 4 Порядку).

Умовами ст. 625 ЦК України визначено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Слід зазначити, що пп. 3.2.2. п. 3.2. Договору було передбачено, що Замовник протягом 10-ти днів після отримання рахунку від Виконавця здійснює 100% оплату. Підписання та відправка Виконавцю підписаного акта здійснюється Замовником протягом 10 днів після його отримання (п. 4.2. Договору).

З наведених умов Договору вбачається, що відлік строку прострочення оплати наданих позивачем послуг починається на 11 день після отримання рахунку від Виконавця.

Проте, встановити з матеріалів справи дату отримання рахунку на оплату № 3 від 18.01.2021 на суму 12 258,00 грн з ПДВ не вбачається можливим.

Судом встановлено, що рахунок на оплату № 3 від 18.01.2021 та Акт здачі-приймання наданих послуг від 18.01.2021 за Договором № 22-20 від 14.02.2020 було надіслано до ЛА НАУ листом від 09.02.2021 № 439/мр, що підтверджується копіями фіскальних чеків АТ «Укрпошта» від 17.02.2021 (лист реком. 578).

При цьому, отримання вказаного листа та доданих до нього документів, у тому числі рахунку на оплату № 3 від 18.01.2021, підтверджується наданою в матеріали справи копією Акту здачі-приймання наданих послуг від 18.01.2021 за Договором № 22-20 від 14.02.2020, підписаного зі сторони ЛА НАУ та скріпленого відбитком її печатки.

Відповідно до пп. 4) п. 1 розділу ІІ Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день (п. 2 розділу ІІ Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958).

Згідно з пп. 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення «EMS» - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.

З огляду на наведене, враховуючи отримання відповідачем рахунку на оплату, суд дійшов висновку про те, що з урахуванням строку пересилання направленого 17.02.2021 рекомендованого поштового відправлення (лист від 09.02.2021 № 439/мр), відлік відрахування десятиденного строку на здійснення оплати починається з 24.02.2021 та строк прострочення з оплати наданих позивачем послуг нараховується з 06.03.2021.

Відтак, перевіривши розрахунки заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат за період з 06.03.2023 по 14.03.2023, суд дійшов висновку, що вони розраховані вірно, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 744,55 грн та 4 680,57 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 74, 86, 129, 232, 236 - 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Національного авіаційного університету (пр. Гузара Любомира, буд. 1, м. Київ, 03058; ідентифікаційний код юридичної особи: 01132330) на користь Державного підприємства «МИКОЛАЇВСЬКИЙ АВІАРЕМОНТНИЙ ЗАВОД «НАРП» (вул. Знаменська, буд. 4, м. Миколаїв, Миколаївська обл., 54037; ідентифікаційний код юридичної особи: 09794409) 17 683 (Сімнадцять тисяч шістсот вісімдесят три) грн 12 коп., з яких: 12 258 (Дванадцять тисяч двісті п`ятдесят вісім) грн 00 коп. основного боргу, 3% річних у розмірі 744 (Сімсот сорок чотири) грн 55 коп. та 4 680 (Чотири тисячі шістсот вісімдесят) грн 57 коп. інфляційних втрат, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684 (Дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 26.09.2023.

Суддя М.Є. Літвінова