ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2023 р. Справа№ 911/2211/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 26.09.2023 у справі №911/2211/22 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства «Еко Транс Слав»

на рішення Господарського суду Київської області від 06.03.2023, повний текст якого складений 12.04.2023

у справі №911/2211/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр»

до Приватного підприємства «Еко Транс Слав»

про стягнення коштів,

та за зустрічним позовом Приватного підприємства «Еко Транс Слав»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову Комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради

про визнання недійсним договору №03-07/Н про надання послуг по захороненню побутових відходів, утворених населенням

ВСТАНОВИВ:

Первісний позов заявлено про стягнення заборгованості в сумі 1 176 158,17 грн. за надані за договором про надання послуг по захороненню побутових відходів, утворених населенням м. Славутич №03-07/Н від 01.07.2021, але неоплачені послуги, яка складається з:

- 778 946,99 грн. основного боргу з ПДВ (залишок боргу за підписаними Актами надання послуг №177 від 02.08.2021, №178 від 01.09.2021; №179 від 01.10.2021; №180 від 01.11.2021);

- 241 619,73 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання (розрахованої окремо за кожним актом за сукупний період з 09.08.2021 по 05.10.2022),

- 25 492,00 грн. 3% річних (розрахованих окремо за кожним Актом за сукупний період з 09.08.2021 по 05.10.2022);

- 130 099,45 грн. інфляційних збитків (за сукупний період вересень 2021 - травень 2022).

У відзиві на позов ПП «Еко Транс Слав» проти його задоволення заперечило, пославшись на те, що:

- у спірному договорі сторонами погоджено, що він діє до 30.09.2021, умови вказаного договору не передбачають можливості його пролонгації, а відтак, враховуючи те, що будь-які додаткові угоди щодо зміни (продовження) терміну дії такого сторонами не укладалися, зобов`язання сторін по такому договору припинено 30.09.2021. За таких обставин сума по Акту надання послуг №180 від 01.11.2021 в розмірі 339 967,76 грн. (послуги надані в жовтні 2021 року - примітка суду) не повинна включатися до загального боргу по такому договору, а кошти, які були сплачені в рахунок оплати вказаного Акту надання послуг №180 від 01.11.2021 у розмірі 203 000,00 грн. повинні бути включені в погашення боргу саме по спірному договору;

- ТОВ «Сервіс-Центр» відповідно до умов спірного договору повинно було відшкодувати ПП «Еко Транс Слав» за адміністративні послуги за період: липень-вересень 2021 року - 51 000,00 грн., які воно не відшкодував;

- з огляду на вказані обставини заборгованість ПП «Еко Транс Слав» перед ТОВ «Сервіс-Центр» має бути зменшена на суму по Акту надання послуг №180 від 01.11.2021, кошти, які були сплачені в рахунок оплати вказаного акту та на відшкодування адміністративних послуг, та складає 204 418,93 грн.

- відповідно до пункту 4.2 спірного договору, кошти, які надійшли ПП «Еко Транс Слав» на рахунок від внутрішньо-міських платежів населення за житлово-комунальні послуги перераховуються виконавцю ТОВ «Сервіс-Центр» пропорційно до сум нарахування та розміру сплати кожним споживачем та управління праці і соціального захисту населення, на підставі рахунків та підписаних сторонами актів здачі-приймання наданих послуг шляхом безготівкового перерахування коштів замовника на поточний рахунок виконавця щочетверга. Тобто, ПП «Еко Транс Слав» повинно перераховувати ТОВ «Сервіс-Центр» кошти лише після того як на рахунок ПП «Еко Транс Слав» від фактичної оплати послуг населення надійдуть кошти, а також за наявності відповідного рахунку, проте рахунків на оплату спірних послуг щодо спірних послуг ПП «Еко Транс Слав» не отримував;

- ТОВ «Сервіс-Центр» не вірно здійснив розрахунок пені, з огляду на те, що право на нарахування та стягнення пені із спливом шестимісячного строку з дня прострочення грошового зобов`язання припиняється.

У відповіді на відзив ТОВ «Сервіс-Центр» зазначило про те, що:

- посилання ПП «Еко Транс Слав» на те, що спірний договір припинив свою дію 30.09.2021 не спростовує факту виконання ТОВ «Сервіс-Центр» робіт (надання послуг) по Акту надання послуг №180 від 01.11.2021 та не звільняє ПП «Еко Транс Слав» від обов`язку оплатити надані позивачем послуги в сумі 339 967,76 грн.;

- відсутність надходжень коштів до відповідача не нівелює обов`язку останнього з оплати послуг за відповідним правочином;

- всі послуги було прийнято ПП «Еко Транс Слав» шляхом підписання сторонами актів здачі приймання наданих послуг без зауважень;

- можливість самостійного утримання ПП «Еко Транс Слав» грошових коштів у розмірі 51 000,00 грн. не передбачена ані нормами діючого законодавства, ані умовами укладеного між сторонами договору;

- посилання ПП «Еко Транс Слав» про ненадання рахунків за липень-жовтень 2021 року не спростовує факту надання послуг позивачем та не звільняє ПП «Еко Транс Слав» від обов`язку оплати за надані послуги;

- у визначений у позовній заяві період нарахування пені діяв карантин, у зв`язку з чим строки нарахування пені не обмежені ст. 232 ГК України, а повинні застосовуватись з врахуванням ч. 7 Прикінцевих положень ГК України.

Також ПП «Еко Транс Слав» звернувся до суду з зустрічним позовом, у якому просив визнати недійсним договір про надання послуг по захороненню побутових відходів, утворених населенням м. Славутич №03-07/Н від 01.07.2021, як такий, що суперечить законодавству України, а саме вимогам Закону України «Про відходи», яким передбачено, що послуги із захоронення побутових відходів це послуги з остаточного розміщення побутових відходів після їх перероблення (оброблення) у спеціально відведених місцях чи на об`єктах, однак такі у позивача у власності, оренді чи в користуванні відсутні.

У обґрунтування вимог за зустрічним позовом ПП «Еко Транс Слав» послалось на наступні обставини:

- 17.04.2020 Комунальним підприємством «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради (далі КП «ЖКЦ») та позивачем ТОВ «Сервіс-Центр» укладено договір №22/04-20, на виконання робіт із розміщення (складування) та захоронення твердих побутових відходів на полігоні ТВП без згоди територіальної громади міста Славутича та міської ради для здійснення на території міста діяльності із захоронення відходів яким передбачено, що ТОВ «Сервіс-Центр» здійснює виконання робіт на полігоні, балансоутримувачем якого є КП «ЖКЦ»; з метою виконання робіт замовник КП «ЖКЦ» передає виконавцю ТОВ «Сервіс-Центр» у користування полігон ТПВ (згідно із пунктом 5.1.14 - адміністративну будівлю, огорожу полігону та інше майно, що розмішене на полігоні та необхідне для його експлуатації);

- однак жодних актів щодо передачі полігону ТВП не складалося та не підписувалося, у зв`язку з чим у ТОВ «Сервіс-Центр» відсутня матеріально-технічна база для надання послуг із захоронення побутових відходів;

- договором №22/04-20 не було передбачено право ТОВ «Сервіс-Центр» укладати прямі договори із підприємствами на виконання робіт з розміщення (складування) та захоронення ТВП, проте відповідно до ст. 35-1 Закону України «Про відходи» захоронення побутових відходів дозволяється тільки на спеціально обладнаних для цього полігонах/звалищах.

