РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.09.2023Справа № 910/15043/21 (910/5900/23)
За позовною заявою розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" Сердюк Марини Миколаївни (01033, м. Київ, вул. Сім`ї Хохлових, 58/10, 2й поверх)

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (02094, м. Київ, вул. Пожарського, 3; ідентифікаційний код 30160757);

2) Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "АЕ - Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") (1045, Республіка Кіпр, м. Нікосія, вул. Дигені Актіра, 8, оф. 403; реєстраційний номер НЕ205587)

про визнання правочинів недійсними

в межах справи №910/15043/21

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" (04074, м. Київ, вул. Резервна, 8, оф. 13, ідентифікаційний номер 44630056)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (02094, м. Київ, вул. Пожарського,3, ідентифікаційний номер 30160757)

про банкрутство

Суддя Мандичев Д.В.

Помічник (за дорученням судді) Судак С.С.

Представники сторін:

позивач - Сердюк М.М.,

від відповідача-1 - Опанасик В.В., Зазуля І.М.,

від відповідача-2 - Мітрюшин Д.Ф.,

вільний слухач - Прушинський В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/15043/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддевелопмент Київ" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс".

Розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" арбітражна керуюча Сердюк Марина Миколаївна звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" та Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "АЕ - Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") про визнання недійсною додаткової угоди від 24.11.2014 № 2 до договору № 13-1430/КАМ-Ю про передачу шляхом купівлі-продажу частини в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" від 28.11.2013, укладену між AE-Agroexim Limited та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс"; визнання недійсною додаткової угоди від 24.11.2014 № 2 до договору № 609/2014/КАМ/О про передачу шляхом купівлі-продажу частини в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" від 17.07.2014, укладену між AE-Agroexim Limited та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 28.06.2023.

27.06.2023 до суду надійшов відзив відповідача-2 на позовну заяву.

28.06.2023 до Господарського суду м. Києва надійшла заява розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" арбітражної керуючої Сердюк М.М. про збільшення позовних вимог.

28.06.2023 до суду надійшло клопотання позивача про призначення експертизи.

28.06.2023 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи доказів направлення вищевказаних клопотань на адреси відповідачів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.06.2023 відкладено судове засідання на 26.07.2023 та витребувано у Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації копію реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (02094, м. Київ, вул. Пожарського, 3; ідентифікаційний код 30160757).

14.07.2023 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення відповідача-2 проти клопотання позивача про призначення експертизи у справі.

14.07.2023 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення відповідача-2 проти заяви позивача про збільшення позовних вимог.

19.07.2023 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення відповідача-1 проти клопотання позивача про призначення експертизи у справі.

19.07.2023 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення відповідача- 1 проти заяви позивача про збільшення позовних вимог.

19.07.2023 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові заперечення відповідача-1.

26.07.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзиви відповідачів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 заяву розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" Сердюк Марини Миколаївни про збільшення позовних вимог повернуто позивачу разом із доданими до неї документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про призначення у справі судової технічної експертизи документів. Відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 23.08.2023. Відповідачам у строк до 15.08.2023 (включно) подати суду: рішення одноосібного директора Компанії «АЕ-Агроексім Лімітед» від 06.06.2023 року (апостиль від 22.06.2023) про підтвердження та схвалення здійснення повіреною ОСОБА_2 укладення спірних Додаткових угод; докази здійснення Компанією «АЕ-Агроексім Лімітед» часткової оплати за спірними правочинами; заяву Касьянової В.В. від 11.05.2023, яка є повіреною Компанії «АЕ-Агроексім Лімітед» про схвалення та ратифікацію правочинів, а також довіреність, видану відповідачем 2 Касьяновій В.В. від 28.04.2023; довіреність, видана Компанією «АЕ-Агроексім Лімітед» на представника ОСОБА_2 від 28.03.2013 року з проставленням апостилю постійним секретарем Міністерства юстиції та громадського порядку Республіки Кіпр; оригінали спірних Додаткових угод від 24.11.2014 року №2 до Договору №13-1430/КАМ -Ю від 28.11.2013 та Договору №609/2014/КАМ/О від 17.07.2014 року, а також Оригінали Довіреностей №28/03/2013/1 від 28.03.2013 та №28/03/2013 від 20.03.2013.

15.08.2023 до суду від Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "АЕ - Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") надійшли письмові пояснення.

15.08.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" до суду надійшло клопотання про долучення доказів.

У судовому засіданні 23.08.2023 оголошено перерву до 13.09.2023.

Під час судового засідання 13.09.2023 позивач просила задовольнити позов у повному обсязі.

Представники відповідача-1 проти задоволення позову заперечували.

Представник відповідача-2 просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.11.2013 між Приватною акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю «АЕ-Агроексім Лімітед» («AE-Agroexim Limited») (далі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (далі - Покупець) укладено Договір №13-143-/КАМ-Ю про передачу шляхом купівлі-продажу частини в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс».

Відповідно до п. 1.1. Договору купівлі-продажу частки Продавець в порядку та на умовах даного Договору та чинного законодавства України зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець, в порядку та на умовах, передбачених даним договором та чинним законодавством України, зобов`язується прийняти та оплатити частину в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Агромарс» у розмірі 54 961 078,09 грн., що являє 19,46% від загальної частки статутного капіталу Товариства.

Згідно з п. 2.2. Договору купівлі-продажу частки договірна вартість частки складає 5 397 623,20 Євро.

Відповідно до п. 2.3. Договору купівлі-продажу частки розрахунок згідно даного договору здійснюється шляхом перерахування Покупцем грошових коштів у валюті Договору в сумі, зазначеній в п. 2.2. Договору, на рахунок Продавця, протягом 12 місяців з моменту підписання даного Договору.

Пунктом 3.1. Договору купівлі-продажу частки визначено, що право власності на частку, яка є предметом даного договору, від продавця до Покупця переходить з моменту державної реєстрації Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс».

24.11.2014 сторонами укладено Додаткову угоду №2 до Договору №13-143-/КАМ-Ю, якою сторони погодили внести зміни до Договору №13-143-/КАМ-Ю про передачу шляхом купівлі-продажу частини в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» від 28.11.2013 шляхом викладення п. 2.3. Договору в новій редакції: « 2.3. Розрахунок згідно даного Договору здійснювати шляхом перерахування Покупцем грошових коштів у валюті Договору в сумі, зазначеній в п. 2.2. Договору, на рахунок Продавця до 01.02.2021 року.».

17.07.2014 між Приватною акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю «АЕ-Агроексім Лімітед» («AE-Agroexim Limited») (далі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (далі - Покупець) укладено Договір №609/2014/КАМ/О про передачу шляхом купівлі-продажу частини в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс».

Відповідно до п. 1.1. Договору купівлі-продажу частки Продавець в порядку та на умовах даного Договору та чинного законодавства України зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець, в порядку та на умовах, передбачених даним договором та чинним законодавством України, зобов`язується прийняти та оплатити частину в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Агромарс» у розмірі 51 209 813,46 грн., що являє 17,44206% від загальної частки статутного капіталу Товариства.

Згідно з п. 2.2. Договору купівлі-продажу частки договірна вартість частки складає 4 720 665,00 Євро.

Відповідно до п. 2.3. Договору купівлі-продажу частки розрахунок згідно даного договору здійснюється шляхом перерахування Покупцем грошових коштів у валюті Договору в сумі, зазначеній в п. 2.2. Договору, на рахунок Продавця, протягом 12 місяців з моменту підписання даного Договору.

Пунктом 3.1. Договору купівлі-продажу частки визначено, що право власності на частку, яка є предметом даного договору, від продавця до Покупця переходить з моменту державної реєстрації Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс».

24.11.2014 сторонами укладено Додаткову угоду №2 до Договору №609/2014/КАМ/О, якою сторони погодили внести зміни до Договору №609/2014/КАМ/О про передачу шляхом купівлі-продажу частини в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» та продовжити строк розрахунку згідно договору до 01.02.2021.

Звернувшись із даним позовом до суду, розпорядник майна наголосила, що укладення додаткових угод до договорів купівлі-продажу відбулося не на ту дату, що в них зазначена, та підписанти вказаних додаткових угод діяли без належних на те повноважень.

У відзиві на позовну заяву відповідач-1 зазначив, що необхідність в укладенні спірних додаткових угод зумовлена змінами в законодавстві щодо проведення окремих операцій в іноземній валюті. У той же час, у виданих від Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «АЕ-Агроексім Лімітед» довіреностях допущено описку в даті видачі, що не свідчить про відсутність повноважень у представника компанії. До того ж, спірні правочини були в подальшому схвалені діями відповідача-2, повіреною компанії ОСОБА_1 та її одноосібним директором, а також частково виконані відповідачем-1. З огляду на те, що чинним на час укладення спірних додаткових угод законодавством не передбачалося нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу, довіреності на укладення відповідних додаткових угод також не мали бути нотаріально посвідчені. Крім того, відповідач-1 просив застосувати строк позовної давності до заявлених вимог.

Також свої заперечення проти позову навів відповідач-2, який звернув увагу, що в 2012-2014 роках у процесі інвестування в формі здійснення внесків до статутного капіталу відповідача-1 передав ряд об`єктів рухомого майна на загальну суму 10 118 288,20 євро, набувши в такий спосіб відповідні частки в статутному капіталі. Після укладення сторонами відповідних договорів купівлі-продажу частки в статутному капіталі, відповідач-2 здійснив перереєстрацію своєї частки 19.12.2013 та 02.09.2014 відповідно, а відповідач-1 частково оплатив грошові кошти за відчужені частки. Разом із цим, у виданих від імені відповідача-2 довіреностях ОСОБА_2 помилково зазначено 24.11.2014, замість 28.03.2013. У той же час, спірні правочини в повному обсязі схвалені відповідачем-2, що свідчить про відсутність правових підстав для визнання їх недійсними. Одночасно, відповідач-2 просив застосувати строк позовної давності до пред`явлених позовних вимог.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позовної заяви з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України).

Так, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені нормами статті 215 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частин 1-3, 5 статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Частинами 1, 3 статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (стаття 239 ЦК України).

Відповідно до частини 3 статті 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до частини 2 статті 245 ЦК України довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті.

Відносини представництва мають особистий характер, а тому первинний представник має сповістити особу, яку представляє, про проведене передоручення і повідомити їй необхідні відомості про особу, якій він передав повноваження. Повідомлення про вчинене передоручення має бути направлено особі, яку представляють, негайно, оскільки особа, яку представляють, якщо вона вважає за необхідне, має право в односторонньому порядку скасувати проведене передоручення. Тому невиконання цього обов`язку представником тягне за собою його відповідальність перед особою, яку представляють, за дії замісника як за свої власні.

Із матеріалів справи слідує, що оспорювані додаткові угоди від 24.11.2014 укладені від імені Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "АЕ - Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") представником ОСОБА_2 за довіреностями від 28.03.2013 № 28/03/2013 та № 28/03/2013/1.

Згідно з довіреністю від 28.03.2013 № 28/03/2013 "АЕ - Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") в особі Касьянової В.В., що діє на підставі довіреності від 28.02.2014, посвідченої у м. Нікосія 28.02.2013, апостильованою у відповідному порядку, уповноважує ОСОБА_2 підписати від імені "АЕ - Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") додаткову угоду № 2 до договору № 609/2014/КАМ/О від 17.07.2014. Дана довіреність діє до 31.12.2015.

Також, на підставі довіреності від 28.03.2013 № 28/03/2013/1 "АЕ - Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") в особі Касьянової В.В., що діє на підставі довіреності від 28.02.2014, посвідченої у м. Нікосія 28.02.2013, апостильованою у відповідному порядку, уповноважує ОСОБА_2 підписати від імені "АЕ - Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") додаткову угоду № 2 до договору № 13-1430/КАМ/Ю від 28.11.2013. У довіреності зазначено, що остання діє до 31.12.2015.

