ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2023 р. Справа№ 910/1107/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

розглянувши в письмовому провадженні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-консалтингова фірма "Граніт"

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023

у справі № 910/1107/23 (суддя - Пукас А.Ю.)

за позовом Київського університету імені Бориса Грінченка

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-консалтингова фірма "Граніт"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ"

про стягнення 236 097, 42 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Київський університет імені Бориса Грінченка (далі за текстом - позивач, Університет) звернувся до Господарського суду міста Києва звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-консалтингова фірма «Граніт» (далі за текстом - відповідач, ТОВ «Граніт», скаржник) про стягнення 236 097, 42 грн. заборгованості, яка виникла з огляду на неналежне виконання відповідачем договору № 109/1 про відшкодування комунальних послуг та енергоносіїв від 19.09.2019 (далі за текстом - Договір).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем в порушення умов пункту 2.3 Договору постійно допускалося прострочення здійснення платежів щодо відшкодування вартості спожитої електроенергії, постачання та відведення холодної води, послуги з приймання додаткового об`єму стічних вод в процесі виконання будівельно-монтажних робіт на будівельному майданчику.

Позивач зазначає, що він звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору, однак, станом на дату звернення до суду з даним позовом існуючу заборгованість не погашено, при тому що відповідачем листом від 29.12.2022 № 22/41/1-152 визнано факт існування заявленого до стягнення боргу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі № 910/1107/23 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-консалтингова фірма "Граніт" на користь Київського університету імені Бориса Грінченка заборгованість в розмірі 236 097,42 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався відсутністю доказів належного виконання відповідачем умов Договору, а саме відшкодування вартості спожитих комунальних послуг та енергоносіїв, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем порушено умови Договору в частині здійснення оплат у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-консалтингова фірма "Граніт" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі № 910/1107/23 в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апелянта зводяться до того, що в наданих позивачем копіях актів не зазначені посада, прізвище, підпис особи яка підписала такі акти від імені ТОВ «Будівельно-консалтингова фірма «Граніт». За вказаних обставин, на переконання скаржника, надані позивачем копії доказів, а саме акти про відшкодування комунальних послуг та енергоносіїв за період з грудня 2021 по травень 2022, не можуть вважатися належним та допустимим доказом існування заборгованості, оскільки складні з порушенням вимог ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

18.05.2023 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що листом від 29.12.2022 №22/41/1-152 відповідач визнав заборгованість у сумі 236 097,42 грн. При цьому зазначив, що не має можливості здійснити оплату за договором через відсутність фінансування зі сторони замовника. Однак гарантує її погашення в повному обсязі після відновлення фінансування будівництва.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-консалтингова фірма "Граніт" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі № 910/1107/23передано колегії суддів у складі головуючого судді Ткаченко Б.О., суддів - Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2023 витребувано справу № 910/1107/23.

24.04.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла справа № 910/1107/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-консалтингова фірма "Граніт" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі №910/1107/23 залишено без руху, роз`яснено право на усунення недоліків апеляційної скарги.

09.05.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Будвельно-консалтингова фірма "Граніт" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, долучено платіжну інструкцію від 02.05.2023, згідно якої сплачено судовий збір в сумі 5 312, 19 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-консалтингова фірма "Граніт" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі № 910/1107/23. Розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, у зв`язку з проведенням реконструкції з надбудовою навчально-адміністративного корпусу на проспекті Павла Тичини, 17 на підставі Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 14.06.2019 № 1086 «Про перезатвердження проекту «Реконструкція з надбудовою навчально-адміністративного корпусу Київського університету ім. Бориса Грінченка по пр. Павла Тичини, 17 у Дніпровському районі м. Києва (коригування)» будівлю навчально-адміністративного корпусу та прилеглу до неї територію передано Позивачем генпідрядній організації ТОВ «Граніт» для проведення будівельно-монтажних робіт по реконструкції цієї будівлі згідно з актом приймання-передачі від 19.09.2019.

19.09.2019 між позивачем та відповідачем укладено Договір, відповідно до пункту 1.1. якого Сторона-1 (Університет), як балансоутримувач нерухомого майна (будівлі навчально-адміністративного адресою: м. Київ, Дніпровський р-н, пр. Павла Тичини, 17) зобов`язується у повному обсязі оплачувати постачальникам за спожиті комунальні послуги та енергоносії, а Сторона-2 (ТОВ «Граніт»), як підрядник за Підрядним договором № 4/1293 на виконання робіт по реконструкції з надбудовою навчально-адміністративного корпусу Київського університету ім. Бориса Грінченка по пр. Павла Тичини, 17 у Дніпровському районі м. Києва (коригування) від 20.02.2019 , зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором здійснювати відшкодування (компенсувати) Стороні-1 за спожиті електроенергію, постачання холодної води, відведення холодної води та послуги з приймання додаткового об`єму стічних вод в процесі виконання будівельно-монтажних робіт на будівельному майданчику на пр. Павла Тичини, 17 відповідно до показань лічильників та розрахунку послуг на відведення додаткового об`єму стічних вод, згідно з чинними тарифами на підставі актів (протокольне доручення КМДА від 17.11.2016 року № 66).

Згідно пункту 2.2. Договору Сторона-1 повинна не пізніше 20 числа розрахункового місяця надати Стороні-2 акт на відшкодування електроенергії, постачання холодної води, відведення холодної води, відведення додаткового об`єму стічних вод, спожитих у звітному місяці на будівельному майданчику на пр. Павла Тичини, 17 у Дніпровському районі м. Києва.