У відзиві на зустрічну позовну заяву ТОВ «Сервіс-Центр» зазначило про наступне:

- договір №22/04-20 від 17.04.2020 та Акт-допуск на виконання робіт з приймання, розміщення (складування) та захоронення побутових відходів на території діючого підприємства (полігон ТПВ) від 21.11.2021, підписаний між Комунальним підприємством «Житлово-комунальний центр» та ТОВ «Сервіс-Центр»;

- за умовами Договору №22/04-20 від 17.04.2020 не має заборон на укладання договорів, а відповідно до Акту-допуску до Договору №22/04-20 від 17.04.2020 ТОВ «Сервіс-Центр» передана ділянка у межах полігону твердих побутових відходів, який розташований у 8 км. на захід від м. Славутич, 1.2 км від с. Неданчичі для виконання на ній робіт з приймання, розміщення (складування) та захоронення побутових відходів;

- ПП «Еко Транс Слав» звернулось з позовом 16.11.2022, тобто вже після закінчення строку дії договору №03-07/H від 01.07.2021, відтак зустрічна позовна заява про визнання недійсним спірного договору підлягає відмові, оскільки на час звернення ПП «Еко Транс Слав» з зустрічною позовною заявою до суду договір припинив свою дію.

У додаткових поясненнях ПП «Еко Транс Слав» вказує, що:

- відповідно до рішення Виконкому Славутицької міської ради від 07.02.2007 №49 полігон ТПВ передано на баланс КП «ЖКЦ», який також має земельну ділянку полігону у постійному користуванні для обслуговування полігону. Згідно із протоколом конкурсної комісії від 21.08.2019 №4 та рішення Славутицької міської ради від 22.10.2019 №1552-62-VI ПП «Еко Транс Слав» визначено як підприємство, яке здійснює у межах території м. Славутича вивезення побутових відходів спеціально обладнаними транспортними засобами». Виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області укладено з ПП «Еко Транс Слав» Договір №2 на надання послуг з вивезення побутових відходів від 31.10.2019;

- Законом України «Про відходи» передбачений обов`язок суб`єктів господарської діяльності у сфері поводження з відходами забезпечувати повне збирання, належне їх зберігання, не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об`єктах (ст. 17), а також те, що захоронення побутових відходів дозволяється тільки на спеціально обладнаних для цього полігонах/звалищах (ст. 35-1), відтак, особою, яка зобов`язана укласти з ПП «Еко Транс Слав» договір на приймання та захоронення твердих побутових та великогабаритних відходів є Комунальне підприємство «Житлово комунальний центр» Славутицької міської ради, оскільки комунальне підприємство володіє єдиним спеціально обладнаним для цього полігоном;

- 17.04.2020 КП «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради без погодження з Славутицькою міською радою Київської області було укладено з ТОВ «Сервіс-Центр» Договір №22/04-20 на виконання робіт з розміщення (складування) та захоронення твердих побутових відходів на полігоні ТПВ, утворених населенням м. Славутича (далі - Договір №22/04-20). Разом з цим, вказаним Договором №22/04-20 не передбачено можливість ТОВ «Сервіс-Центр» укладати прямі договори на розміщення та захоронення твердих побутових та великогабаритних відходів з ПП «Еко Транс Слав»;

- КП «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради полігон твердих побутових відходів до ТОВ «Сервіс-Центр» не передавався ні в оренду, ні в користування, а Товариство його не приймало, як не приймало і земельну ділянку, на якій розташований полігон твердих побутових відходів, а відтак розміщення та захоронення відходів на міському полігоні повинно здійснювати лише КП «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради, яке є балансоутримувачем зазначеного полігону;

- кошти за розміщення та захоронення твердих побутових та великогабаритних відходів надходять на рахунок ТОВ «Сервіс-Центр», чим порушується право балансоутримувача полігону твердих побутових відходів та єдиного підприємства, яке повинно здійснювати цю діяльність з приймання, розміщення та захоронення твердих побутових та великогабаритних відходів на полігоні та отримувати за цю діяльність кошти.;

- враховуючи, що ТОВ «Сервіс-Центр» не є платником екологічного податку, то захоронення відходів цим товариством на полігоні твердих побутових відходів без відома Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради, порушує обов`язки балансоутримувача полігону щодо нарахування та сплати екологічного податку в повному розмірі;

- використання вказаної земельної ділянки комунальної форми власності здійснюється ТОВ «Сервіс-Центр» із порушенням вимог чинного законодавства, а саме шляхом її використання без правовстановлюючих документів, без державної реєстрації відповідного речового права. Тобто, ТОВ «Сервіс-Центр» без відома балансоутримувача полігону твердих побутових відходів здійснює додаткове розміщення та захоронення твердих побутових та великогабаритних відходів на міському полігоні та при цьому порушує природоохоронне та земельне законодавство. Натомість, обов`язки та відповідальність за утримання та експлуатації міського полігону покладено на балансоутримувача полігону твердих побутових відходів, а саме на Комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради.

У відповіді на відзив на зустрічний позов ПП «Еко Транс Слав» зауважило на тому, що укладати договори Комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради має право з юридичними особами, але як виконавець послуги, а не як замовник. Відтак, лише КП «ЖКЦ» Славутицької міської ради має право вести господарську діяльність по розміщенню та захороненню твердих побутових відходів на земельній ділянці, яка віділена під полігон твердих побутових відходів.

КП «ЖКЦ» у письмових поясненнях щодо первісного та зустрічного позовів зазначило про наступне:

- ТОВ «Сервіс-Центр» забезпечує якісне виконання робіт відповідно до вимог діючого законодавства України, нормативних документів та умов укладеного договору №22/04-20 від 17.04.2020 перед КП та виконує свої зобов`язання перед КП «ЖКЦ», а також виконує свої зобов`язання перед ПП «Еко Транс Слав»;

- КП «ЖКЦ» має повноваження на укладання господарських договорів (контрактів) з підприємствами, установами, організаціями і окремими фізичними особами;

- твердження ПП «Еко Транс Слав», що КП «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради та ТОВ «Сервіс-Центр» здійснюється діяльність з захоронення відходів без відповідного погодження та за відсутності згоди територіальної громади м. Славутича та міської ради є надуманою та такою, що не відповідає дійсності. Комунальне підприємство «ЖКЦ» передало, а ТОВ «Сервіс-Центр» прийняло в користування майно та прийняло в експлуатацію територію полігону. ТОВ «Сервіс-Центр» є єдиною організацією, з якою у КП «ЖКЦ» укладено договір на роботи з розміщення (складування) та захоронення твердих побутових відходів і негабаритних (великогабаритних) відходів, які утворились населенням м. Славутич з одночасним виконанням комплексу робіт з експлуатації полігону твердих побутових відходів. Відтак, у ТОВ «Сервіс-Центр» наявна матеріально-технічна база для надання послуг з захоронення побутових відходів;

- КП «ЖКЦ» не є стороною спірного договору та її права та інтереси не порушуються позовом про стягнення заборгованості за таким договором.

