ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/1274/20 (906/633/22)
За заявою: Ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" Кирик Оксани Володимирівни

До: ОСОБА_1

про покладення субсидіарної відповідальності

Суддя Гнисюк С.Д.

Представники:

- від заявника: Потапенко С.Ю. - представник ліквідатора ТОВ "Горбулівське" Кирик О.В. (в режимі відеоконференції);

- від кредитора: Пилипенко А. В. - ДП АТ "НАК "Украгролізинг" (в режимі відеоконференції).

В провадженні Господарського суду Житомирської області знаходиться справа №906/1274/20 про визнання банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" (с. Горбулів, Черняхівський район, Житомирська область).

В межах даної справи розглядається заява ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" Кирик О.В. №100-ГРБ від 17.08.2022 про покладення субсидіарної відповідальності.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 17.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1274/20 (906/633/22) до судового розгляду по суті; призначено судове засідання на 07.09.2023.

В засіданні суду 07.09.2023 розглядалась заява ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" Кирик О.В. №100-ГРБ від 17.08.2022 про покладення субсидіарної відповідальності.

Представник ліквідатора в засіданні суду 07.09.2023 заяву підтримала та надала усні пояснення в обгрунтування вимог. Зазначила, що до заяви додано один договір оренди земельної ділянки. Інші договори оренди відсутні. Вважає, що усі договори ідентичні, тому немає необхідності досліджувати зміст усіх договорів. Також вказала, що деякі договори про розірвання договорів оренди були укладені з померлими особами.

ОСОБА_1 в засідання суду не з`явився.

В засіданні суду виникла необхідність дослідження матеріалів справ №906/1274/20(906/633/22) та №906/1274/20.

З огляду на необхідність дослідження матеріалів справ, суд дійшов до висновку про оголошення в судовому засіданні перерви.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 07.09.2023 повідомлено учасників провадження у справі про те, що у судовому засіданні 07.09.2023 оголошено перерву до 21.09.2023.

В засіданні суду 21.09.2023 розглядалась по суті заява ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" Кирик О.В. №100-ГРБ від 17.08.2022 про покладення субсидіарної відповідальності.

Представник ліквідатора в засіданні суду 21.09.2023 заяву підтримала.

Представник кредитора в засіданні суду заяву підтримав.

Суд зазначає про те, що під час розгляду справи, копії ухвал, які направлялись на адресу ОСОБА_1 повернулись до суду без вручення адресату, з відмітками поштового відділення: «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання».

Згідно інформації Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації (лист вх. № 13447/22 від 20.09.2022), місце проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 169).

Судом встановлено, що ухвали направлялись ОСОБА_1 на належну адресу.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Факт неотримання адресатом поштової кореспонденції, враховуючи, що суд, з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвали для вчинення відповідних дій за належною адресою та які повернулися до суду у зв`язку з їх неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

При цьому за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду.

Крім того слід зазначити, що ухвали надіслано судом до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Зважаючи на викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що в розумінні вимог ГПК України, ухвали вважаються врученими відповідачу.

З метою повного та всебічного розгляду справи, дослідження всіх доказів у межах провадження у справі №906/1274/20(906/633/22) судом оглянуто та досліджено матеріали справи №906/1274/20 про банкрутство.

Дослідивши матеріали справ, заслухавши пояснення учасників провадження, оцінивши подані докази в їх сукупності, Господарський суд Житомирської області, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс про банкрутство), спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Провадження у справах про банкрутство є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

Як вбачається з матеріалів справ, Товариство з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" зареєстроване 27.06.2017 за адресою (12316, Житомирська область, Черняхівський район, с. Горбулів, вул. Травнева, 1) .

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22.12.2020, зокрема, відкрито провадження у справі №906/1274/20 про банкрутство ТОВ "Горбулівське"; визнано вимоги ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулів-Агро" на суму 4610335,75 грн. боргу та 21020,00грн. судового збору; оприлюднено повідомлення про відкриття Господарським судом Житомирської області провадження у справі №906/1274/20 про банкрутство ТОВ "Горбулівське"; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кирик Оксану Володимирівну, за її згодою.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27.04.2021 затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" по справі №906/1274/20 з включеними до нього вимогами наступних кредиторів:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулів-Агро" на суму 4610335,75 грн. боргу (четверта черга) та 21020,00 грн. судового збору (перша черга);

- Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області на суму 184161,01 грн. боргу (третя черга), 32517,51 грн. штрафні санкції (шоста черга) та 4540,00 грн. судового збору (перша черга).

- Фізичної особи-підприємця Гораєвського Ігоря Леонідовича на суму 1004606,70 грн. боргу (четверта черга) та 4540,00 грн. судового збору (перша черга);

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська аграрна компанія" на суму 696599,44 грн. боргу (четверта черга) та 4540,00 грн. судового збору (перша черга);

- Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" на суму 320069,58 грн. боргу (четверта черга), 43618,23 грн. штрафні санкції (шоста черга) та 4540,00 грн. судового збору (перша черга).

Постановою Господарського суду Житомирської області від 01.06.2021, зокрема, визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру у справі; призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" арбітражного керуючого Кирик Оксану Володимирівну.

У зазначеній постанові судом встановлено, що розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" - арбітражним керуючим Кирик Оксаною Володимирівною було здійснено аналіз фінансово - господарського стану Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" та аналіз виявлення ознак поточної неплатоспроможності та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства .

Для аналізу розпорядником майна були використані "Методичні рекомендації щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства", затверджені Наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 року №14 із змінами та доповненнями.

Для проведення аналізу фінансово-господарського стану підприємств на предмет виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства необхідна фінансово - господарська документація боржника (фінансові звіти) за повні три роки (2018-2020 роки), що передували даті відкриття провадження у справі про банкрутство (22.12.2020).

За підсумками проведеного фінансового аналізу зроблено наступні висновки:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" протягом 2018- 2020р.р. має ознаки поточної неплатоспроможності;

- протягом періоду спостереження коефіцієнт забезпечення власними засобами мав значення нижче за своє нормативне значення (0,1) та становив в 2018р. - 0,81208, в 2020р. - 5,50400, що свідчить про недоцільність використання позасудових заходів відновлення платоспроможності, та підтверджує неможливість вийти підприємству з стану поточної неплатоспроможності самостійно;

- враховуючи, що на початок періоду спостереження показники рентабельності продукції та діяльності мали позитивне значення та становили 34,88793% і 21,87013% відповідно, на кінець періоду спостереження вирахувати показники рентабельності продукції та діяльності не вбачається можливим (за даними форми № 2 Звіт про фінансові результати за 2020 р. ТОВ "Горбулівське" не мало доходу від реалізації товарів, робіт, послуг), а коефіцієнт покриття протягом цього періоду становив (2018 р. - 1,96175, 2020 р. - 0,32999), коефіцієнт забезпечення зобов`язань боржника всіма його активами в 2018 р. мав значення - 1,32114 (більше за 1), в 2020 р. - 0,15375 (значно менше за 1). Тому розпорядник майна дійшов до висновку, що на момент порушення справи про банкрутство ТОВ "Горбулівське" присутні ознаки фіктивного банкрутства;

- оскільки на кінець періоду спостереження порівняно з початком показники рівня забезпечення зобов`язань кредиторів всіма активами та оборотними активами підприємства значно зменшилися (коефіцієнт забезпечення зобов`язань боржника всіма його активами): у 2018р. - 1,32114, у 2020р. - 0,15375, (коефіцієнт забезпечення зобов`язань боржника його оборотними активами): у 2018р. - 0,55185, у 2020р. - 0,15375), розмір чистих активів на кінець 2018 р. становив 1623,00 тис. грн., а на кінець 2020 р. - 5367,50 тис. грн. розпорядник майна дійшов до попереднього висновку про наявність ознак доведення до банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське".