Пунктом 2.3. Договору передбачено, що Сторона-2 здійснює відшкодування вартості обсягів електроенергії, постачання холодної води, відведення холодної води, відведення додаткового об`єму стічних вод на підставі актів згідно з показниками лічильників та розрахунку послуг на відведення додаткового об`єму стічних вод, спожитих на будівельному майданчику пр. Павла Тичини, 17 у Дніпровському районі м. Києва, за чинними тарифами не пізніше 25 числа розрахункового місяця.

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представникам Сторін, посвідчення печатками Сторін та діє до 31.12.2022, включно, а в частині взаєморозрахунків - до повного взаєморозрахунку між Сторонами. (пункт 6.1. Договору в редакції додаткової угоди № 3 від 29.12.2021).

Як вбачається з матеріалів справи позивачем та відповідачем на виконання умов Договору складено наступні Акти про відшкодування комунальних послуг та енергоносіїв за період з грудня 2021 по травень 2022:

- № 12 від 31.01.2022 на суму 52 065, 86 грн;

- № 1/2022 від 15.04.2022 на суму 64 926, 66 грн;

- № 2/2022 від 15.04.2022 на суму 71 006, 75 грн;

- № 3/2022 від 15.04.2022 на суму 31 032, 58 грн;

- № 4/2022 від 25.05.2022 на суму 13 048, 06 грн;

- № 5/2022 від 27.06.2022 на суму 2 489, 95 грн.

на загальну суму 234 569, 86 грн. вартості відшкодування послуг, підписані уповноваженими представниками сторін, чиї підписи скріплено печатками, що відповідно підтверджує факт споживання таких послуг Відповідачем та виникнення у останнього обов`язку з їх оплати.

Також до матеріалів справи позивачем надано Акт звіряння взаємних розрахунків станом 01.01.2022, який також підписано уповноваженими представниками сторін та з якого вбачається існування у аідповідача боргу в розмірі 52 065, 86 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Відповідача із листом від 15.12.2022 № 063/01-1482 з метою досудового врегулювання спору.

Листом від 29.12.2022 № 22/41/1-152 (а.с. 26) Відповідач фактично визнав існування боргу перед Позивачем в розмірі 236 097, 47 грн та водночас повідомив Позивача про те, що не має змоги здійснити розрахунок з огляду на не оплату замовником робіт за договором підряду № 4/1388 від 12.08.2021.

Також в матеріалах справи наявний Акт звіряння взаємних розрахунків станом 01.12.2022, не підписаний Відповідачем.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять заперечень Відповідача по суті спору, а також не містять доказів належного виконання умов Договору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором надання послуг.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 ГК України кореспондуються зі статтею 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із частиною 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши умови Договору, колегія суддів зазначає, що умовами останнього встановлено обов`язок відповідача здійснювати відшкодування (компенсацію) витрат за спожиту електроенергію, постачання та відведення холодної води та послуги з приймання додаткового об`єму стічних вод на підставі наданих позивачем Актів.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем до матеріалів справи надано Акти про відшкодування комунальних послуг та енергоносії на суму 234 569, 86 грн., у той час як заявляється до стягнення сума 236 097, 47 грн.

Судом першої інстанції вірно вказано, що в матеріалах справи відсутні Акти про відшкодування комунальних послуг та енергоносії за червень 2022 на суму 583, 89 грн, липень 2022 на суму 453, 60 грн, серпень 2022 на суму 490, 07 грн, що разом становить 1 527, 56 грн.

Проте, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо заявленої до стягнення суми та щодо наданих послуг за спірний період, із врахуванням того, що Акт звіряння взаємних розрахунків станом 01.12.2022 разом із листом позивача від 15.12.2022 № 063/01-1482 надсилався відповідачу, а також враховуючи визнання відповідачем у листі від 29.12.2022 № 22/41/1-152 заборгованості в розмірі 236 097, 47 грн., колегія суддів дійшла до переконання, що відповідачем порушено умови Договору в частині здійснення оплати за відшкодування спожитих послуг за спірний період у зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими.

Водночас, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідач, стверджуючи, що надані позивачем копії доказів, а саме акти про відшкодування комунальних послуг та енергоносіїв за період з грудня 2021 по травень 2022, не можуть вважатися належним та допустимим доказом існування заборгованості, оскільки на останніх не зазначені посада, прізвище, підпис особи яка підписала такі акти від імені ТОВ «Будівельно-консалтингова фірма «Граніт», не надає пояснень стосовно наявності відтиску печатки скаржника на таких актах, що додатково підтверджує намагання відповідача уникнути виконання умов Договору.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

При цьому суд зазначає, що згідно статті 617 ЦК України недодержання своїх обов`язків контрагентом відповідача, а саме відсутність оплати за укладеним між ними договором не може бути підставою для порушення зобов`язання за даним Договором.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Підсумовуючи вищевикладене в сукупності, а також зважаючи на відсутність доказів належного виконання скаржником умов Договору, а саме відшкодування вартості спожитих комунальних послуг та енергоносіїв, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових та обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі № 910/1107/23, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-консалтингова фірма "Граніт" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі № 910/1107/23 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі № 910/1107/23 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-консалтингова фірма "Граніт".

4. Матеріали справи №910/1107/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім