ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/738/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради, код ЄДРПОУ - 36541721, 88000, м. Ужгород, пл. Поштова, 3,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Готри Владислави Віталіївни, РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

про стягнення 57 167,81 грн,

Секретар судового засідання Райніш М.І.

Сторони не викликалися

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ:

Позивач заявив позов до Фізичної особи - підприємця Готри Владислави Віталіївни про стягнення заборгованості за договором №130 від 25.04.2019 на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою суб`єкту господарювання комунальної власності територіальної громади м. Ужгород в розмірі 57 167,81 грн, в т.ч. 48 195,48 грн - основного боргу та 8 972,33 грн пені. Позов заявлено з посиланням на статті 193, 230, 231, 283 Господарського Кодексу України, статті 11, 509, 626 Цивільного Кодексу України, статті 206, 271, 284, 286, 288 Податкового Кодексу України.

Ухвалою суду від 08.08.2023 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі та здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено строки для подання заяв по суті спору.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить 2684,00 грн судового збору.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвала суду була надіслана на його офіційну юридичну адресу), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами дослідження та оцінки доказів, поданих сторонами у спорі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Правова позиція позивача

Позивач просить суд задоволити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема стверджує, що відповідач має заборгованість з орендної плати перед міським бюджетом за договором на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою комунальної власності територіальної громади м. Ужгорода №130 від 25.04.2019 в розмірі 57 167,81 грн, в т.ч. 48 195,48 грн - основного боргу та 8 972,33 грн пені.

Відповідно до договірних зобов`язань, згідно п. 2.2.2 Договору, фізична особа - підприємець Готра Владислава Віталіївна зобов`язалася своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендодавцю вартість користування об`єктом за діючими на день сплати розрахунковими ставками, визначеними рішенням сесії Ужгородської міської ради 13.12.2018 р. № 1346 "Про зміни до рішення міської ради 07.11.2014 р. № 1505 "Про порядок отримання паспортів відкритих літніх майданчиків у місті Ужгороді".

Всупереч наведеному, відповідач з 01.04.2020 по 01.11.2022 року не сплачував орендні платежі у розмірі 48 195,48 грн (основна заборгованість). Позивач зазначає, що відповідач не виконував свого зобов`язання щодо сплати орендних платежів у встановлені договором строки, у зв`язку з цим позивач був позбавлений прибутку у вигляді орендної плати, на який він міг розраховувати укладаючи договір №130 від 25.04.2019.

Окрім цього, позивач зазначає, що заборгованість у розмірі 31 080,00 грн за період з 01.04.2019 по 31.10.2019 (7 місяців) стягнуто на користь департаменту на підставі рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2021 року по справі № 907/620/20. Вказане вище судове рішення набуло законної сили та направлено до органів Державної виконавчої служби.

Правова позиція Відповідача.

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Як встановлено з матеріалів справи, між департаментом міського господарства Ужгородської міської ради (в подальшому назву змінено на департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради) та фізичною особою-підприємцем Готрою Владиславою Віталіївною було укладено Договір № 130 від 25.04.2019 на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою суб`єкту господарювання комунальної власності територіальної громади м. Ужгород.

За умовами Договору (п.1) сторони погодили, що предметом Договору є надання Орендодавцем Орендареві права на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою фігурного елементу мощення площею 37,0 кв. м. на пл. Театральній, 11 в м. Ужгороді, з метою розміщення відкритого майданчика для здійснення підприємницької діяльності на умовах оренди.

Відповідно до п. 6.1. Договору, договір діє в межах літнього сезону (з 01 квітня по 01 листопада) протягом 5-ти років до 2023 року.

Пунктом 2.1.1. договору передбачено, що об`єкт надається у тимчасове користування відповідно до Акту приймання-передачі, який підписаний одночасно з Договором, тобто 25.04.2019 р. Згідно акту приймання-передачі від 25.04.2019 року, об`єкт сторонами був оглянутий, зауваження відсутні.

На підставі договору та відповідно до акту приймання-передачі, Департамент міської інфраструктури передав, а ФОП Готра Владислава Володимирівна прийняла у строкове платне користування конструктивний елемент благоустрою комунальної власності площею 37,0 кв. м. по пл. Театральній, 11 в м. Ужгороді для розміщення відкритого літнього майданчика для здійснення підприємницької діяльності на умовах оренди.

Згідно з п. 3.1. договору, обов`язок внесення орендної плати Орендарем виникає з дня укладення даного договору. Відповідно до п. 3.2. Орендар сплачує Орендодавцеві плату за користування Об`єктом щомісячно до 15 числа поточного місяця у розмірі 4440,00 грн за місяць, в тому числі ПДВ 740,00 грн.