Відповідно до результатів проведеної інвентаризації майна боржника встановлено, що згідно з інвентаризаційними описами за підприємством станом на 01 березня 2021 р. значиться: активів - 0,00 грн., кредиторська заборгованість на загальну суму 4 610 335,70 грн.

На дату відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Горбулівське" кількість штатних працівників боржника становила 1 особа. Заборгованість по заробітній платі станом на 01.05.2021 відсутня.

У своїй заяві (з урахуванням доповнень) ліквідатор посилається на те, що нею встановлено нестачу матеріальних цінностей на 2985323,62 грн. у зв`язку з їх фактичною відсутністю. По факту нестачі матеріальних цінностей колишнім керівником ТОВ "Горбулівське" Руснаком В. О. у 2019 році подано заяву до СВ Коростишівського ВП НУ НП в Житомирській області, яким станом на сьогоднішній день здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000550. Ліквідатором сформовано ліквідаційну масу до якої віднесено дебіторську заборгованість по ФОП Супрун О.В. у розмірі 320500,00грн. В ході виконання повноважень ліквідатора банкрута, арбітражним керуючим Кирик О.В., виявлено обставини, які можуть бути підставою для застосування субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства до колишнього керівника ТОВ "Горбулівське" - Супруна О.В. Для проведення аналізу фінансово-господарського стану підприємств на предмет виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства необхідна фінансово-господарська документація боржника (фінансові звіти) за повні три роки (2018-2020 роки), що передували даті відкриття провадження у справі про банкрутство (10.05.2017р.). Надіслано запити до боржника та ДПІ Житомирського управління ГУ ДПС у Житомирській області про надання балансу (звіту про фінансовий стан) боржника за останні три роки, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство. Від директора банкрута отримано первинну статистичну звітність. Арбітражним керуючим Кирик О.В. було здійснено аналіз фінансово-господарського стану Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське", та аналіз виявлення ознак поточної неплатоспроможності та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства. За підсумками проведеного фінансового аналізу зроблено наступні висновки: Товариство з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" протягом 2018-2020р.р. має ознаки поточної неплатоспроможності; протягом періоду спостереження коефіцієнт забезпечення власними засобами мав значення нижче за своє нормативне значення (0,1) та становив в 2018р. - 0,81208, в 2020 р. -5,50400 , що свідчить про недоцільність використання позасудових заходів відновлення платоспроможності, та підтверджує неможливість вийти підприємству з стану поточної неплатоспроможності самостійно. Враховуючи, що на початок періоду спостереження показники рентабельності продукції та діяльності мали позитивне значення та становили 34,88793% і 21,87013% відповідно, на кінець періоду спостереження вирахувати показники рентабельності продукції та діяльності не вбачається можливим (за даними форми № 2 Звіт про фінансові результати за 2020р.- річний ТОВ "Горбулівське" не мало доходу від реалізації товарів, робіт, послуг), а коефіцієнт покриття протягом цього періоду становив (2018 р. 1,96175, 2020 р. 0,32999), коефіцієнт забезпечення зобов`язань боржника всіма його активами в 2018 р. мав значення 1,32114 (більше за 1), в 2020 р. 0,15375 (значно менше за 1) з чого ліквідатор робить висновки, що на момент порушення справи про банкрутство ТОВ "Горбулівське" присутні ознаки фіктивного банкрутства. Оскільки на кінець періоду спостереження порівняно з початком показники рівня забезпечення зобов`язань кредиторів всіма активами та оборотними активами підприємства значно зменшилися (коефіцієнт забезпечення зобов`язань боржника всіма його активами): у 2018р. 1,32114, у 2020р. 0,15375, (коефіцієнт забезпечення зобов`язань боржника його оборотними активами): у 2018р. 0,55185, у 2020р. 0,15375), розмір чистих активів на кінець 2018 р. становив 1623,00 тис. грн., а на кінець 2020 р. -5367,50 тис. грн., можливо дійти попереднього висновку про наявність ознак доведення до банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське". Зазначає, що за три роки до порушення провадження у справі про банкрутство №906/1274/20 обов`язки керівника ТОВ "Горбулівське" виконували ОСОБА_1 (був директором товариства з 26.06.2017 по 01.10.2019), та Руснак Вадим Олександрович (був директором товариства з 02.10.2019 по 01.06.2021). Арбітражним керуючим Кирик О.В. було здійснено аналіз фінансово-господарського стану Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське", та аналіз виявлення ознак поточної неплатоспроможності та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства. Аналіз фінансово-господарського стану ТОВ "Горбулівське" проводився в межах інформації, наданої ТОВ "Горбулівське". Відповідальність за достовірність даної інформації несе керівництво вищезгаданого підприємства. Для проведення розрахунків показників оцінки фінансового стану ТОВ "Горбулівське" були використані вибіркові дані із наданої фінансової звітності за період з 2018 р. по 2020 р., а саме: форма № 1-м Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва станом на 31.12.2018р. та форма № 2-м Звіт про фінансові результати за 2018р.; форма № 1-м Фінансова звітність малого підприємства станом на 31.12.2019 р. та форма № 2-м Звіт про фінансові результати за 2019 р.; форма № 1-м Фінансова звітність малого підприємства станом на 31.12.2020 р. та форма № 2-м Звіт про фінансові результати за 2020 р. На кінець періоду спостереження порівняно з початком показники рівня забезпечення зобов`язань кредиторів всіма активами та оборотними активами підприємства незначно зменшилися (коефіцієнт забезпечення зобов`язань боржника всіма його активами: у 2018р. 1,32114, у 2020р. 0,15375), (коефіцієнт забезпечення зобов`язань боржника його оборотними активами: у 2018р. 0,55185, у 2020р. 0,15375). Це свідчить про значне зменшення суми активів по відношенню до поточних зобов`язань боржника. Протягом періоду спостереження розмір чистих активів має такі значення, а саме: на кінець 2018 р. 1623,6 тис. грн., а на кінець 2020 р. - 5367,5 тис. грн. Кредиторська заборгованість за період спостереження склала: на початок 5055,7 тис. грн. і кінець 6342,7 тис. грн., що свідчить про недостатність активів протягом періоду спостереження, які б можливо було направити на погашення кредиторської заборгованості. За підсумками проведеного фінансового аналізу арбітражним керуючим зроблено наступні висновки: Товариство з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" протягом 2018-2020р.р. має ознаки поточної неплатоспроможності; наявні ознаки доведення до банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське". Щодо посадових осіб товариства повідомляє, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" було створене 27.06.2017р. Відповідно до п. 11.4, п. 11.13 статуту ТОВ "Горбулівське" (копія додається) органами управління Товариства є: вищий орган - загальні збори учасників; виконавчий орган - директор. ОСОБА_1 був директором товариства з 26.06.2017 по 01.10.2019. ОСОБА_2 був директором товариства з 02.10.2019 по 01.06.2021). Відтак вважає, що керівники мали вирішальний вплив прийняття управлінських рішень Товариства. Щодо діянь посадових осіб, які призвели до банкрутства товариства ТОВ "Горбулівське", зазначає, що Товариство було створено у червні 2017 року. Основним видом діяльності товариства є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Протягом 2017 - лютого 2019 років ТОВ "Горбулівське" було укладено з фізичними особами 57 договорів оренди земельних ділянок, які Товариство використовувало для здійснення своєї господарської діяльності - для вирощування зернових культур. Право оренди ТОВ "Горбулівське" на 30 земельних ділянок було припинено директором ОСОБА_1 на підставі угод про розірвання договорів оренди, які були укладені із власниками земельних ділянок. 01.10.20219р. ОСОБА_1 , як фізична особа - підприємець уклав із власниками зазначених вище земельних ділянок договори оренди на свою користь. Директор ТОВ "Горбулівське" ОСОБА_2 , розуміючи ризики протиправних дій колишнього директора Товариства - ОСОБА_1 видав наказ про скасування усіх довіреностей, виданих ОСОБА_1 , а також надіслав до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області заяву, у якій повідомив управління юстиції про можливі рейдерські дії ОСОБА_1 по відношенню до активів ТОВ "Горбулівське", а саме права оренди землі. Директором ТОВ "Горбулівське" ОСОБА_2 було подано до Коростишівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 за кваліфікацією ст. 358 ч.1, про що 23.12.2019 внесені відповідні відомості до ЄРДР за номером кримінального провадження: 0000693. Також, після вступу ОСОБА_2 на посаду директора ТОВ "Горбулівське" останнім було подано заяви до правоохоронних органів про порушення кримінальних проваджень відносно ОСОБА_1 . На підставі поданих заяв у відношенні ОСОБА_1 були зареєстровані в ЄРДР наступні кримінальні провадження: №0000550 від 03.10.2019 (ч. 1 ст. 191 КПК України) щодо привласнення колишнім керівником ТОВ "Горбулівське" ОСОБА_1 належної Товариству техніки - автомобіль та декілька одиниць сільськогосподарської техніки, яка була отримана в лізинг на підприємство; №0000693 від 23.12.2019 (ч.1 ст. 358 КПК України) щодо організації ОСОБА_1 після звільнення з посади директора ТОВ "Горбулівське" схеми виведення на свою користь з користування ТОВ "Горбулівське" земель сільськогосподарського призначення на підставі підроблених документів; №0000104 від 20.02.2020 (ч. 1 ст. 358 КПК України) щодо підроблення ОСОБА_1 договору оренди приміщення від 27.12.2018 та Акту приймання-передачі від 27.12.2018 на підставі яких очолюване ним ТОВ "Горбулівське" взяло в оренду належне йому ж, як фізичній особі - підприємцю, нерухоме майно в с. Торчин Коростишівського району. Посилається на факти, встановлені у постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.06.2020 у справі №906/1216/19 за позовом ТОВ "Горбулівське" до ФОП Супруна О. В. про стягнення 143 000,00 грн. безпідставно набутих коштів. Також посилається на рішенням Господарського суду Житомирської від 15.12.2020 у справі № 906/680/20 за позовом ТОВ "Горбулівське" до ФОП Супруна О.В. про стягнення 445000,00 грн., де встановлено, що у період серпень 2018 - липень 2019 ТОВ "Горбулівське" надало ФОП Супруну О.В. 550000,00 грн. безвідсоткової фінансової допомоги. Грошові кошти ФОП Супрун О.В. повернув частково в сумі 229500,00 грн. Відповідно заборгованість ФОП Супруна О.В. перед ТОВ "Горбулівське" за договором безвідсоткової фінансової допомоги становить 320500,00грн. Вважає, що враховуючи вищевказане, можна дійти висновку, що управлінські рішення керівника ТОВ "Горбулівське" Супруна О.В. в період з 2017 по 2019 роки призвели до доведення Товариства до банкрутства. Щодо розміру субсидіарної відповідальності вказує, що загальна сума визнаної судом кредиторської заборгованості ТОВ "Горбулівське" становить 6 931 088,22 грн. Розмір субсидіарної відповідальності визначається як різниця між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. На момент подання заяви про покладання субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ТОВ "Горбулівське" у зв`язку з доведенням до банкрутства на колишнього керівника боржника, ліквідатором банкрута ліквідаційна маса сформована, про що видано відповідний наказ. Ліквідатором сформовано ліквідаційну масу, до якої включено: дебіторська заборгованість до ФОП Супрун О.В. у розмірі 320500,00 грн. Вказує, що розмір субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ТОВ "Горбулівське" у зв`язку з доведенням до банкрутства на колишніх керівників боржника складає 6 931 088,22 грн.

