РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.09.2023Справа № 910/10867/23

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/10867/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ватра-Газ Сервіс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київтеплоенерго»

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

07 липня 2023 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ватра-Газ Сервіс" (позивач) надійшла позовна заява № 9 від 04.07.2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київтеплоенерго" (відповідач) про стягнення про стягнення заборгованості за договором технічного обслуговування № 16/10-19/КТЕ-ТОГМ від 16.10.2019 року у розмірі 45 434,00 грн. (сорок п`ять тисяч чотириста тридцять чотири гривні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання за договором технічного обслуговування № 16/10-19/КТЕ-ТОГМ від 16.10.2019 року в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2023 року у справі № 910/10867/23 позовну заяву № 9 від 04.07.2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Ватра-Газ Сервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київтеплоенерго" про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Ватра-Газ Сервіс" строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

У відповідності до відомостей з офіційного веб-сайту Державного підприємства "Укрпошта" за поштовим ідентифікатором № 254 ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2023 року у справі № 910/10867/23 вручено уповноваженому представнику позивача - 18.07.2023 року.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Тобто, строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви до 24.07.2023 року (включно).

20.07.2023 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ватра-Газ Сервіс" надійшла заява № 1 від 20.07.2023 року "Про усунення недоліків".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10867/23, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Так, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Київтеплоенерго» за адресою: 02141, м. Київ, вул. Руденко Лариси, 6-А, яка вказана у позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас, суд звертає увагу, що поштове відправлення з ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не було вручене відповідачу та було повернуте до суду з відміткою у довідці відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» - 29.08.2023 року.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

В п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2020 року у справі № 904/2584/19.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу про відкриття провадження у справі за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.09.2020 року у справі № 910/9791/18.

При цьому суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 року у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідач не повідомляв суд про зміну місцезнаходження.

Отже, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі № 910/10867/23 від 25.07.2023 року є 29.08.2023 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 13.09.2023 року (включно).

Крім того, суд враховує, що відповідач не був позбавлений права ознайомитись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2023 року в Єдиному реєстрі судових рішень, який є загальнодоступним.

На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ватра-Газ Сервіс» (надалі - позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київтеплоенерго» (надалі - відповідач, замовник) укладено договір технічного обслуговування № 16/10-19/КТЕ-ТОГМ (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов`язується виконувати роботи, передбачені даним договором, а замовник зобов`язується оплачувати та приймати фактично виконані роботи.

За умовами п. 1.2. договору за даним договором виконанню підлягають види робіт по технічному обслуговуванню (далі -ТО):

- підземного розподільчого г-ду с/т з ПЕ труб Ду 225 мм, довжиною 359,0 м.п (1.2.1.);

- сталевого крану для підземного встановлення ДУ 200 мм - 1 од. (1.2.2.);

- підземного газопроводу-вводу с/т з ПЕ труб Ду 110 мм, довжиною 5,0 м.п. (1.2.3.);

- крану сталевого для підземного встановлення Ду 100 мм - 1 од. (1.2.4.);

- підземного газопроводу-перемички с/т із сталевих труб Ду 89 мм, довжиною 0,5 м.п., ПЕ труб Ду 90 мм, довжиною 7,0 м.п., загальною довжиною 7,5 м.п. (1.2.5.);

- зовнішніх (надземних) газопроводів с/т та н/т із сталевих труб Ду 108 мм, довжиною 210 м.п., сталевих труб Ду 219 мм, довжиною 21,0 м.п., загальною довжиною 231 м.п. (1.2.6.);

- кранів кульових фланцевих Ду 100 мм - 3 од., Ду 200 мм - 1 од. (1.2.7.);

- ШГРП (на базі регуляторів тиску газу Dival 600 - 2 шт.) - 1 комплект (1.2.8.);

- КВОГ (на базі л-ка газу «Курс-01» G-160 А1-7-ПЛ-1 к-т (1.2.9.).

Роботи, за даним договором, виконуються за адресою: м. Київ, провулок Лабораторний, 7 газопостачання модульної котельні (об`єкт).

Згідно з п. 2.1. договору вартість робіт на рік та термін оплати, за даним договором, вказана у додатку № 1 (Кошторис на ТО) до цього договору. У вартість робіт не включено витрати на придбання необхідних вузлів та матеріалів. Вартість матеріалів та роботи, яка буде виконуватись додатково, згідно ПБСГ (Правил безпеки систем газопостачання), узгоджуватиметься сторонами шляхом складання додаткової угоди та виставлятиметься замовнику окремим рахунком.

За умовами п. 2.2. договору замовник сплачує вартість робіт, у безготівковій формі, на рахунок виконавця в національній валюті - гривні.

Відповідно до п. 3.1. договору виконавець зобов`язаний виконувати роботи згідно додатку № 2 (Графік) до даного договору.