Як убачається з матеріалів справи, 28.02.2014 компанією "АЕ - Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") видано довіреність на ОСОБА_1 із правом, зокрема, укладати, управляти, здійснювати та вчиняти всі та кожні господарські справи та речі, які є необхідними або потрібними чи будь-яким чином пов`язаними з діяльністю та справами компанії, та з такою метою підписувати, оформлювати, заповнювати, змінювати, модифікувати чи скасовувати будь-які договори, або брати будь-які зобов`язання у зв`язку з підписанням або оформленням будь-якого договору. Ця довіреність є дійсною протягом одного року з дати її підписання, тобто до 28.02.2015 з правом передачі прав та обов`язків за нею третій особі. На даній довіреності проставлений апостиль постійним секретарем Міністерства юстиції та громадського порядку Республіки Кіпр.

Отже, згідно з даною довіреністю від 28.02.2014 Касьянова В. мала право на вчинення дій із передоручення прав та обов`язків за нею третій особі, тобто ОСОБА_2 .

При цьому, відповідна довіреність від 28.02.2014, що видана від імені "АЕ - Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") на ОСОБА_1, зазначена в довіреностях від 28.03.2013 № 28/03/2013, № 28/03/2013/1, що видані ОСОБА_1 на ОСОБА_2 .

Відтак, суд вважає слушними пояснення Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "АЕ - Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") щодо допущеної помилки в даті складання довіреностей № 28/03/2013, № 28/03/2013/1 від 28.03.2013, оскільки в них міститься посилання довіреність від 28.02.2014 на ОСОБА_1 , що видана після 28.03.2013.

Судом також досліджено матеріали реєстраційної справи ТОВ «Комплекс Агромарс» та встановлено, що відповідна довіреність від 28.02.2014 на ОСОБА_1 міститься в матеріалах указаної справи та подавалася разом із реєстраційною карткою на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи протягом 2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Так, оспорювані додаткові угоди від 24.11.2014 № 2 укладені до договорів купівлі-продажу частини в статутному капіталі.

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

У статті 657 ЦК України наведені вимоги до форми окремих видів договорів купівлі-продажу, серед яких спеціальні вимоги до договорів купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства відсутні.

Отже, станом на час укладення оспорюваних додаткових угод від 24.11.2014 до договорів купівлі-продажу частини в статутному капіталі товариства чинним законодавством не передбачалося обов`язковість нотаріального посвідчення таких правочинів.

За наведених обставин, видані для укладення додаткових угод від 24.11.2014 до договорів купівлі-продажу частини в статутному капіталі товариства довіреності не підлягали нотаріальному посвідченню.

Згідно з приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У той же час, матеріали справи не містять доказів визнання таких довіреностей недійсними в установленому законом порядку.

Відповідно до частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами (статті 246 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

У частині 3 статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Правові наслідки вчинення правочинів з перевищенням повноважень визначено частиною 1 статті 241 ЦК України, за якою правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину (частина 2 статті 241 ЦК України).

Таким чином, із змісту частини 1 статті 241 ЦК України слідує, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу).

Аналіз постанов Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/1163/17, від 25.04.2018 у справі № 910/9915/17, від 10.04.2018 у справі № 910/11079/17 свідчить, що вони містять висновок про те, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним, виходячи зі змісту статті 241 ЦК України. Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів тощо).

Під час розгляду справи обома відповідачами визнавалися та підтверджувалися відповідними доказами факт вчинення ними дій, направлених на виконання оспорюваних правочинів.

Як слідує з копій матеріалів реєстраційної справи ТОВ «Комплекс Агромарс», витребуваної ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.06.2023 у Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, 28.11.2013 проведено загальні збори учасників ТОВ «Комплекс Агромарс», рішення яких оформлені протоколами № 143, № 144.

Відповідно до прийнятого рішення, оформленого протоколом від 28.11.2013 № 143, вирішено викупити в компанії «АЕ-Агроексім Лімітед» («AE-Agroexim Limited») частку в статутному фонді (капіталі) ТОВ «Комплекс Агромарс» у розмірі 19,46 % від загального розміру статутного фонду (капіталу) за 5 397 623,20 євро.