Згідно письмових пояснень, ліквідатором також зазначено про наступне. Руснаком В.О., на усне прохання ліквідатора ТОВ "Горбулівське" Кирик О.В., було здійснено ряд дій для можливого виявлення копій правочинів або інших процесуальних документів (повторний перегляд всієї документації Товариства) але, результатів дані дії не дали. Деякі копії угод про розірвання договорів оренди та одну копію договору оренди було знайдено лише у справі про відкриття кримінального провадження щодо укладених угод про розірвані договорів оренди, копії яких і було додано до додаткових пояснень. Вважає, що саме детальний аналіз ліквідатором фінансового становища банкрута у поєднай з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство дасть змогу виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) та інших осіб, у тому числі керівника боржника, щодо доведення до банкрутства юридичної особи. 02.04.2021 ліквідатором на електронну адресу Господарського суду Житомирської області було надіслано висновок щодо фінансово-господарського стану Товариства з обмежене відповідальністю "Горбулівське" та копії фінансової звітності за період з 2018 р. по 2020 р. Вважає, що детальний аналіз фінансового стану банкрута може бути доказом у справі про стягнення субсидіарної відповідальності. Зазначає, що за період з 2017 по 2019 роки ТОВ "Горбулівське" було укладено ряд договорів оренди земельних ділянок з фізичними особами. Дані земельні ділянки Товариство використовувало для здійснення своєї господарської діяльності (вирощування зернових культур), а саме з 57 особами, згідно переліку. Дані земельні ділянки Товариство використовувало для здійснення своєї господарської діяльності (вирощування зернових культур). Загальна площа орендованих земель складала 150,9304 га. Повноваження Супрун О.В. для укладення правочинів передбачені Статутом Товариства, а саме: п.п. 11.11. Розділу 11 Статуту ТОВ "Горбулівське", який затверджено протоколом загальних зборів Учасників № 4 від 23.01.2018. Директор вирішує всі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції зборів учасників. Отже, повноваження директора ТОВ "Горбулівське" Супрун О.В. надавали йому право (без погодження із загальним зборами учасників) самостійно розпоряджатись майном Товариства, в тому числі укладати договори (правочини). Новопризначеним директором Товариства ОСОБА_2 , при ознайомлені із статистичними звітностями ТОВ "Горбулівське" за 2018 рік виявлено невідповідність даних, зазначених колишнім директором ОСОБА_1 у статистичній звітності за формою № 29-сг ("Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду") станом на 01.12.2018, а саме: не подано достовірної інформації до площі засіяних земель та засіяних зернових культур. На що, ОСОБА_2 до Головного Управління статистики у Житомирські області надіслано пояснювальну записку від 07.10.2019 та додано нову статистичну звітність за 2018 рік за формою № 29-сг із відображенням повних та достовірних даних. У зв`язку з тим, що після звільнення з посади директора ОСОБА_1 , останній не передав за актом приймання-передачі усі документи щодо фінансово - господарської діяльності, печатки Товариства, вбачаючи значні ризики у використанні виданих раніше довіреностей підписаних ОСОБА_1 на осіб, які не є працівниками Товариства, ОСОБА_2 04.10.2019 видано наказ №3 про скасування та відкликання усіх довіреностей, доручень, які видані ТОВ "Горбулівське"; з 02.10.2019 довіреності, видані до цієї дати визнано недійсними, а усі дії осіб, як використовують такі довіреності визнано незаконними; повідомлено зацікавлених осіб про скасування довіреностей. З 12.11.2019 ТОВ "Горбулівське", згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта стало відомо, що в жовтні-листопаді 2019 державним реєстратором Сербо-Слобітської сільської ради Ємільчинського район) Житомирської області було зареєстровано припинення праве оренди (інше речове право) ТОВ "Горбулівське" на ряд земельних ділянок. Як було встановлено Товариством, право оренди ТОВ "Горбулівське" було припинено на підставі угод про розірвання договорів оренди, які були укладені між Товариством та власниками земельних ділянок в один день - 15.09.2019. Зі сторони Товариства такі угоди були підписані ОСОБА_1 як директором. ОСОБА_1 уклав договори оренди із власниками вищевказаних земельних ділянок та став орендарем. 04.10.2019, 05.10.2019, 28.10.2019 та 29.10.2019 державним реєстратором Сербо-Слобідсьі сільської ради Ємільчинського району Житомирської області зареєстровано заяви про державну реєстрацію припинення права opенди TOB "Горбулівське". Заявником зазначених заяв вказана ОСОБА_3 (сестра дружини ОСОБА_1 ). Як підстава її повноважень, представляти інтереси ТОВ "Горбулівське", перед державними реєстраторами вказано довіреність №1-7/09/2019 від 02.09.2019. Отже, з вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_1 , діючи як директор Товариства, та укладаючи договори про розірвання всіх договорів оренди (загальна площа орендованих земель - 150,9304га.), які було укладено між Товариством та фізичними особами за період з 2017 по 2019 роки, усвідомлював наслідки вчинення таких дій та, фактично, такими своїми діями, які було вчинено не на користь Товариства «загнав у борги» останнє, що унеможливило достатньою мірою вести господарську діяльність. Протокольним рішенням № 2 від 01.10.2019 загальних зборів учасник Товариства, згідно якого ОСОБА_1 було звільнено з 01.10.201 з посади директора, вимогу за вих. № 11 від 04.10.2019 про передачу всіх документів було направлено до ОСОБА_1 .. Також, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0082 зазначає про те, що право оренди ТОВ "Горбулівське" було припинено на підставі угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки (паю) від 15.09.2019, яка, нібито, підписана директором Товариства ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Однак, власником даної земельної ділянки є ОСОБА_5 . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав її право власності було зареєстровано 25.06.2019 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1477 від 19.06.2019. Тобто, ОСОБА_6 з 25.06.2019 є новим власником вказаної земельної ділянки, яку вона набула у власність в порядку спадкування від попереднього її власника - ОСОБА_4 , яка померла. Отже, ОСОБА_4 фізично не могла підписати угоду від 15.09.2019 про розірвання договору оренди земельної ділянки (паю), оскільки на той день вона померла. Щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0214, вказує право оренди ТОВ "Горбулівське" було припинено на підставі угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки (паю) від 15.09.2019, яка, нібито, підписана директором Товариства ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . Однак, 02.08.2019 право власності на вказану земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1894 від 02.08.2019. Тобто, з 02.08.2019 ОСОБА_8 є новим власником вказаної земельної ділянки, яку вона набула у власність в порядку спадкування від померлого її власника - ОСОБА_7 . Отже, ОСОБА_7 фізично не могла підписати угоду від 15.09.2019 про розірвання договору оренди земельної ділянки (паю), оскільки на той день вона померла. Також, ТОВ "Горбулівське" стало відомо, що державним реєстратором Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області були прийняті рішення про державну реєстрацію права суборенди земель, орендарем яких став ФОП Супрун О.В., а суборендарем - ФГ "Агро-Союз". Вважає, що укладення договорів суборенди між ФОП Супрун О.В. та ФГ "Агро-Союз" та наступне вчинення реєстраційних дій спрямовано виключно на утруднення ТОВ "Горбулівське" захисту свого порушеного права. Повідомляє, що за результатом розгляду скарги постійно діюча комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зроблено висновок від 10.12.2019, згідно якого Комісія: Задовольняє частково скаргу Товариства. За фактом виявленого правопорушення встановленого законодавством порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень складено протокол про адміністративне правопорушення відносно державного реєстратора Сербо-Слобідської ради Ємільчинського району Житомирської області. Повідомлено міністерство юстиції України про факт, викладений скаржником на засіданні. Міністерством юстиції України винесено відповідний наказ № 280/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" (виконання якого покладено на Департамент нотаріату та державної реєстрації). Отже, були скасовані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.11.28, 49466557, якими було припинено чинність договорів оренди, які було укладено між Товариством та ОСОБА_4 , ОСОБА_7 (дані особи є померлими). Також ліквідатор посилається на рішення по справі № 906/1278/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор. Інвест Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" про стягнення 4 610 335,75 грн. та рішення по справі №906/1207/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Розмай Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" про стягнення 1 581 547,00 грн., якими позов задоволено в повному обсязі. Вказує, що ОСОБА_1 , укладаючи Договір доручення, яким передбачено винагороду в розмірі 10 000,00грн. не міг не знати, що витрат, які виникнуть при реалізації кукурудзи, буде значно більше ніж сама винагорода - це перше. Друге, укладаючи Договір доручення ОСОБА_1 в майбутньому не планував повертати виручені кошти з реалізації кукурудзи (про що свідчить укладений правочин з сумою винагороди, яка значно перевищує суму, витрачену на реалізацією продукту). Третє, ОСОБА_1 не звертався і не мав навіть наміру звернутися до ТОВ "Гор. Інвест Агро" про відшкодування витрат в розмірі 1 122 097,15грн., як це передбачено пп. б п. 5 Договору доручення, а просто привласнив кошти. Зазначені дії ОСОБА_1 , свідчать про те, що останній їх здійснював свідомо, що призвело до збільшення кредиторської заборгованості Товариства на стягнуту суму за судовим рішенням та 21 020, 00 грн. судових витрат за подання заяви ТОВ "Горбулів-Агро" (ухвала Господарського суду житомирської області від 26.10.2020 у справі № 906/1278/19 про заміну сторони у виконавчому провадженні з ТОВ "Гор. Інвест Агро" на ТОВ "Горбулів-Агро") з кредиторськими вимогами у справі про банкрутство. Натомість, ОСОБА_2 , ставши директором Товариства та проаналізувавши господарську діяльність, намагався домовитись з ТОВ "Гор. Інвест Агро" про реструктуризацію боргу, а не доводити справи до суду. Вважає, що ОСОБА_1 будучи директором підприємства та маючи право підпису і печатку, отримав та реалізував Товар, який було передано ТОВ "Розмай Агро" на виконання умов Договору поставки, а виручені кошти - привласнив собі, чим і створив "штучну заборгованість" Товариства та збільшив кредиторські вимоги. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.03.2023, то в оренді ТОВ "Горбулівське" залишилися земельні ділянки (згідно переліку) загальна площа 8,1962га. Зазначає, що до даних письмових пояснень додано копії угод від 15.09.2019 про розірвання договору оренди земельної ділянки (паю) б.н. від 22.11.2018., які було укладено між ТОВ "Горбулівськс" та ОСОБА_9 . Звертає увагу, що в преамбулі зазначених угод орендодавцем вказано " ОСОБА_9 ", а підписантом вказано - " ОСОБА_10 ". Також, додано копію угоди від 15.09.2019 про розірвання договору оренди земельної ділянки (паю) б.н. від 05.11.2018, який було укладено між ТОВ "Горбулівське" та ОСОБА_11 . В зазначеній угоді підписантом вказано не ОСОБА_11 , а "М.Бачаківська". Вважає, що колишнім директором ТОВ "Горбулівське" ОСОБА_1 здійснювались поспішні дії щодо розірвання Договорів оренди землі, що свідчить про те, що останній знав (міг знати) або здогадуватись про те, що його буде усунуто від виконання повноважень директора Товариства за його незаконну діяльність. ОСОБА_2 повідомляв, що колишнім директором ТОВ "Горбулівське" ОСОБА_1 не було передано оригіналів договорів оренди та угод про розірвання; бухгалтерської документації; наявних транспортних засобів; інших документів. Тому, надати до суду оригінали витребуваних документів не є можливим. Ліквідатор надає до суду копії декількох угод про розірвання договорів оренди та копію договору про оренду землі (паю) (все, що було передано Ліквідатору).