У відповіді на пояснення КП «ЖКЦ» позивач за зустрічним позовом зазначив про наступне:

- хоча Договір №22/04-20 від 17.04.2020 дійсно називається договором на виконання робіт, проте відповідно до пункту 5.1.15 цього договору передбачено передати майно полігону ТПВ та територію під полігоном у користування приватному товариству, а відтак такий договір є саме договором найму (оренди);

- водночас так як власники нерухомого майна полігону та земельної ділянки не виявили свою волю до вчинення Договору №22/04-20 від 17.04.2020, то правочин необхідно вважати таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином сторонами не набуті, а правовідносини не виникли.;

- так як договір №22/04-20 від 17.04.2020 є договором найму (оренди), який укладений більше як на три роки, в порушення умов законодавства, такий договір укладено без проведення електронного аукціону, а договір не був нотаріально посвідчений, а відтак у порядку ст. 220 ЦК України такий правочин є нікчемним;

- акт прийому-передачі цього комунального майна полігону між КП «ЖКЦ» та ТОВ «Сервіс-Центр» суду не подано;

- вказане свідчить про те, що Договір №22/04-20 від 17.04.2020 між КП «ЖКЦ» та ТОВ «Сервіс-Центр» не укладався, майно полігону та земельна ділянка не передавалась, а відтак у ТОВ «Сервіс-Центр» відсутня матеріальна база щодо здійснення послуг із захоронення побутових відходів.

Рішенням Господарського суду Київської області від 06.03.2022 у справі №911/2211/22 первісний позов задоволено частково, до стягнення з Приватного підприємства «Еко Транс Слав» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» присуджено 768 946,93 грн. основного боргу, 11 752,77 грн. пені, 1 264,02 грн. 3 % річних, 11 729,46 грн. судового збору; у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

При розгляді спору сторін по суті, суд першої інстанції надав оцінку твердженням ПП «Еко Транс Слав» щодо неукладеності Договору №22/04-20 від 17.04.2020 та невідповідності його положенням чинного законодавства встановивши, що такий договір виконується його сторонами, відтак не може бути визначений судом як такий, що не відбувся; не є нікчемним, позаяк учасниками справи не наведено для цього законодавчих підстав; в силу презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) є правомірним, доки його не визнано судом недійсним; при цьому цей договір не є предметом оскарження у справі №911/2211/22. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що вказаний договір будь-яким чином порушує права ПП «Еко Транс Слав».

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що:

- посилання ПП «Еко Транс Слав» про відсутність у ТОВ «Сервіс-Центр» матеріально-технічної бази для надання послуг із розміщення та захоронення побутових відходів матеріалами справи спростовується, оскільки ТОВ «Сервіс-Центр» надавало такі послуги на підставі укладеного із третьою особою Договору №22/04-20 від 17.04.2020, який не є нікчемним, не визнаний судом недійсним, і щодо якого у третьої особи КП «ЖКЦ» відсутні претензії до ТОВ «Сервіс-Центр» щодо його виконання у спірний період;

- наявність будь-яких недоліків в укладеному між ТОВ «Сервіс-Центр» та КП «ЖКЦ» договорі від 17.04.2020 №22/04-20 не впливає на обсяг прав та обов`язків ПП «Еко Транс Слав» при виконанні умов Договору від 01.07.2021 №03-07/Н.

Крім того, суд першої інстанції зауважив на тому, що твердження ПП «Еко Транс Слав» про недійсність укладеного з ТОВ «Сервіс-Центр» договору у даному випадку суперечить доктрині заборони суперечливої поведінки, оскільки ПП «Еко Транс Слав» мало визначений спеціальним законом обов`язок укласти договір з надавачем послуг по розміщенню та захороненню побутових відходів, уклало його з ТОВ «Сервіс-Центр», отримувало протягом дії договору відповідні послуги, приймало їх без зауважень про що підписувало та затверджувало Акти приймання, відтак подання позовної заяви про визнання недійсним договору спрямоване не на захист порушених прав ПП «Еко Транс Слав», а на створення підстав для невиконання грошових зобов`язань з їх оплати.

При розгляді по суті первісного позову, суд першої інстанції:

- визнав доведеним факт надання ТОВ «Сервіс-Центр» відповідачу за первісним позовом послуг у визначених обсягах, проте, з огляду на припинення договору 30.09.2021 надані у жовтні 2021 року послуги неможливо вважати такими, що надані на умовах такого договору, проте вказане не звільняє ПП «Еко Транс Слав» від обов`язку їх оплатити;

- встановив, що так як пункт 4.2 спірного договору не надає можливості визначити точну дату виконання зобов`язання з оплати, а також позбавляє виконавця послуг будь-яких засобів контролю та впливу за надходженням коштів та повнотою виконання зобов`язань замовником, при визначені строку оплати всіх послуг, в тому числі і наданих після закінчення строку дії такого договору, слід виходити з положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, а такий обов`язок, враховуючи те, що відповідна претензія №18/08 від 29.08.2022 ПП «Еко Транс Слав» отримало 05.09.2022, є простроченим з 16.09.2022;

- встановивши, що ТОВ «Сервіс-Центр», звертаючись до суду з позовом, у розрахунку позовних вимог не врахувало здійснену ПП «Еко Транс Слав» 13.08.2021 оплату платіжним дорученням №1288 в розмірі 10 000,00 грн., частково задовольнив позовні вимоги про стягнення основного боргу;

- з огляду на обставини, які викладені вище, а саме те, що: частина послуг була надана не за спірним договором, що виключає можливість застосування до відповідача за первісним позовом передбачено таким договором відповідальності (пені); при визначені строку оплати всіх послуг слід виходити з положень ч. 2 ст. 530 ЦК України; ТОВ «Сервіс-Центр» не було враховано оплату платіжним дорученням №1288 в розмірі 10 000,00 грн., частково задовольнив позовні вимоги за первісним позовом.

Не погоджуючись із рішенням, ПП «Еко Транс Слав» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області 06.03.2023 у справі №911/2211/22 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити в повному обсязі, а зустрічний позов задовольнити.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оскаржуване рішення прийнято на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права та при недотриманні норм процесуального права.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, додатково зауваживши на тому що:

- суд першої інстанції необґрунтовано відмовив апелянту у задоволенні клопотання про витребування доказів;

- ТОВ «Сервіс-Центр» було порушено порядок надання доказів, саме частину з доказів надано після подання позову без клопотання про їх долучення;

- ТОВ «Сервіс-Центр» не надано накладної з штрихкодовим ідентифікатором, яка б свідчила про відправку претензії №18/08 від 29.08.2022, а відтак її направлення не доведено належними та допустимими доказами;

- суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог задовольнивши позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги, які були надані не за умовами спірного договору.