По другому питанню порядку денного, згідно з протоколом від 28.11.2013 № 144, вирішено затвердити наступний порядок розподілу часток учасників у статутному капіталі ТОВ «Комплекс Агромарс»: ТОВ «Концерн Комплекс» - 48,08 % (135 773 299,80 грн.); ТОВ «Комплекс Агромарс» - 35,45 % (100 089 142,53 грн.); «АЕ-Агроексім Лімітед» («AE-Agroexim Limited») - 16,47 % (46 513 662,97 грн.).

Відтак, протоколом від 28.11.2013 № 144 загальних зборів учасників ТОВ «Комплекс Агромарс» затверджено статут ТОВ «Комплекс Агромарс», у пунктах 10.2, 10.4 якого зазначено, що розмір статутного капіталу становить 282 376 105,30 грн., що розподіляється між учасниками наступним чином: ТОВ «Концерн Комплекс» - 48,08 % (135 773 299,80 грн.); ТОВ «Комплекс Агромарс» - 35,45 % (100 089 142,53 грн.); «АЕ-Агроексім Лімітед» («AE-Agroexim Limited») - 16,47 % (46 513 662,97 грн.).

Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Комплекс Агромарс» від 17.07.2014 № 168 погоджено викуп ТОВ «Комплекс Агромарс» частки «АЕ-Агроексім Лімітед» («AE-Agroexim Limited») та затверджено новий розподіл часток учасників у статутному капіталі: «АЕ-Агроексім Лімітед» («AE-Agroexim Limited») - 0,00487 % (14 292,88 грн.); ОСОБА_4 - 0,30633 % (899 390,00 грн.); ОСОБА_2 - 0,30641 % (899 610,00 грн.); нерозподілена між учасниками частка - 99,38239 % (291 786 300,79 грн.).

Також, протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Комплекс Агромарс» від 17.07.2014 № 168 затверджено статут ТОВ «Комплекс Агромарс» у новій редакції, відповідно до пунктів 10.2, 10.4 якого розмір статутного капіталу становить 293 599 593,67 грн., що розподіляється наступним чином: ТОВ «Комплекс Агромарс» (придбана товариством частка учасника) - 99,38239 % (291 786 300,79 грн.); «АЕ-Агроексім Лімітед» («AE-Agroexim Limited») - 0,00487 % (14 292,88 грн.); ОСОБА_4 - 0,30633 % (899 390,00 грн.); ОСОБА_2 - 0,30641 % (899 610,00 грн.).

Надалі, протоколом від 18.11.2014 № 173 загальних зборів учасників ТОВ «Комплекс Агромарс» затверджений статут ТОВ «Комплекс Агромарс», згідно з пунктами 10.2, 10.4 якого статутний капітал товариства становить 7 866 349,81 грн., який розподіляється між учасниками наступним чином: «АЕ-Агроексім Лімітед» («AE-Agroexim Limited») - 77,13043 % (6 067 349,81 грн.); ОСОБА_4 - 11,43338% (899 390,00 грн.); ОСОБА_2 - 11,43618% (899 610,00 грн.).

Отже, вищеописаними доказами підтверджується, що розмір частки «АЕ-Агроексім Лімітед» («AE-Agroexim Limited») у статутному капіталі ТОВ «Комплекс Агромарс» змінювався внаслідок укладення договорів від 28.11.2013 №13-143-/КАМ-Ю, від 17.07.2014 №609/2014/КАМ/О про передачу шляхом купівлі-продажу частини в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс».

Так, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 19.12.2013, тобто після укладення договору від 28.11.2013 №13-143-/КАМ-Ю, розмір статутного капіталу ТОВ «Комплекс Агромарс» складав 282 376 105,30 грн., а саме: ТОВ «Концерн комплекс» - 135 773 299,80 грн.; Компанія «АЕ-Агроексім Лімітед» - 46 513 662,97 грн. (зменшено на 54 961 078,09 грн.); ТОВ «Комплекс Агромарс» - 100 089 142,53 грн. (збільшено на 54 961 078,09 грн.).

Також, відповідні дані щодо проведення 02.09.2014 державної реєстрації зміни розмірів часток статутного капіталу ТОВ «Комплекс Агромарс» відображені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 03.09.2014, згідно з якими розмір статутного капіталу ТОВ «Комплекс Агромарс» складав 293 599 593,67 грн., а саме: Компанія «АЕ-Агроексім Лімітед» - 14 292,88 грн. (зменшено на 51 209 813,46 грн.); ТОВ «Комплекс Агромарс» - 291 786 300,79 грн. (збільшено на 51 209 813,46 грн.); ОСОБА_4 - 899 390,00 грн.; ОСОБА_2 - 899 610,00 грн.

Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою (частина 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Наведеними доказами підтверджується вчинення Приватною акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю "АЕ - Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") конклюдентних дій на виконання договорів від 28.11.2013 №13-143-/КАМ-Ю, від 17.07.2014 №609/2014/КАМ/О про передачу шляхом купівлі-продажу частини в статутному капіталі, що полягають у відчуженні Приватною акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю "АЕ - Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") часток у статутному капіталі ТОВ «Комплекс Агромарс».

У свою чергу, ТОВ «Комплекс Агромарс» також вчинило дії на виконання договору від 28.11.2013 №13-143-/КАМ-Ю, сплативши на рахунок Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "АЕ - Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") за період грудень 2013 року - серпень 2014 року грошові кошти в сумі 2 443 000,00 євро.

Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень АТ «Пумб» в іноземній валюті, завірені АТ «Пумб» відділення ПУМБ «РЦ в м. Київ».

При цьому судом також прийняті до уваги посилання відповідачів на те, що своєчасне проведення розрахунків та переказ грошових коштів на користь Приватною акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю «АЕ-Агроексім Лімітед» («AE-Agroexim Limited»), як іноземного інвестора, в установлені договорами від 28.11.2013 №13-143-/КАМ-Ю, від 17.07.2014 №609/2014/КАМ/О строки не було можливим через прийняття 29.08.2014 Національним банком України Постанови № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України».

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 Постанови заборонено проведення таких операцій в іноземній валюті з повернення за кордон коштів, отриманих іноземними інвесторами за операціями щодо продажу корпоративних прав юридичних осіб, що не оформлені акціями.

Таким чином, сторонами 24.11.2014 укладені додаткові угоди до договорів від 28.11.2013 №13-143-/КАМ-Ю, від 17.07.2014 №609/2014/КАМ/О щодо продовження строку розрахунків до 01.02.2021.

До того ж, 03.05.2023 сертифікованим бухгалтером та незалежним аудитором «Міхаліс Авраам та Партнери Лімітед» проведено аудит фінансових звітів Компанії «АЕ - Агроексім Лімітед» «Фінансова звітність за рік. що закінчився 31 грудня 2022р.», результатом якого було підтвердження фінансової звітності компанії за 2022 рік, в якій міститься звіт незалежного аудитора.

Зі звіту незалежного аудитора та фінансової звітності Компанії «АЕ - Агроексім Лімітед» станом на 31.12.2022 вбачається, що у Компанії «АЕ - Агроексім Лімітед» обліковується дебіторська заборгованість у розмірі 9 941 403,00 євро від ТОВ «Комплекс Агромарс» на підставі наступних правочинів: за Договором №13-1430/КАМ-Ю про передачу шляхом купівлі-продажу частини в статутному капіталі ТОВ «Комплекс Агромарс» від 28.11.2013 на загальну суму 2 954 623,20 Євро; за Договором №609/2014/КАМ/О про передачу шляхом купівлі-продажу частини в статутному капіталі ТОВ «Комплекс Агромарс» від 17.07.2014 на загальну суму 4 720 665,00 Євро; за Договором №464/2015/КАМ/О про передачу шляхом купівлі-продажу частини в статутному капіталі ТОВ «Комплекс Агромарс» від 02.06.2015 на загальну суму 355 614,51 Євро.