На підставі викладеного, ліквідатор просить суд:

1. Покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" у розмірі 6 931 088,22грн. у зв`язку з доведенням Товариства до банкрутства на ОСОБА_1 .

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" грошові кошти у розмірі 6 931 088,22грн. у якості субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське".

Інші учасники своїх відзивів та пояснень суду не надали.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частинами 1, 2 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Отже, при вирішенні спору суд з`ясовує характер спірних правовідносин (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний позивачем спосіб.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були або ж можуть бути вони порушеними.

При цьому, слід виходити з положень ст.11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Матеріальний аспект захисту охоплюється положеннями глави 3 ЦК України, в якій йдеться саме про захист цивільних прав та інтересів.

До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права.

Сторона при зверненні до господарського суду повинна довести, що її суб`єктивне право порушено, не визнано чи оспорюється, а об`єктом захисту є її охоронюваний законом інтерес.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 визначено, що частина 2 статті 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи кожному захищати свої права будь-якими не забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб`єкти правовідносин, у тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України.

Відтак, сторона при зверненні до господарського суду повинна довести, що її суб`єктивне право порушено, не визнано чи оспорюється, а об`єктом захисту є її охоронюваний законом інтерес.

Згідно з частиною 1 ст. 619 ЦК України, договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Таким законом, який передбачає поряд із відповідальністю боржника додаткову (субсидіарну) відповідальність іншої особи наразі, є Кодекс України з процедур банкрутства.

Згідно ч.5 ст. 42 Кодексу про банкрутство, особи, які вчинили, погодили правочини або вчинили майнові дії, визначені частинами першою і другою цієї статті, несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у межах суми завданих боржнику такими майновими діями збитків.

Отже, суд досліджує питання наявності підстав для застосування субсидіарної відповідальності до колишнього керівника боржника, у вигляді стягнення.

Угрупувавши доводи заяви, судом виділено наступні підстави для дослідження:

1) На підставі здійсненого аналізу фінансово-господарського стану боржника, ліквідатором зроблено висновки про наявність ознак фіктивного банкрутства та доведення до банкрутства. Товариство з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" протягом 2018-2020р.р. має ознаки поточної неплатоспроможності.

При цьому, аналіз фінансово-господарського стану проводився ліквідатором в межах інформації, наданої ТОВ "Горбулівське". Відповідальність за достовірність даної інформації несе керівництво згаданого підприємства. Для проведення розрахунків показників оцінки фінансового стану були використані вибіркові дані із наданої фінансової звітності.

Внаслідок аналізу, ліквідатором встановлено, що на кінець періоду спостереження порівняно з початком показники рівня забезпечення зобов`язань кредиторів всіма активами та оборотними активами підприємства незначно зменшилися.

На підтвердження до заяви додано, зокрема: висновок щодо фінансово-господарського стану.

2) Дії ОСОБА_1 , які призвели до банкрутства боржника, внаслідок розірвання ним договорів оренди земельних ділянок.

На підтвердження до заяви додано, зокрема: копії угод про розірвання договору оренди; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 03.12.2019 щодо земельних ділянок.

Ліквідатор, як підставу для застосування субсидіарної відповідальності, посилається на ст. 61 Кодексу про банкрутство.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Тож дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, а й добросовісно і розумно. Між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема директором чи генеральним директором) у процесі діяльності складаються відносини довірчого характеру, у зв`язку з чим протиправна поведінка зазначеної особи може виражатися не лише у невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному чи недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень.

Будь-яка господарська операція, дія (бездіяльність) суб`єкта господарювання повинна мати розумне пояснення мети та мотивів її здійснення, які мають відповідати інтересам цієї юридичної особи.

Недодержання принципу добросовісності перетворюється на винну поведінку, оскільки протиправне порушення суб`єктивних цивільних прав особи є прямим наслідком дій зобов`язаної особи, яка, зважаючи на конкретні обставини, могла усвідомлювати характер своїх дій як таких, що можуть завдати шкоди.

Банкрутство (неплатоспроможність) не є одномоментним процесом, а суд лише констатує цей стан, до якого призводять дії (бездіяльність) у широкому часовому проміжку.

Тому під час розгляду заяви про притягнення до субсидіарної відповідальності та з`ясуванні наявності підстав для покладення на цих осіб субсидіарної відповідальності суд має дослідити сукупність правочинів та інших юридичних дій, здійснених під впливом осіб, а також їх бездіяльність, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника.

Частиною першою статті 2 Кодексу про банкрутство визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Відповідно до преамбули Кодексу про банкрутство, цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Отже одним з основних завдань провадження у справі про банкрутство є задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника.

Тому створення для кредиторів в межах справи про банкрутство додаткових гарантій захисту їх прав та законних інтересів забезпечує недопущення використання юридичної особи як інструменту безпідставного збагачення за чужий рахунок.

Одним із юридичних механізмів досягнення таких гарантій захисту прав кредиторів та унеможливлення застосовування процедури банкрутства як інструменту виключно списання боргів є, зокрема, застосування доктрини "пронизування корпоративної вуалі" (piercing the veil of incorporation) згідно якої суд може покласти відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи на органи управління юридичної особи.

У чинному Кодексі про банкрутство, доктрина "пронизування корпоративної вуалі" знайшла своє втілення в інститутах солідарної відповідальності керівника боржника (частина 6 статті 34 Кодексу про банкрутство) та субсидіарної відповідальності керівників, засновників (учасників, акціонерів) боржника, інших осіб (частина 2 статті 61 Кодексу про банкрутство), які можливо реалізувати в межах справ про банкрутство юридичних осіб.

Метою субсидіарної відповідальності як інституту є створення для кредиторів в межах справи про банкрутство додаткових гарантій захисту їх прав та законних інтересів та недопущення використання юридичної особи як інструменту безпідставного збагачення за чужий рахунок, відтак забезпечення стабільності функціонування ринку та фінансової дисципліни.