Під час дії договору, міською радою також приймались рішення про звільнення підприємців від сплати орендної плати за використання відкритих літніх майданчиків на період карантину в 2020 році та 50% пільга у 2021 році.

Однак, починаючи з 01.04.2020 по 01.11.2022 року, орендарем не виконуються взяті на себе договірні зобов`язання в частині своєчасності та повноти оплати орендних платежів.

У зв`язку з цим, Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Нормою ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, між департаментом міського господарства Ужгородської міської ради та фізичною особою-підприємцем Готрою Владиславою Віталіївною було укладено Договір № 130 від 25.04.2019 на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою суб`єкту господарювання комунальної власності територіальної громади м. Ужгород.

За час дії договору оренди, Департамент міського господарства було перейменовано на Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради (), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Аналіз приписів частин 1-3, 6 статті 283 ГК України дозволяє дійти висновку, що орендні правовідносини, які виникають між суб`єктами господарювання, опосередковуються укладенням договору оренди, за яким одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності; об`єктом оренди може бути нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 6.1 Договору сторони встановили, що договір діє в межах літнього сезону (з 01 квітня по 01 листопада) протягом 5-ти років до 2023 року.

Факт прийому - передачі орендованого майна в строкове платне користування підтверджується Актом приймання - передачі від 25.04.2019 року, згідно якого Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради передав, а ФОП Готра Владислава Володимирівна прийняла у строкове платне користування конструктивний елемент благоустрою комунальної власності площею 37,0 кв. м. по пл. Театральній, 11 в м. Ужгороді для розміщення відкритого літнього майданчика для здійснення підприємницької діяльності на умовах оренди. Зазначений акт прийому - передачі підписаний сторонами, скріплений їх печатками.

Згідно з приписами статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо розрахунку орендної плати

Частиною 1 статті 286 Господарського Кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Умовами договору встановлено, що Орендар сплачує Орендодавцеві плату за користування Об`єктом щомісячно до 15 числа поточного місяця у розмірі 4440,00 грн за місяць, в тому числі ПДВ 740,00 грн. Під час дії договору, міською радою також приймались рішення про звільнення підприємців від сплати орендної плати за використання відкритих літніх майданчиків на період карантину в 2020 році та 50% пільга у 2021 році.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки орендної плати за період з 01.04.2020 по 01.11.2022, суд встановив, що утворилась заборгованість з орендної плати перед міським бюджетом у розмірі 48 195,48 грн основного боргу.

Враховуючи вище зазначені обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, свого контррозрахунку позовних вимог, хоча мав можливість скористатись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по суті заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості в розмірі 48 195,48 грн є документально доведеними та обґрунтованими, відповідачем не спростованими, тому підлягають задоволенню.

Щодо пені.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу положень статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, суд зазначає, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Так, відповідно до п. 4.1. Договору, у разі прострочення платежів, передбачених у пункті 3.2 цього Договору, орендар сплачує на користь орендодавця пеню від суми простроченого платежу за кожен день прострочення згідно з діючим на цей період законодавством, але не вище подвійної облікової ставки Національного банку України.

Проте, позивач не посилається на конкретний законодавчий акт, який встановлює розмір штрафної санкції за порушення грошового зобов`язання, а відтак п. 4.1. Договору не може бути застосований у даному випадку як законна підстава для визначення розміру стягуваної пені.

Проаналізувавши вище зазначений пункт договору, суд приходить до висновку, що сторони не визначили розмір пені, як це передбачено вимогами законів, а лише послалися на "чинне законодавство", що не дозволяє суду встановити конкретний розмір пені, що погоджений сторонами та підлягає застосуванню судом у даному випадку.

Слід звернути увагу, що стаття 231 Господарського кодексу України передбачає лише порядок формування відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а не визначає конкретний розмір такої відповідальності.

Таким чином, оскільки сторони не узгодили в договорі конкретний розмір пені, то нарахування позивачем пені є неправомірним. А отже, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог позивача щодо стягнення пені в сумі 8 972,33 грн.

Положеннями статей 13-14 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, розглянувши спір на підставі поданих суду доказів, суд дійшов висновку про його часткове задоволення в розмірі 48 195,48 грн основної заборгованості.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, на відповідача покладається 2 262,88 гривень витрат на оплату судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги - задоволити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Готри Владислави Віталіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради (88000, м. Ужгород, пл. Поштова, 3, ) заборгованість за договором на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою комунальної власності територіальної громади м. Ужгорода №130 від 25.04.2019 в розмірі 48 195,48 грн (сорок вісім тисяч сто дев`яносто п`ять гривень 48 коп.), а також 2 262,88 грн (дві тисячі двісті шістдесят дві гривні 88 коп.) судового збору за подання позовної заяви.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в Західному апеляційному господарському суді в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення складено 26.09.2023

Суддя Андрейчук Л. В.