До апеляційної скарги апелянтом додані клопотання про витребування доказів, клопотання про долучення доказу та клопотання про призначення експертизи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2023 справу №911/2211/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів: Суліма В.В., Пономаренка Є.Ю.

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що у даному випадку унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування матеріалів даної справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 у Господарського суду Київської області витребувано матеріали справи № 911/2211/22, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 911/2211/22.

18.05.2023 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Еко Транс Слав» на рішення Господарського суду Київської області від 06.03.2023 у справі №911/2211/22, закінчено проведення підготовчих дій, апеляційну скаргу призначено до розгляду, учасників справи повідомлено, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 26.06.2023 о 14 год. 00 хв.

13.06.2023 до суду від апелянта надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткового доказу.

20.06.2023 до суду від ТОВ «Сервіс-Центр» до суду надійшли:

- відзив на апеляційну скаргу, в якому ТОВ «Сервіс-Центр», з посиланням на висновки, які викладені в оскаржуваному рішення та на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції - без змін;

- заперечення на клопотання про призначення експертизи;

- заперечення на клопотання про долучення доказів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 заяву суддів Майданевича А.Г., судді: Суліма В.В., Пономаренка Є.Ю. про самовідвід у справі № 911/2211/22 задоволено. Справу № 911/2211/22 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/ 457/23 від 28.06.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.06.2023, справу № 911/2211/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Яковлєва М.Л., суддів Шаптали Є.Ю., Гончарова С.А..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Еко Транс Слав» на рішення Господарського суду Київської області від 06.03.2023 у справі № 911/2211/22 прийнято до свого провадження у складі колегії суддів: головуючого судді - Яковлєва М.Л.; суддів: Шаптали Є.Ю., Гончарова С.А., розгляд апеляційної скарги призначено на 29.08.2023 о 10:00 год.

24.07.2023 до суду від апелянта надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

08.08.2023 до суду від ТОВ «Сервіс-Центр» до суду надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.08.2023 розгляд апеляційної скарги відкладено на 26.09.2023 о 10:45 год.

26.09.2023 до суду від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи за наявними в матеріалах справи документами, в якому третя особа просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Щодо клопотань апелянта слід зазначити наступне.

Як слідує зі змісту доданого до апеляційної скарги клопотання про долучення доказу додатковим доказом, про залучення якого просить апелянт, є лист позивача за первісним позовом вих.№ 20/10 від 04.10.2022, який, в свою чергу, апелянтом додається на підтвердження наявності підстав для задоволення клопотання про витребування доказів, а відтак такий лист не може вважатися додатковим доказом по справі в розумінні ГПК України.

У клопотанні про витребування доказів апелянт просить витребувати у ТОВ «Сервіс-Центр» акт прийому-передачі полігону ТВП, що підтверджує факт передачі в користування позивачу за первісним позовом полігону ТПВ та його території.

У клопотанні про призначення експертизи апелянт просить призначити у справі технічну експертизу рахунків на оплату, на вирішення якої поставити питання щодо відповідності дати виготовлення рахунків даті, яка в них зазначена, щодо виготовлення їх на одному чи на різних паперах та підписання їх однією чи різними ручками.

У задоволенні вказаних клопотань колегією суддів відмовляється з підстав, які будуть викладені нижче.

Також задоволенню не підлягає і клопотання апелянта про долучення до матеріалів справи довідки про заборгованості вих. № 42-23 від 01.06.2023, оскільки така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Правова позиція з цього питання викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №911/3250/16, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/17 від 06.03.2019 у справі №916/4692/15 та від 11.09.2019 у справі № 922/393/18.

У клопотання про зупинення провадження апелянт просить зупинити апеляційне провадження до вирішення по суті та набрання законної сили судовим рішенням у справі № 911/1933/23 предметом розгляду у якій є вимоги про визнання недійним договору № 22/04-20 від 17.04.2020.

Вказане клопотання задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства.

При цьому пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин;

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається даним судом, із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

З матеріалів справи слідує, що предметом первісного позову у цій справі є вимоги про стягнення з апелянта заборгованості за договором про надання послуг по захороненню побутових відходів, утворених населенням м. Славутич №03-07/Н від 01.07.2021, а зустрічного - вимоги про визнання вказаного договору недійсним.

Водночас предметом розгляду у справі № 911/1933/23 є вимоги про визнання недійним договору № 22/04-20 від 17.04.2020.

Як встановлено вище, підставою для зупинення провадження у справі на підставі ч. 5 ст. 227 ГПК України є не лише пов`язаність справ, а і об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом яка полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи № 911/1933/23, господарський суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті даної справи № 911/2211/22, позовні вимоги у якій не ґрунтуються на договорі № 22/04-20 від 17.04.2020.

Також колегія суддів зауважує і на наступному.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Колегія суддів зазначає про те, що наслідком зупинення провадження у цій справі буде порушення права учасників справи на розгляд справи упродовж розумного строку.

При цьому слід зауважити апелянтові на тому, що він не буде позбавлений права у разі набрання законної сили судовим рішенням про визнання недійсним договору № 22/04-20 від 17.04.2020, звернутися до суду з заявою про перегляд рішення у цій справі № 911/2211/22 за нововиявленими обставинами.

Станом на 26.09.2023 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу, інших клопотань від учасників справи не надходило.

Третя особа в жодне судове засідання представників не направила.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників третьої особи за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник апелянта апеляційну спрагу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник ТОВ «Сервіс-Центр» проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення представника учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції зміні чи скасуванню, з наступних підстав.

Рішенням Виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 07.02.2007 №49 з балансу Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» на баланс Виконавчого комітету Славутицької міської ради передано полігон твердих побутових відходів, а також вирішено Виконавчому комітету Славутицької міської ради здійснити передачу вищевказаного майна на баланс Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» згідно чинного законодавства.

15.02.2019 між Комунальним підприємством «Житлово-комунальний центр» (замовник) та Приватним підприємством «Еко Транс Слав» (підрядник) було укладено договір №2 на виконання робіт зі збирання та перевезення побутових та негабаритних (великогабаритних) відходів від споживачів першої групи (населення), за умовами якого підрядник зобов`язується згідно з графіком виконувати роботи зі збирання та перевезення твердих побутових та негабаритних (великогабаритних) відходів, які утворюються населенням (перша група) в межах територій м. Славутич, а замовник зобов`язується своєчасно оплачувати виконанні роботи у строки і на умовах, передбачених даним договором.

Приписами ст. 35-1 Закону України «Про відходи», в редакції на дату укладення спірного договору, передбачено, що виконавця послуг з вивезення побутових відходів визначає орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Славутицької міської ради Київської області від 22.10.2019 №1552-62-VІІ визначено ПП «Еко Транс Слав» виконавцем послуги з вивезення побутових відходів на території м. Славутича відповідно до рішення конкурсної комісії щодо визначення переможця конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на території м. Славутича (протоколи від 19.08.2019 та від 21.08.2019). Уповноважено виконавчий комітет Славутицької міської ради протягом 10 календарних днів після прийняття Славутицькою міською радою цього рішення укласти з переможцем конкурсу договір на надання послуг з вивезення побутових відходів на території м. Славутича строком на 10 (десять) років за формою, що додається.