Юридичним механізмом досягнення такої мети та недопущення використання юридичної особи як інструменту безпідставного збагачення за чужий рахунок є притягнення винних осіб у доведенні боржника до банкрутства, які використовували таку особу як прикриття ("вуаль") для досягнення своїх цілей (отримання доходів, матеріальної вигоди, зокрема через зловживання правом тощо), до додаткової (субсидіарної) відповідальності і стягнення на користь кредиторів непогашених у ліквідаційній процедурі кредиторських вимог.

Так, відповідно до ст. 61 Кодексу про банкрутство, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, формує ліквідаційну масу; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Отже, обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів, щодо їх належного здійснення.

Під час ліквідаційної процедури, ліквідатор має здійснювати заходи спрямовані на пошук, виявлення і повернення майна, яке перебуває у третіх осіб. Крім того, ліквідатор має вчиняти обґрунтовані і логічні дії.

Згідно ч.2 ст. 61 Кодексу про банкрутство, під час здійснення своїх повноважень ліквідатор, кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Отже, положення частини 2 статті 61 Кодексу про банкрутство закріплюють та гарантують ліквідатору боржника, щодо якого здійснюється провадження у справі про банкрутство, право на звернення до господарського суду із заявою про покладення на винних осіб за доведення боржника до банкрутства субсидіарної відповідальності, що є реалізацією принципу безсумнівної повноти дій у ліквідаційній процедурі.

Однак таке звернення ліквідатора боржника має бути аргументованим, містити виклад обставин з наданням підтверджуючих доказів, які свідчать про наявність стверджуваного правопорушення зі сторони особи (осіб) винних за твердженням ліквідатора у доведенні боржника до банкрутства. Доведення до банкрутства для покладення субсидіарної відповідальності має відбуватись на підставі документів та фактичних даних, здобутих у процедурах банкрутства.

Саме на ліквідатора як заявника відповідно до приписів частини другої статті 61 Кодексу про банкрутство, статтей 74, 76, 77 ГПК України покладається обов`язок доведення причинно-наслідкового зв`язку між винними діями чи бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних для боржника наслідків у вигляді неплатоспроможності, відсутності у нього активів для задоволення вимог визнаних судом кредиторів.

Формальне виконання ліквідатором визначеного Кодексу про банкрутство обов`язку зі звернення до суду із заявою про покладення субсидіарної відповідальності - створення легітимного вигляду дотримання/виконання вимог закону (вчинення дій "про людське око") за своєю суттю не свідчить про наявність підстав для притягнення визначених ним в заяві осіб до субсидіарної відповідальності, адже ініціювання притягнення осіб до субсидіарної відповідальності насамперед передбачає доведення причинно-наслідкового зв`язку між їх діями чи бездіяльністю та неплатоспроможністю боржника, доведенням його до банкрутства.

Тлумачення положень частини 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства із застосуванням філологічного, системного та телеологічного (цільового) способів її інтерпретації свідчить, що у ній закріплено припис згідно з яким суб`єктами субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства є: 1) засновники (учасники, акціонери); 2) керівники боржника; 3) інші особи, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії.

Установлення причинно-наслідкового зв`язку між винними діями/бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних для боржника наслідків (неплатоспроможності боржника та відсутності у нього активів для задоволення вимог кредиторів, визнаних у процедурі банкрутства) належить до об`єктивної сторони цього правопорушення, обов`язок доведення якого покладається на ліквідатора.

Для визначення статусу особи як відповідача за субсидіарною відповідальністю за зобов`язаннями боржника ліквідатор має проаналізувати, а суд, розглядаючи заяву про притягнення до субсидіарної відповідальності та з`ясовуючи наявність підстав для покладення на цих осіб такої відповідальності, - дослідити сукупність правочинів та інших операцій, здійснених під впливом осіб, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію фактичного банкрутства боржника.

До третіх осіб, які несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника, у зв`язку з доведенням його до банкрутства частини другої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства відносяться будь-які особи, наслідком дій або бездіяльності яких стало банкрутство юридичної особи.

Визначене нормами частини 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю, відповідно до закону, необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у певній сфері, у даному випадку - права кредитора (-ів) на задоволення його (їх) вимог до боржника у справі про банкрутство за рахунок активів боржника, що не можуть бути задоволені внаслідок відсутності майна у боржника.

Об`єктивну сторону такого правопорушення складають дії або бездіяльність певних фізичних осіб та/або юридичних осіб, пов`язаних з боржником, що призвели до відсутності у нього майнових активів для задоволення вимог кредиторів.

Щодо об`єктивної сторони порушення для покладення на суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, то на відміну від норм Кримінального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, в нормах яких законодавець конкретно навів диспозицію кримінального та адміністративного порушення за порушення норм законодавства про банкрутство (зокрема, з доведення до банкрутства, за які особа притягається до кримінальної відповідальності), норми частини другої статті 61 Кодексу про банкрутство хоча і містять диспозицію (зміст) правопорушення - "доведення до банкрутства", за яке передбачена "санкція" у вигляді субсидіарної відповідальності, однак не конкретизують дії/бездіяльність суб`єктів цієї відповідальності, які вказують/доводять на його існування.

Оцінюючи будь-які дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності на предмет покладення на них субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, суду слід відмежовувати дії та обставини, які належать до ризиків підприємницької/господарської діяльності (стаття 42 Господарського кодексу України).

Спеціальними умовами для субсидіарної відповідальності за наведені дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності окрім вини є наслідки у вигляді недостатності виявленого у процедурі банкрутства майна боржника, що підлягає включенню до ліквідаційної маси, для задоволення вимог кредиторів, різниця між вартісними показниками яких і є мірою субсидіарної відповідальності.

Суб`єктивною стороною правопорушення для застосування субсидіарної відповідальності є ставлення особи до вчинюваних нею дій чи бездіяльності (мотиву, мети, умислу чи необережності суб`єкта правопорушення).

Суб`єктами правопорушення, визначені частиною другою статті 61 Кодексу про банкрутство, є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника, тобто вчиненні суб`єктом (суб`єктами) субсидіарної відповідальності винних дій, що призвели до банкрутства боржника.

Наведений перелік прикладів не є вичерпним.

Кодекс про банкрутство не встановлює заборони для покладення субсидіарної відповідальності на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі на керівника боржника, повноваження яких до та на час порушення/здійснення провадження у справі про банкрутство припинились, оскільки визначальним для цієї відповідальності є причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю цих осіб та наслідками у вигляді доведення боржника до банкрутства та банкрутства.

При цьому час, що минув з дати припинення повноважень щодо боржника суб`єктів відповідальності до дати порушення справи про банкрутство боржника, не є вирішальним чинником, що впливає на вирішення питання про покладення на цих осіб субсидіарної відповідальності.

Суд також враховує, що чинне законодавство не пов`язує можливість покладення субсидіарної відповідальності в порядку частини 6 статті 61 Кодексу про банкрутство, на третіх осіб з наявністю вироку у кримінальній справі щодо цих осіб про встановлення в їх діях (бездіяльності) кримінального правопорушення, оскільки в цьому випадку особи в силу спеціального припису Закону про банкрутство притягуються до цивільної відповідальності у формі стягнення.

Дослідження обставин поведінки (дій чи бездіяльності), яка повинна знаходитися в причинно-наслідковому зв`язку відносно порушення, передбаченого частиною 2 статті 61 Кодексу про банкрутство, а також встановлення вини суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство здійснюється судом, що вирішує спір про субсидіарну відповідальність у справі про банкрутство.