В п. 9.1. договору визначено, що сторони щоквартально складають та підписують Акт прийому-здачі виконаних робіт. В Акті прийому-здачі виконаних робіт виконавець зазначає роботи, які були проведені за даний період.

Договір, після його підписання обома сторонами, набирає чинності з 01 листопада 2019 року та діє до 30 вересня 2020 року включно, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по цьому договору. У випадку відсутності письмової заяви однієї із сторін про розірвання даного договору, у термін до його закінчення за 30 (тридцять) календарних днів, договір вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік на тих самих умовах (п. 12.1. договору).

У додатку № 1 до договору (Кошторис на ТО) сторони визначили вартість робіт та терміни їх оплати: вартість робіт у IV кварталі 2019 року - 21 600,00 грн., термін сплати - до 20.12.2019 року; вартість робіт у I кварталі 2020 року - 32 400,00 грн., термін сплати - до 25.03.2020 року; вартість робіт у IІ кварталі 2020 року - 32 400,00 грн., термін сплати - до 25.06.2020 року; вартість робіт у IІІ кварталі 2020 року - 32 400,00 грн., термін сплати - до 25.09.2020 року.

На виконання умов договору технічного обслуговування № 16/10-19/КТЕ-ТОГМ від 16.10.2019 року позивач виконав, а відповідач прийняв роботи на загальну суму 118 800,00 грн., що підтверджується актами надання послуг: № 2417 від 24.11.2019 року на суму 13 800,00 грн., № 256 від 28.12.2019 року на суму 7800,00 грн., № 11 від 31.01.2020 року на суму 10 800,00 грн., № 30 від 28.02.2020 року на суму 10 800,00 грн.; № 49 від 27.03.2020 року на суму 10 800,00 грн., № 80 від 30.04.2020 року на суму 10 800,00 грн., № 96 від 29.05.2020 року на суму 10 800,00 грн., № 126 від 30.06.2020 року на суму 10 800,00 грн., № 153 від 30.07.2020 року на суму 10 800,00 грн., № 185 від 26.08.2020 року на суму 10 800,00 грн., № 227 від 28.09.2020 року на суму 10 800,00 грн. Роботи за якістю та кількістю прийняті відповідачем без заперечень, про що свідчать підписи сторін на цих актах.

Як зазначає позивач, за виконані роботи відповідач розрахувався лише частково на суму 73 366,00 грн., відтак, відповідач, за розрахунками позивача, має заборгованість за договором в розмірі 45 434,00 грн.

Факт заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 45 434,0 грн. також підтверджується підписаним обома сторонами без заперечень актом звірки взаємних розрахунків за період з 28.10.2019 року по 07.02.2022 року, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 16/10-19/КТЕ-ТОГМ від 16.10.2019 року станом на 07.02.2022 року становить 76 800,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача, грошового зобов`язання з оплати виконаних згідно договору № 01/10-20/КТЕН-ТО від 01.10.2020 року робіт, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність у відповідача заборгованості у розмірі 45 434,00 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 317 Господарського кодексу України загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно із статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вже було встановлено судом вище, 16.10.2019 року між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, було укладено договір технічного обслуговування № 16/10-19/КТЕ-ТОГМ, за умовами якого виконавець зобов`язується виконувати роботи, передбачені даним договором, а замовник зобов`язується оплачувати та приймати фактично виконані роботи.

З матеріалів справи вбачається, що вартість робіт та терміни їх оплати сторони узгодили у додатку № 1 до договору (Кошторис на ТО).

Так, згідно вказаного додатку вартість робіт у IV кварталі 2019 року - 21 600,00 грн., термін сплати - до 20.12.2019 року; вартість робіт у I кварталі 2020 року - 32 400,00 грн., термін сплати - до 25.03.2020 року; вартість робіт у IІ кварталі 2020 року - 32 400,00 грн., термін сплати - до 25.06.2020 року; вартість робіт у IІІ кварталі 2020 року - 32 400,00 грн., термін сплати - до 25.09.2020 року.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що строк оплати виконаних робіт є таким, що настав.

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань щодо не здійснення оплати вартості виконаних позивачем робіт, тоді як строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати робіт настав, наявність заборгованості у розмірі 45 434,00 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач доказів сплати боргу у розмірі 45 434,00 грн. станом на день розгляду справи суду не надав.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 16/10-19/КТЕ-ТОГМ від 16.10.2019 року у розмірі 45 434,00 грн.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київтеплоенерго» (ідентифікаційний код 40453893, адреса: 02141, м. Київ, вул. Руденко Лариси, 6-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ватра-Газ Сервіс» (ідентифікаційний код 40241863, адреса: 08162, Київська область, Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вул. Машинобудівників, 4В, кв. 80) грошові кошти: основного боргу - 45 434,00 грн. (сорок п`ять тисяч чотириста тридцять чотири гривні) та судовий збір - 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 28.09.2023 року.

Суддя О.В. Котков