31.10.2019 між Виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області (замовник) та ПП «Еко Транс Слав» (виконавець) укладено Договір на надання послуг з вивезення побутових відходів №2, за умовами якого виконавець зобов`язується згідно з графіком здійснювати вивезення побутових відходів на території міста Славутича, а замовник зобов`язується виконати обов`язки передбачені цим договором. Строк дії договору з 01.01.2020 по 01.01.2030.

Рішенням виконкому Славутицької міської ради від 13.03.2020 №117 погоджено інвестиційну програму приватного підприємства «Еко Транс Слав» на 2020 - 2021 роки, встановлено тарифи на послуги з поводження з побутовими відходами та затверджено структуру тарифів.

Приписами ч. 4 ст. 35-1 Закону України «Про відходи» у відповідній редакції передбачено, що виконавець послуг з вивезення побутових відходів укладає договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами із споживачами. Виконавець послуг з вивезення побутових відходів зобов`язаний укласти договори про надання послуг з перероблення та захоронення побутових відходів із суб`єктами господарювання, що надають такі послуги відповідно до правил благоустрою території населеного пункту, розроблених з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту. Договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами мають містити інформацію про укладені договори між виконавцем послуг з вивезення побутових відходів та суб`єктами господарювання, що надають послуги з перероблення та/або захоронення побутових відходів.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, ПП «Еко Транс Слав», як виконавець послуг з вивезення побутових відходів, у відповідності до ст. 35-1 Закону України «Про відходи», був зобов`язаний укласти договір про надання послуг з перероблення та захоронення побутових відходів із суб`єктом господарювання, що надає такі послуги.

Між КП «ЖКЦ» (замовник) та ТОВ «Сервіс-Центр» (виконавець) 17.04.2020 укладено договір на виконання робіт з розміщення (складування) та захоронення твердих побутових відходів на полігоні ТПВ, утворених населенням м. Славутича №22/04-20 (далі Договір №22/04-20), за умовами якого виконавець зобов`язується виконувати роботи з розміщення (складування) та захоронення твердих побутових і негабаритних (великогабаритних) відходів, які утворюються населенням м. Славутича з одночасним виконанням комплексу робіт з експлуатації полігону твердих побутових відходів (надалі - полігон ТПВ), а замовник зобов`язується своєчасно оплачувати виконанні роботи у строки і на умовах, передбачених даним договором. Виконавець здійснює виконання робіт на полігоні ТПВ, балансоутримувачем якого є замовник.

Колегія суддів зазначає про те, що за змістом положень чинного законодавства неукладений договір є договором, який не відбувся, а відтак виконання договору сторонами виключає можливість кваліфікації такого договору як неукладеного.

Вказана правова позиція є сталою та неодноразово викладена Верховним Судом у постановах Верховного Суду від 11.10.2018 у справі №922/189/18, від 06.11.2018 у справі №926/3397/17, від 09.04.2019 у справі №910/3359/18, від 29.10.2019 у справі №904/3713/18, від 19.02.2020 у справі №915/411/19. Аналогічної правової позиції також дійшов Верховний Суд України в постановах від 23.09.2015 у справі № 914/2846/14 та від 06.07.2016 у справі № 914/4540/14.

Отже, так як Договір №22/04-20 виконувався його сторонами, і претензії щодо виконання його умов у його сторін відсутні, суд першої інстанції цілком вірно відхилив посилання ПП «Еко Транс Слав» на те, що вказаний договір є неукладеним, а правовідносини за ним не виникли.

Колегія суддів вважає вірними і висновки суду першої інстанції про те, що слід відхилити посилання ПП «Еко Транс Слав» на відсутність волевиявлення власників майна полігону та земельної ділянки на розпорядження ними у спосіб передачі ТОВ «Сервіс-Центр» та про те, що Договір №22/04-20, всупереч твердженням ПП «Еко Транс Слав», не має ознак удаваності та не є договором оренди землі або договором оренди нерухомого майна, які мали б укладатися у нотаріальній формі із подальшою державною реєстрацією права на нерухоме майно.

При цьому слід зауважити на позиції Верховного Суду у постанові від 09.11.2022 у справі №754/13893/19, відповідно до якої тлумачення статті 6 ЦК України свідчить, що сторони мають право укладати договори, які не передбачені актами цивільного законодавства, за умови, що вони відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Такі договори є непонайменованими, оскільки не визначені в актах законодавства. Свої відносини в непонайменованих договорах сторони врегульовують на власний розсуд. У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментальних принципів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

Договір №22/04-20 визначає обсяг прав та обов`язків його сторін та визначений сторонами як договір на виконання робіт з розміщення (складування) та захоронення твердих побутових відходів на полігоні ТПВ, утворених населенням м. Славутича. При цьому очевидним є те, що виконувати такі роботи можливо виключно у межах спеціально призначеного для цього полігону (ст. 17, 33 Закону України «Про відходи»). Пунктом 4.1 Договору №22/04-20 сторони встановили, що експлуатація та утримання полігону ТВП здійснюється згідно з Інструкцією з експлуатації полігону ТВП та у межах тарифів, встановлених рішенням виконкому Славутицької міської ради.

При цьому, всупереч твердженням ПП «Еко Транс Слав», заборони щодо укладення такого роду договорів, ані чинне законодавство, ані статутні документи КП «ЖКЦ» не містять.

Відповідно до частини 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Підсумовуючи викладене, суд першої інстанції цілком вірно встановив, що укладений між КП «ЖКЦ» та ТОВ «Сервіс-Центр» Договір №22/04-20: виконується його сторонами, відтак не може бути визначений судом як такий, що не відбувся; не є нікчемним, позаяк учасниками справи не наведено для цього законодавчих підстав; в силу презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) є правомірним, доки його не визнано судом недійсним; не є предметом оскарження у справі №911/2211/22. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що вказаний договір будь-яким чином порушує права ПП «Еко Транс Слав».