Водночас суду, при вирішенні питання щодо вини (виду вини) суб`єкта субсидіарної відповідальності, слід виходити з обов`язків та повноважень суб`єктів відповідальності стосовно боржника, покладених на них законом та/або статутом, враховуючи при цьому положення частин першої і третьої статті 4 Кодексу.

Отже субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, який за заявою ліквідатора покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника при наявності підтвердження вини вказаних осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності. Для застосування такої відповідальності необхідним є встановлення судом складових елементів господарського правопорушення як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона правопорушення.

Доведення до банкрутства для покладення субсидіарної відповідальності має відбуватись на підставі документів та фактичних даних, здобутих у процедурах банкрутства.

Водночас, слід наголосити, що сама по собі неплатоспроможність боржника не може однозначно свідчити про наявність причинно-наслідкового зв`язку із діями керівника/засновника (учасника) боржника.

Для визначення статусу особи як відповідача по субсидіарній відповідальності за зобов`язаннями боржника ліквідатор має проаналізувати, а суд під час розгляду заяви про притягнення до субсидіарної відповідальності та з`ясуванні наявності підстав для покладення на цих осіб субсидіарної відповідальності дослідити сукупність правочинів та інших юридичних дій, здійснених під впливом осіб, а також їх бездіяльність, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника.

Статтею 61 Кодексу про банкрутство закріплено правову презумпцію субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, складовими якої є недостатність майна ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів та наявність ознак доведення боржника до банкрутства.

Як було встановлено судом, арбітражним керуючим Кирик Оксаною Володимирівною здійснено аналіз фінансово-господарського стану Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське", та аналіз виявлення ознак поточної неплатоспроможності та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства.

За підсумками проведеного фінансового аналізу зроблено наступні висновки: Товариство з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" протягом 2018-2020р.р. має ознаки поточної неплатоспроможності; наявні ознаки доведення до банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське".

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 61 Кодексу про банкрутство, одним із повноважень ліквідатора у справі про банкрутство є аналіз фінансового стану банкрута.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, які затверджено Наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 № 14 (із змінами) (далі - Методичні рекомендації), об`єктом аналізу є фінансово-господарський стан підприємств, зокрема фінансові, виробничі та інвестиційні аспекти їх діяльності. Активами підприємства-боржника є ресурси, контрольовані підприємством в результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до надходження економічних вигод у майбутньому.

У зазначених Методичних рекомендаціях доведення до банкрутства визначено як умисне, з корисних мотивів, іншої особистої заінтересованості або в інтересах третіх осіб вчинення уповноваженою особою дій, що призвели до стійкої фінансової неспроможності суб`єкта господарської діяльності, якщо це завдало великої шкоди державі чи кредитору.

Правом ініціювати питання про притягнення до субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства закон наділяє лише ліквідатора боржника.

Саме детальний аналіз ліквідатора фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, дозволяє ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб щодо доведення до банкрутства юридичної особи.

Згідно до п. 4 Методичних рекомендацій, доведення до банкрутства - умисне, з корисливих мотивів, іншої особистої заінтересованості або в інтересах третіх осіб вчинення громадянином - засновником (учасником) або службовою особою суб`єкта господарської діяльності дій, що призвели до стійкої фінансової неплатоспроможності суб`єкта господарської діяльності, якщо це завдало великої матеріальної шкоди державі чи кредитору.

Разом з тим слід наголосити, що звіт за результатами проведеного ліквідатором аналізу фінансово-господарського стану боржника, складений у відповідності до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності не є безумовним доказом доведення боржника до банкрутства, а його наявність не є визначальним критерієм притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності, оскільки встановлення підстав для її покладення належить до дискреційних повноважень суду, які здійснюються судом за результатами сукупної оцінки всіх наявних у справі доказів, в тому числі й цього звіту, який є лише одним із засобів доказування у відповідності до приписів ст.74 ГПК України.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" було створене 27.06.2017.

Частиною 1 ст. 89 Господарського кодексу України визначено, що управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Частиною 2 ст. 89 Господарського кодексу України визначено, що посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству.

Частинами 2 та 4 ст. 23 Закону "Про господарські товариства" (чинний на момент здійснення повноважень) визначено, чи посадовими особами органів управління товариства с фізичні особи - голова і а члени, виконавчого органу, ревізійної комісії, ревізор товариства, а також голова та члени іншою органу товариства, наділені повноваженнями з управління товариством, якщо утворення такого органу передбачено установчими документами товариства. Посадові особи відповідають за заподіяну ними товариству шкоду відповідно до чинного законодавці на України.

Статтею 145 ЦК України встановлено, що у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган товариства може бути обраний також і не зі складу учасників товариства. Компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і статутом товариства.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (далі - Закон), установчим документом товариства є статут; у статуті товариства зазначаються відомості, зокрема про, органи управління товариством, їх компетенцію, порядок прийняття ними рішень.

Згідно ст. 28 Закону, органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

Відповідно до ст. 39 Закону, виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства.

До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення).

Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва.

Згідно ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2, 4 ст. 62 Закону України "Про господарські товариства", у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства.

Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора).

Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Відповідно до п. 11.4, п. 11.13 статуту ТОВ "Горбулівське" органами управління Товариства є: вищий орган - загальні збори учасників; виконавчий орган - директор.

ОСОБА_1 був директором товариства з 26.06.2017 по 01.10.2019.

ОСОБА_2 був директором товариства з 02.10.2019 по 01.06.2021.

Відтак, керівники мали вирішальний вплив прийняття управлінських рішень Товариства.

За твердженням ліквідатора, період з 2017 по 2019 роки ТОВ "Горбулівське" було укладено ряд договорів оренди земельних ділянок з фізичними особами. Дані земельні ділянки Товариство використовувало для здійснення своєї господарської діяльності (вирощування зернових культур) (згідно переліку 57 осіб).

Повноваження ОСОБА_1 для укладення правочинів передбачені Статутом Товариства, а саме: пп. 11.11, Розділу 11 Статуту ТОВ "Горбулівське", який затверджено протоколом загальних зборів Учасників № 4 від 23.01.2018 де передбачено, що власник (засновник або фізична особа із числа із засновників, яка уповноважена загальними зборами засновників) або Директор виконує такі функції:

- самостійно вирішує всі питання діяльності Товариства, за винятком тих, які є компетенцією зборів учасників;

- без доручення діє від імені Товариства, представляє його інтереси;

- розпоряджається майном Товариства, укладає договори (правочини), видає довіреності, затверджує положення, інструкції, має право першого підпису на банківських документах, підписує звіти, грошові документи у відповідності до вимог даного Статуту;

- вступає у господарські відносини з підприємствами, організаціями, громадянами на підставі укладених договорів та цього Статуту;

- здійснює контроль за виконанням рішень загальних зборів учасників;

- представляє інтереси Товариства в судах, господарських судах;

- відкриває в установах банків рахунки Товариства, в тому числі валютні;

- затверджує штат Товариства, видає накази та розпорядження, обов`язкові для всіх працівників Товариства;

- здійснює права і несе обов`язки згідно з Статутом та законами України.

Згідно до пп. 11.13 Розділу 11 Статуту ТОВ "Горбулівське", якщо власник не здійснює свої права щодо управління Товариством безпосередньо, тоді для керівництва господарською діяльністю Товариства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) виконавчий орган.

Виконавчим органом Товариства є Директор. Директор вирішує всі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції зборів учасників.