11.05.2023 ОСОБА_1 , яка є повіреною Компанія «АЕ-Агроексім Лімітед» на підставі довіреності від 28.04.2023, надано заяву щодо схвалення та ратифікації правочинів, в якій останньою підтверджено та схвалено укладення повіреною ОСОБА_2 наступних правочинів: додаткової угоди від 24.11.2014 № 2 до договору від 28.11.2013 №13-1430/КАМ-Ю та додаткової угоди від 24.11.2014 № 2 до договору від 17.07.2014 №609/2014/КАМ/О щодо продовження строку розрахунків для ТОВ «Комплекс Агромарс» до 01.02.2021.

Дана заява ОСОБА_1 щодо схвалення повіреною ОСОБА_2 спірних договорів отримана 11.05.2023 директором ТОВ «Комплекс Агромарс» Зазулею І.М.

До того ж, оспорювані додаткові угоди від 24.11.2014 № 2 до договору від 28.11.2013 №13-1430/КАМ-Ю та договору від 17.07.2014 №609/2014/КАМ/О ратифіковані Компанією «АЕ-Агроексім Лімітед» та схвалені одноосібним директором Компанії «АЕ - Агроексім Лімітед».

Згідно з письмовим рішенням від 06.06.2023 одноосібного директора Компанії «АЕ - Агроексім Лімітед», апостильованого 22.06.2023, останній схвалює та підтверджує укладені повіреною ОСОБА_2 додаткові угоди від 24.11.2014 № 2 до договору від 28.11.2013 №13-1430/КАМ-Ю та договору від 17.07.2014 №609/2014/КАМ/О.

Як зазначено в даному рішенні, спірні додаткові угоди ратифіковані Компанією «АЕ-Агроексім Лімітед» та прийняті до виконання з 24.11.2014, тобто з дати їх укладення.

Відповідне рішення одноосібного директора Компанії «АЕ - Агроексім Лімітед» отримано директором ТОВ «Комплекс Агромарс» Зазулею І.М. 23.06.2023.

Таким чином, у матеріалах справи містяться докази на підтвердження ОСОБА_1 та Приватною акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю "АЕ - Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") схвалення укладених від імені компанії "АЕ - Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") ОСОБА_2 додаткових угод від 24.11.2014 № 2 до договору купівлі-продажу частини в статутному капіталі від 28.11.2013 №13-1430/КАМ-Ю та договору купівлі-продажу частини в статутному капіталі від 17.07.2014 №609/2014/КАМ/О.

За наведених обставин в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами правових підстав для визнання недійсними додаткових угод від 24.11.2014 № 2 до договору купівлі-продажу частини в статутному капіталі від 28.11.2013 №13-1430/КАМ-Ю та договору купівлі-продажу частини в статутному капіталі від 17.07.2014 №609/2014/КАМ/О.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Проте, надавши оцінку всім наявним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку, що надані докази підтверджують схвалення обома сторонами додаткових угод від 24.11.2014 № 2 до договору купівлі-продажу частини в статутному капіталі від 28.11.2013 №13-1430/КАМ-Ю та договору купівлі-продажу частини в статутному капіталі від 17.07.2014 №609/2014/КАМ/О, а також вчинення дій на їх виконання, що свідчить про відсутність правових підстав вважати такі оспорювані правочини фіктивними.

Ураховуючи наведене, у задоволенні позову про визнання недійсними додаткових угод від 24.11.2014 № 2 до договору купівлі-продажу частини в статутному капіталі від 28.11.2013 №13-1430/КАМ-Ю та договору купівлі-продажу частини в статутному капіталі від 17.07.2014 №609/2014/КАМ/О слід відмовити.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропуску.

Оскільки заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, підстави для застосування строків позовної давності відсутні.

Інші доводи учасників справи судом розглянуті, проте на результат вирішення спору не вплинули. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain).

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).

Згідно статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27.09.2023

Суддя Мандичев Д.В.