01.07.2021 ПП «Еко Транс Слав» (замовник) та ТОВ «Сервіс-Центр» (виконавець) уклали договір про надання послуг по захороненню побутових відходів, утворених населенням м. Славутич №03-07/Н (далі Договір), за умовами якого:

- замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати замовнику послуги по захороненню твердих побутових відходів (далі за текстом - ТПВ) та великогабаритних відходів (далі за текстом - ВГВ) на полігоні ТПВ, утворених населенням м. Славутич (п. 1.1);

- послуги надаються виконавцем на полігоні ТПВ м. Славутич (п. 2.1);

- доставка до місця захоронення відходів безпосередньо на полігон ТПВ здійснюється транспортними засобами замовника (п. 2.2);

- сторони погодили, що орієнтований об`єм ТПВ та ВГВ на місяць 3500 м.куб. (п. 2.3);

- обсяг відходів, доставлених замовником на полігон ТПВ, визначається працівником полігону відповідно до фактичних вимірів відходів та вказується ним у Журналах обліку ТПВ та ВГВ та Талоні-перепустці (п. 2.5);

- ціна послуг за 1 м.куб. захоронення ТПВ та ВГВ за цим Договором складає 104,07 грн. з урахуванням ПДВ (п. 3.1);

- ціна на послуги може бути змінена замовником на підставі відповідних рішень Виконавчого комітету Славутицької міської ради (п. 3.2);

- замовник оплачує виконавцю надання послуг по нормах утворення відходів на 1 мешканця в місяць, встановленим рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради від 13.03.2020 №117 (додаток №2) (п. 3.3);

- фактичний обсяг відходів (ТПВ та ВГВ) визначається відповідно до реєстрів наданих послуг, підписаних уповноваженими представниками сторін, оформлених протягом всього терміну дії Договору та Талонів-перепусток (п. 3.4);

- сторони домовились, що розрахунковим періодом за цим договором є тиждень (п. 4.1);

- кошти, які надійшли замовнику на рахунок від внутрішньо - міських платежів населення за житлово-комунальні послуги перераховуються виконавцю пропорційно до сум нарахування та розміру сплати кожним споживачем та управлінням праці і соціального захисту населення, на підставі рахунків та підписаних сторонами актів здачі-приймання наданих послуг шляхом безготівкового перерахування коштів замовника на поточний рахунок виконавця щочетверга (п. 4.2);

- здача-приймання наданих послуг здійснюється сторонами шляхом підписання актів здачі-приймання наданих послуг, в яких фіксується загальний обсяг наданих виконавцем послуг на протязі минулого місяця (п. 5.1);

- якщо протягом 2 (двох) днів з моменту отримання акту здачі-приймання наданих послуг замовник не підписав, не повернув і не надав мотивовану відмову від його підписання, акт здачі-приймання наданих послуг вважається погодженим обома сторонами та є чинним в юридичному значенні, а послуги вважаються наданими в повному обсязі, якісно і своєчасно (п. 5.2);

- місячний обсяг наданих виконавцем послуг визначається на підставі реєстрів наданих послуг, які замовник щомісячно разом з актами здачі-приймання наданих послуг надає виконавцю та талонів-перепусток на прийом та захоронення ВГВ на полігоні ТПВ, які в обов`язковому порядку надаються замовником при в`їзді на полігон ТПВ (п. 5.3 Договору);

- відшкодовувати замовнику адміністративні витрати пов`язані з друком та доставкою квитанцій споживачам послуги, а саме: разово, на протязі 5 робочих днів з дати укладення договору - 15 000,00 грн. з ПДВ; щомісячно, до 25 числа поточного місяця - 12 000,00 грн. з ПДВ (п. 6.4.1);

- цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін та діє до 30 вересня 2021 року, а відносно фінансових зобов`язань - до їх повного виконання. При цьому, сторони домовилися, що відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦКУ, умови цього договору застосовують до відносин між сторонами, які виникли до його підписання, тобто з 01 липня 2021 року (п. 7.1);

- дія договору припиняється у разі, коли скасовано рішення Славутицької міської ради №1552-62-VII від 22.10.2019 «Про визначення на конкурсних засадах юридичної особи, яка здійснює у межах територій м. Славутича вивезення побутових відходів спеціально обладнаними транспортними засобами» (п. 7.2);

- в разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим Договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення (п. 8.4).

ТОВ «Сервіс-Центр» надав, а ПП «Еко Транс Слав» прийняв без зауважень передбачені Договором послуги, про що ними складено, підписано, скріплено печатками та затверджено Акти надання послуг на суму 1 033 679,23 грн., оригінали яких суд оглянув у судовому засіданні, а саме:

№177 від 02.08.2021 на загальну суму 346 932,64 грн. (за липень 2021 року);

№178 від 01.09.2021 на загальну суму 344 780,06 грн. (за серпень 2021 року);

№179 від 01.10.2021 на загальну суму 341 966,53 грн. (за вересень 2021 року).

Доказів пред`явлення ПП «Еко Транс Слав» претензій щодо якості, обсягу та вартості послуг матеріали справи не містять.

ТОВ «Сервіс-Центр» зазначило про те, що вказані послуги ПП «Еко Транс Слав» були оплачені частково, з огляду на що звернувся до суду з первісним позовом у якому просив стягнути з останнього:

- 778 946,99 грн. основного боргу з ПДВ (залишок боргу за підписаними Актами надання послуг №177 від 02.08.2021, №178 від 01.09.2021; №179 від 01.10.2021; №180 від 01.11.2021);

- 241 619,73 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання (розрахованої окремо за кожним актом за сукупний період з 09.08.2021 по 05.10.2022),

- 25 492,00 грн. 3% річних (розрахованих окремо за кожним Актом за сукупний період з 09.08.2021 по 05.10.2022);

- 130 099,45 грн. інфляційних збитків (за сукупний період вересень 2021 - травень 2022).

В свою чергу ПП «Еко Транс Слав» звернулося до суду з зустрічним позовом у якому просив визнати недійсним Договір, як такий, що суперечить законодавству України, а саме вимогам Закону України «Про відходи», яким передбачено, що послуги із захоронення побутових відходів це послуги з остаточного розміщення побутових відходів після їх перероблення (оброблення) у спеціально відведених місцях чи на об`єктах, однак такі у позивача у власності, оренді чи в користуванні відсутні.

Суд першої інстанції позовні вимоги за первісним позовом задовольнив частково, а у задоволенні зустрічного позову відмовив, що колегія суддів вважає вірним, з огляду на наступне.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьої, п`ятою, шостою ст. 203 ЦК України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що:

- судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.;

- зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України);

- відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Суд першої інстанції цілком вірно відхилив посилання ТОВ «Сервіс-Центр» щодо неможливості визнання недійсним Договору у зв`язку зі зверненням з зустрічною позовною заявою після закінчення строку дії вказаного договору, так як закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову не перешкоджає поданню та розгляду відповідного позову .

Посилання ПП «Еко Транс Слав» на відсутність у ТОВ «Сервіс-Центр» матеріально-технічної бази для надання послуг із розміщення та захоронення побутових відходів спростовується матеріалами справи, оскільки ТОВ «Сервіс-Центр» надавало такі послуги на підставі укладеного із третьою особою Договору №22/04-20, який не є нікчемним, на даний час не визнаний судом недійсним . Крім того, наявність будь-яких недоліків у Договорі №22/04-20 не впливає на обсяг прав та обов`язків ПП «Еко Транс Слав» при виконанні умов Договору.

Слід зауважити і на наступному.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18).

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово посилався на принцип римського права venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), який базується ще на римській максимі «ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці». По суті згаданий принцип римського права є вираженням equitable estoppel однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина спрямована на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище (постанови Верховного Суду у справах № 910/19179/17, № 914/2622/16, № 914/3593/15, № 237/142/16-ц, № 911/205/18).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документу (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права (див. постанову Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року в справі N 450/2286/16-ц, постанову Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі №754/13893/19).

