ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2023 р. Справа№ 911/1916/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін:

від позивача: Лещенко І.А.

від відповідача: Костюченко О.В. ( в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Гідіон Ірини Юріївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі»

на рішення Господарського суду Київської області

від 17.02.2023 (повне рішення складено 06.03.2023)

у справі №911/1916/22 (суддя - Горбасенко П.В.)

за первісним позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі»

до Гідіон Ірини Юріївни

про стягнення 161 354, 29 гривень

за зустрічним позовом Гідіон Ірини Юріївни

до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі»

про визнання рішення недійсними

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області від Приватного акціонерного товариства ДТЕК «Київські регіональні електромережі» надійшла позовна заява до Фізичної особи-підприємця Гідіон Ірини Юріївни про стягнення 161 354, 29 гривень, з яких: 121 065, 47 гривень нарахованих за необліковану електричну енергію, 5 900, 70 гривень 3% річних та 34 388, 12 гривень інфляційних втрат.

У подальшому, від Гідіон Ірини Юріївни надійшла зустрічна позовна заява про:

- визнання недійсним акта № К042910 від 09.10.2022 про порушення;

- визнання недійсним та скасування рішення комісії ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», оформлене протоколом № 013 від 09.12.2020 засідання комісії про розгляду акта № К042910 від 09.10.2020 про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.02.2023 у справі № 911/1916/22 відмовлено повністю у задоволенні первісних позовних вимог Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до Фізичної особи-підприємця Гідіон Ірини Юріївни про стягнення 121 065,47 гривень нарахованих за необліковану електричну енергію, 5 900,70 гривень 3% річних та 34 388,12 гривень інфляційних втрат.

Задоволено зустрічну позовну вимогу Фізичної особи-підприємця Гідіон Ірини Юріївни до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про визнання недійсним рішення комісії ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», оформлене протоколом № 013 від 09.12.2020 засідання комісії по розгляду акта № К042910 від 09.10.2020 про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Визнано недійсним рішення комісії ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», оформлене протоколом № 013 від 09.12.2020 засідання комісії по розгляду акта № К042910 від 09.10.2020 про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2023 у справі №911/1916/22 та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

За результатами розгляду вказаної апеляційної скарги 05.07.2023 прийнято постанову Північного апеляційного господарського суду у справі №911/1916/22, якою апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2023 у справі № 911/1916/22 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2023 у справі № 911/1916/22 залишено без змін.

10.07.2023 до канцелярії суду від Гідіон Ірини Юріївни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій заявник просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на користь Гідіон Ірини Юріївни 18 284,30 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2023 прийнято до розгляду заяву Гідіон Ірини Юріївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/1916/22 та призначено на 09.08.2023.

Розпорядженням керівника апарату суду від 01.08.2023 у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/1916/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2023 прийнято до розгляду заяву Гідіон Ірини Юріївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/1916/22 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Шаптала Є.Ю. Розгляд заяви ухвалено здійснювати 09.08.2023.

04.08.2023 від Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» надійшли письмові заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення з огляду на його необґрунтованість.

Позивач за первісним позовом стверджує, що заявлена до стягнення істотно перевищує необхідні та розумні розміри судових витрат з огляду на складність спору та обсяг наданих послуг, водночас витрачений час на підготовку відзиву (14 годин) є надмірним з огляду на те, що відзив не містить жодних нових відомостей щодо обставин справи які не були вже висвітлені відповідачем (за первісним позовом) в суді першої інстанції.

09.08.2023 від заявника надійшли письмові пояснення щодо обґрунтованості заявленої до стягнення суми.

У судове засідання 09.08.2023 з`явились представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за первісним позовом (в режимі відеоконференції).

Учасники процесу надали пояснення по суті поданої заяви.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/16322/18.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Як вбачається зі змісту поданого заявником відзиву (т. 3 а.с. 44-65) відповідач зазначає, що за результатами розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач має намір здійснити витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9142,15 грн, на підтвердження чого надано додаткову угоду № 7 до Договору про надання правничої допомоги.

Водночас, разом з заявою на відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу представником відповідача за первісним позовом було надано: копію акту приймання-передачі наданих послуг від 02.05.2023 на суму 9 142,15 грн, загальна кількість витраченого часу 18,28 год.;додаткову угоду № 8 від 31.05.2023.

Заперечуючи проти задоволення заяви відповідача, позивач вказав, що заявлений розмір витрат є необґрунтованим, оскільки не відповідає: складності справи; часу витраченому на надання послуг; обсягу наданих послуг.

Дослідивши подану відповідачем за первісним позовом заяву, колегія суддів зазначає, що в першій заяві по суті спору в суді апеляційної інстанції відповідач визначив розмір витрат які він планує понести в розмірі 9 142,15 грн. Відповідно до змісту додаткової угоди № 7, відповідачу будуть надані послуги з підготовки відзиву, а згідно наданого акту виконаних робіт саме такі послуги було надано відповідачу.

Водночас, про витрати в загальній сумі 18 284,30 грн відповідачем зазначено в клопотанні від 06.06.2023, однак ні вказане клопотання ні заява про винесення додаткової постанови не містить обґрунтування, чому витрати відповідача збільшились в два рази.

Зі змісту наданих відповідачем додаткових угод № 7 та № 8 вбачається, що одна з них врегульовує роботи щодо подачі відзиву, а інша роботи (послуги) щодо представництва інтересів учасника процесу в суді, однак, відповідач не був позбавлений заявити про такий розмір судових витрат ще на момент подачі позову, оскільки доцільність представництва інтересів сторони в судовому засіданні є очевидною, однак таких дій ним в повній мірі вчинено не було.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 169 ГПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях частин п`ятої, шостої статті 126 ГПК України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Частинами 1 та 2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 ГПК України, а також з огляду на недотримання відповідачем положень ч. 2 ст. 124 ГПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.

При зменшенні витрат на правову допомогу суд апеляційної інстанції також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в суді першої та апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20.

Як вбачається з рішення суду першої інстанцій і матеріалів справи, правова позиція відповідача була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору, а адвокат Костюченко О.В. надавав правову допомогу від імені Адвокатського бюро «Костюченко і Партнери» відповідачу як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції, відповідно, був обізнаний у справі з усіма деталями, що з неї випливають.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про зменшення розміру витрат Товариства на професійну правничу допомогу та про необхідність покладення на Приватне підприємство судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем, в розмірі 10 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Гідіон Ірини Юріївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Прийняти додаткову постанову до постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2023 у справі № 911/1916/22.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (04136, м. Київ, вул. Стеценка, буд. 1-А, ідентифікаційний код 23243188) на користь Гідіон Ірини Юріївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 10 000,00 грн (десять тисяч грн 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

4. В іншій частині у задоволенні заяви Гідіон Ірини Юріївни відмовити.

5. Доручити Господарському суду Київської області видати наказ.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та є невід`ємною частиною постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2023 у справі № 911/1916/22.

Сторони мають право оскаржити додаткову постанову в касаційному порядку до Верховного Суду у встановленому законом порядку та термін.

Повний текст додаткової постанови складено та підписано після виходу судді Тарасенко К.В. з відпустки 25.09.2023.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

Є.Ю. Шаптала