Очевидно, що дії ПП «Еко Транс Слав», який мав визначений спеціальним законом обов`язок укласти договір з надавачем послуг по розміщенню та захороненню побутових відходів та, з огляду на вказане 01.07.2021 уклав Договір, отримував протягом дії Договору відповідні послуги, приймав їх без зауважень про що підписував та затверджував Акти приймання, проте, допустивши порушення умов Договору, пред`являє позов про визнання Договору недійсним суперечать його попередній поведінці (укладенню договору, отриманню послуг інше), є недобросовісними та спрямовані не на захист порушених прав ПП «Еко Транс Слав», а на створення підстав для невиконання грошових зобов`язань з оплати отриманих без зауважень послуг.

За таких обставин суд першої інстанції цілком вірно відмовив у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом про визнання Договору недійним. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Щодо вимог за первісним позовом слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Колегія суддів вважає вірними посилання ПП «Еко Транс Слав» на те, що виходячи з умов Договору, він діє до 30.09.2021.

В свою чергу, так як у Договорі сторонами не було погоджено умов щодо можливості його автоматичної пролонгації, зобов`язальні відносини сторін, засновані на Договорі, припинилися 30.09.2021 у зв`язку із закінченням строку дії такого договору.

Разом із тим, в силу частини четвертої ст. 35-1 Закону України «Про відходи» ПП «Еко Транс Слав» як визначений на конкурсній основі виконавець послуг із вивезення побутових відходів був зобов`язаний мати укладений договір із суб`єктом господарювання - надавачем послуг з перероблення та захоронення побутових відходів.

Частинами 1, 2 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України:

- правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони;

- правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

- правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

- правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Стаття 181 ГК України визначає загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема, у частині 1 цієї статті йдеться, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

З огляду на обставини справи та враховуючи викладені вище приписи ЦК України, фактично, між сторонами шляхом підписання, скріплення печатками та затвердження Акту надання послуг №180 від 01.11.2021 на загальну суму 339 967,76 грн. (за жовтень 2021 року) вчинено двосторонній правочин, за умовами якого ТОВ «Сервіс-Центр» було надано послуги, а у ПП «Еко Транс Слав» виник обов`язок такі послуги оплатити.

Разом із тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, до вказаного Акту не можуть бути застосовані умови Договору як щодо строку виконання зобов`язань з оплати, так і щодо відповідальності за їх прострочення у вигляді пені, позаяк такі умови безпосередньо в Акті не зафіксовані, а відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

З огляду на обставини, які встановлені вище, а саме на те, що надання спірних послуг підтверджено належними та допустимими доказами, у задоволенні клопотання апелянта про витребування у ТОВ «Сервіс-Центр» акт прийому-передачі полігону ТВП, що підтверджує факт передачі в користування позивачу за первісним позовом полігону ТПВ та його території, колегією суддів відмовляється, оскільки вказаний доказ не впливає на вирішення по суті як первісного, так і зустрічного позовів.

Щодо строку виконання зобов`язань з оплати у частині послуг, наданих у липні-вересні 2021 року (Акти №177 від 02.08.2021, №178 від 01.09.2021, №179 від 01.10.2021), слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Пунктом 4.2 Договору сторонами погоджено, що кошти, які надійшли замовнику на рахунок від внутрішньо - міських платежів населення за житлово-комунальні послуги перераховуються виконавцю пропорційно до сум нарахування та розміру сплати кожним споживачем та управлінням праці і соціального захисту населення, на підставі рахунків та підписаних сторонами актів здачі-приймання наданих послуг шляхом безготівкового перерахування коштів замовника на поточний рахунок виконавця щочетверга.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Сервіс-Центр» було виписано ПП «Еко Транс Слав» рахунки на оплату. а саме:

№166 від 02.08.2021 (за послуги надані в липні 2021 року) на суму 346 932,64 грн.;

№172 від 01.09.2021 (за послуги надані в серпні 2021 року) на суму 344 780,06 грн.;

№177 від 01.10.2021 (за послуги надані у вересні 2021 року) на суму 341 966,53 грн.;

№186 від 01.11.2021 (за послуги надані в жовтні 2021 року) на суму 339 967,76 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції доказів направлення чи вручення ПП «Еко Транс Слав» рахунків на оплату матеріали справи не містять.

Водночас за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар. Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/32579/15, від 22.05.2018 у справі № 923/712/17, від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019 у справі № 918/537/18, від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17, від 26.02.2020 у справі № 915/400/18.

З огляду на вказані обставини призначення експертизи для з`ясування відповідності дати виготовлення рахунків даті, яка в них зазначена, обставини виготовлення рахунків на одному чи на різних паперах та підписання їх однією чи різними ручками не впливає на вирішення спору сторін по суті, а призначення експертизи лише збільшить строк розгляду справи. Вказане є підставою для відмови у задоволенні клопотання апелянта про призначення експертизи.

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, формулювання п. 4.2 Договору не надає можливості визначити точну дату виконання зобов`язання з оплати, а також позбавляє виконавця послуг будь-яких засобів контролю та впливу за надходженням коштів та повнотою виконання зобов`язань замовником, а відтак, як щодо визначення строку оплати послуг наданих за Договором, так і щодо послуг наданих за Актом надання послуг №180 від 01.11.2021 на загальну суму 339 967,76 грн., слід виходити з положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, відповідно до якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи слідує, що 29.08.2022 ТОВ «Сервіс-Центр» направило на адресу ПП «Еко Транс Слав» претензію №18/08, в якій просило погасити протягом 10 календарних днів заборгованість в розмірі 778 946,99 грн.

Як вбачається із роздруківки з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, поштове відправлення №718 було отримано адресатом 05.09.2022, а відтак ПП «Еко Транс Слав» мало протягом 10 календарних днів з моменту отримання претензії, тобто до 15.09.2022 погасити наявну заборгованість за підписаними ним актами, а з 16.09.2022 настало прострочення.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання ПП «Еко Транс Слав» про те, що ТОВ «Сервіс-Центр» не надано накладної з штрихкодовим ідентифікатором, яка б свідчила про відправку претензії №18/08 від 29.08.2022, а відтак її направлення не доведено належними та допустимими доказами, так як, по-перше, ПП «Еко Транс Слав» не надано доказів отримання у поштовому відправленні №718 іншої кореспонденції, а, по-друге, часткова оплата ПП «Еко Транс Слав» наданих послуг свідчить про те, що останнє було повідомлено про наявність обов`язку оплатити такі послуги.

З наявних у матеріалах справи платіжних доручень та банківської виписки по рахунку ТОВ «Сервіс-Центр» вбачається, що згідно призначення платежу на виконання умов Договору ПП «Еко Транс Слав» здійснило оплату на загальну суму 604 700,00 грн., а саме платіжними дорученнями: №1288 від 13.08.2021 на суму 10 000,00 грн.; №1353 від 20.08.2021 на суму 50 000,00 грн.; №1 від 27.08.2021 на суму 30 000,00 грн.; №5 від 28.08.2021 на суму 20 000,00 грн.; №100 від 13.09.2021 на суму 12 800,00 грн.; №103 від 14.09.2021 на суму 17 000,00 грн.; №163 від 24.09.2021 на суму 40 000,00 грн.; №185 від 28.09.2021 на суму 22 000,00 грн.; №199 від 01.10.2021 на суму 14 900,00 грн.; №278 від 12.10.2021 на суму 8 000,00 грн.; №279 від 12.10.2021 на суму 72 000,00 грн.; №296 від 18.10.2021 на суму 40 000,00 грн.; №323 від 22.10.2021 на суму 50 000,00 грн.; №357 від 27.10.2021 на суму 15 000,00 грн.; №409 від 09.11.2021 на суму 10 000,00 грн.; №412 від 09.11.2021 на суму 10 000,00 грн.; №420 від 12.11.2021 на суму 30 000,00 грн.; №445 від 19.11.2021 на суму 35 000,00 грн.; №446 від 15.11.2021 на суму 35 000,00 грн.; №492 від 19.11.2021 на суму 5 000,00 грн.; №498 від 22.11.2021 на суму 20 000,00 грн.; №509 від 24.11.2021 на суму 20 000,00 грн.; №533 від 26.11.2021 на суму 5 000,00 грн.; №534 від 29.11.2021 на суму 10 000,00 грн.; №538 від 29.11.2021 на суму 3 000,00 грн.; №542 від 30.11.2021 на суму 20 000,00 грн.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, при зверненні до суду з первісним позовом ТОВ «Сервіс-Центр» при розрахунку позовних вимог не враховано здійснену ПП «Еко Транс Слав» 13.08.2021 оплату платіжним дорученням №1288 в розмірі 10 000,00 грн.

В свою чергу, інші платіжні доручення, додані до матеріалів справи ПП «Еко Транс Слав», не можуть бути прийняті як докази оплати за Договором, так як у призначенні платежу містять посилання на інші договори. При цьому, за заповнення поля платіжного доручення «призначення платежу» відповідає платник, а доказів звернення платника ПП «Еко Транс Слав» до отримувача коштів ТОВ «Сервіс-Центр» про зарахування вказаних платежів на погашення заборгованості за Договором матеріали справи не містять.

Також суд першої інстанції цілком вірно відхилив посилання ПП «Еко Транс Слав» на те, що ТОВ «Сервіс-Центр» не перерахував йому 51 000,00 грн. адміністративних витрат згідно пункту 6.4.1 Договору, у зв`язку з чим сума заборгованості має бути зменшена на цю суму, так як:

- відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 601 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги;

- отже зарахування однорідних вимог є одностороннім правочином, який може бути вчинений у спосіб направлення однією із сторін відповідної заяви, проте доказів вчинення такого правочину суду не подано, а у Договорі відсутні умови, які дозволяють стороні договору самостійно здійснити зустрічне зарахування або утримання коштів.

Крім того, відповідно до статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Виходячи з принципу справедливості та добросовісності, ПП «Еко Транс Слав», отримавши від ТОВ «Сервіс-Центр» послуги, мав вжити заходів для виконання свого договірного зобов`язання по оплаті таких послуг, оскільки послуги не були надані безоплатно , і ПП «Еко Транс Слав» мав певні обов`язки перед виконавцем таких послуг.

Враховуючи обставини, які викладені вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у ПП «Еко Транс Слав» наявна прострочена заборгованість перед позивачем в сумі 768 946,99 грн., строк оплати якої сплив 15.09.2022, яка складається з 428 979,23 грн. заборгованості за Договором (1 033 679,23 грн.(вартість послуг за липень-вересень 2021 за підписаними актами) мінус сума оплати за договором 604 700,00 грн.) та 339 967,76 грн. вартості послуг за Актом №180 від 01.11.2021 за жовтень 2021 року.

Рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог за первісним позовом про стягнення основного боргу в сумі 768 946,99 грн. залишається без змін.

Щодо позовних вимог про стягнення 241 619,73 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання (розрахованої окремо за кожним актом за сукупний період з 09.08.2021 по 05.10.2022), 25 492,00 грн. 3% річних (розрахованих окремо за кожним Актом за сукупний період з 09.08.2021 по 05.10.2022) та 130 099,45 грн. інфляційних збитків (за сукупний період вересень 2021 - травень 2022), слід зазначити наступне.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Пунктом 8.4 Договору передбачено, що разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим Договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасного виконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати отриманих за Договором та за Актом №180 від 01.11.2021 послуг, позивач відповідно до приписів Договору має право нарахувати на прострочену суму грошових зобов`язань пеню, а відповідно до положень ст. 625 ЦК України - інфляційні втрати та 3 % річних та звернутися за їх стягненням до суду.

При цьому, як встановлено вище, до Акта наданих послуг №180 від 01.11.2021 на суму 339 967,76 грн. пункт 8.4 Договору щодо нарахування пені не може бути застосований, з огляду на відсутність письмового договору на вказаний період, в якому б сторонами було передбачено нарахування пені, а відтак нарахування пені має бути здійснено на суму 428 979,23 грн.

Слід зазначити і про те, що ТОВ «Сервіс-Центр» при розрахунку пені, інфляційних втрат та 3 % річних не було враховано дійсної дати початку прострочення обов`язку щодо оплати спірних послуг.

При цьому, так як у заявлений ТОВ «Сервіс-Центр» період прострочення для нарахування інфляційних (вересень 2021 - травень 2022) зобов`язання з оплати послуг прострочено не було, суд першої інстанції цілком вірно відмови у задоволенні позовних вимог за первісним позовом в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 130 099,45 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Слід зауважити і на наступному.

Положеннями ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Умови договору про сплату пені за кожний день затримки оплати, не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №925/1386/19, від 12.03.2020 у справі №907/65/18, від 22.08.2019 у справі №914/508/17 та від 07.06.2019 у справі №910/23911/16.

Водночас за змістом положень п. 7 розділу ІХ «Прикінцеві положення» ГК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, серед іншого, статтею 232 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із відповідними змінами і доповненнями) № 211 від 11.03.2020 з 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин, строк дії якого неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України.

З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції здійснив власний розрахунок пені та 3 % річних з врахуванням дати прострочення та заявлено позивачем періоду нарахування, відповідно до якого обґрунтованим розміром пені є 11 752,86 грн., а 3 % річних - 1 264,02 грн. та задовольнив вказані вимоги за розрахунком суду. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

З огляду на обставини, які встановлені вище, а саме наявність обов`язку у ПП «Еко Транс Слав» оплатити отримані ним послуги на наявність якого не впливає наявність чи відсутність акту прийому-передачі полігону ТВП, що підтверджує факт передачі в користування ТОВ «Сервіс-Центр» полігону ТПВ та його території, у задоволенні клопотання про витребування такого доказу колегією суддів відмовляється.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду Київської області від 06.03.2023 у справі №911/2211/22, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга Приватного підприємства «Еко Транс Слав» задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Еко Транс Слав» на рішення Господарського суду Київської області від 06.03.2023 у справі №911/2211/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 06.03.2023 у справі №911/2211/22 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2211/22.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 26.09.2023.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

С.А. Гончаров