Отже, повноваження Директора ТОВ "Горбулівське" Супрун О.В. надавали йому право (без погодження із загальним зборами учасників) самостійно розпоряджатись майном Товариства, в тому числі укладати договори (правочини), видавати довіреності, вступати в господарські відносини з громадянами на підставі укладених правочинів.

01.10.2019 загальними зборами учасників ТОВ "Горбулівське" було прийнято рішення про звільнення з 01.10.2019 ОСОБА_1 з посади директора Товариства та призначення ОСОБА_2 на посаду директора ТОВ "Горбулівське" з 02.10.2019 (протокол № 2 від 01.10.2019).

Зобов`язано ОСОБА_1 передати за актом приймання передачі новопризначеному директору оригінали установчих документів Товариства, протоколи, печатки Товариства, усі договори (у тому числі договори оренди землі), первинні та бухгалтерські документи, які стосуються господарської діяльності Товариства протягом 5 (п`яти) днів з дня звільнення.

Як вбачається в подальшому, ОСОБА_1 , не виконано вимоги загальних зборів учасників Товариства.

ОСОБА_2 було направлено до ОСОБА_1 вимогу за вих. № 11 від 04.10.2019 про передачу оригіналів установчих документів, бухгалтерської документації, укладених правочинів, а також автомобіль, трактори, сільськогосподарське обладнання (сівалку, оприскувач, розкидач добрив, плуги та інше).

З 12.11.2019 ТОВ "Горбулівське", згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, що в жовтні-листопаді 2019 державним реєстратором Сербо-Слобітської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області було зареєстровано припинення права оренди (інше речове право) ТОВ "Горбулівське" на ряд земельних ділянок (згідно переліку).

Як стверджує ліквідатор, право оренди ТОВ "Горбулівське" було припинено на підставі угод про розірвання договорів оренди, які були укладені між Товариством та власниками земельних ділянок в один день 15.09.2019. Зі сторони Товариства такі угоди були підписані ОСОБА_1 , як директором.

04.10.2019, 05.10.2019, 28.10.2019 та 29.10.2019 державним реєстратором Сербо-Слобідської сільської ради Ємільчииського району Житомирської області зареєстровано заяви про державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ "Горбулівське".

Як вже зазначалось, за твердженням ліквідатора, період з 2017 по 2019 роки ТОВ "Горбулівське" було укладено ряд договорів оренди земельних ділянок з фізичними особами, кількість яких становить 57 одиниць.

Договорів оренди земельних ділянок за період 2018-2019 роки, укладених ТОВ "Горбулівське" з фізичними особами, суду не надано.

Водночас суду надано копію договору про оренду земельної ділянки від 01.10.2019 (день звільнення ОСОБА_1 ), який укладено між ФОП Супруном О.В. та ОСОБА_12 .

Також надано ряд угод (21) від 2019 року про розірвання договорів оренди (до звільнення) та Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, які покладено в основу заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням до банкрутства.

Отже, за твердженням ліквідатора було укладено та розірвано договори оренди земельної ділянки. На підтвердження надано лише 21 копію угод про розірвання договорів оренди земельної ділянки. Договорів оренди земельних ділянок суду не надано.

Також ліквідатор стверджує, що угоди про розірвання були укладені в один день 05.09.2019.

Ліквідатор також зазначає про те, що деякі орендодавці ( ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ) не могли бути підписантами договорів так як є померлими. У той же час, доказів смерті таких осіб суду також не надано.

Суд зазначає, що цивільно-правовий договір є основною підставою виникнення зобов`я зально-правових відносин (зобов`язань), що встановлює певні суб`єк тивні права i суб`єктивні обов`язки для сторін, які його уклали.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ст.792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Отже для проведення аналізу умов договорів оренди земельних ділянок, укладених за період 2018-2019 роки між ТОВ "Горбулівське" та фізичними особами, на які посилається ліквідатор, суду необхідно дослідити такі договори.

Дослідження зазначених договорів на предмет узгоджених сторонами договору умов для розірвання договору є першочерговим завданням суду для встановлення факту неправомірності розірвання таких договорів.

Відсутність договорів оренди земельних ділянок укладених за період 2018-2019 роки між ТОВ "Горбулівське" та фізичними особами не дає суду можливості дослідити їх зміст та домовленості сторін, яка спрямована на встановлення цивільних прав та обов`язків згідно договорів оренди земельної ділянки, а також його складових (сторони, умови, предмет, строк дії, підстави для розірвання тощо)

Отже, суд не може дослідити умови (пунктів) договорів оренди, визначених на розсуд сторін і погоджених ними, й умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Слід зазначити, що умови, на яких договір укладається, мають важ ливе практичне значення, оскільки від них залежать особливості договірних прав і обов`язків сторін, а також належне виконання зобов`язань.

Суд не вбачає за можливе здійснити аналіз договорів про розірвання договорів оренди в контексті наявності підстав для субсидіарної відповідальності без договорів оренди. Крім того, як вже зазначено, що суду також не в повному обсязі надано угоди про розірвання.

Отже, без договорів оренди суд не може встановити факт правопорушення щодо неправомірності дій ОСОБА_1 в частині неправомірності розірвання договорів оренди, що призвело до неплатоспроможності боржника.

Також ліквідатором не доведено факт укладання договорів про розірвання договорів оренди з померлими особами.

Отже, заява ліквідатора не ґрунтується на належних та допустимих доказах щодо підтвердження вини керівника ОСОБА_1 , що складає об`єктивну та суб`єктивну сторону цивільно-правової відповідальності при доведенні субсидіарної відповідальності керівника боржника, яка призвела до відсутності майнових активів у банкрута для задоволення вимог кредиторів.

Ліквідатором не доведено причинно-наслідкового зв`язку між винними діями/бездіяльністю ОСОБА_1 та настанням негативних для боржника наслідків (неплатоспроможності боржника та відсутності у боржника активів для задоволення вимог, визнаних у процедурі банкрутства вимог кредиторів). Тобто, відсутність такого причинно-наслідкового зв`язку, який належить до об`єктивної сторони правопорушення, унеможливлює покладення субсидіарної відповідальності на ОСОБА_1 .

Крім того, не надання обґрунтованих доказів ліквідатором за поданою заявою не створило достатніх підстав щодо відмежування винних дій при субсидіарній відповідальності керівника від звичайних дій цього суб`єкта господарювання, у даному випадку ОСОБА_1 , які належать до звичайних ризиків підприємницької діяльності (ст.42 Господарського кодексу України), що можуть створювати теж настання неплатоспроможності боржника та відсутність активів на задоволення вимог кредиторів.

Також суд зазначає про те, що виходячи зі змісту частини другої статті 61 Кодексу про банкрутство, до суб`єктів субсидіарної відповідальності відносяться і засновники (учасники, акціонери), які відповідно до закону за своїм юридичним статусом та відповідно до установчих документів мають право безпосередньо давати обов`язкові для виконання боржником (його органів управління) вказівки, приймати рішення, видавати розпорядження чи накази боржнику. У законодавстві України віднесені до цієї групи особи іменуються як: «заінтересовані особи стосовно боржника» (стаття 1 Закону про банкрутство, стаття 1 Кодексу про банкрутство), «пов`язані особи» (стаття 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», стаття 14.1.159. Податкового кодексу України, стаття 52 Закону України «Про банки та банківську діяльність»), «кінцевий бенефіціарний власник (контролер)» (стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»).

Разом з тим ліквідатором не було доведено документально, що рішеннями, розпорядженнями чи наказами ОСОБА_1 було змінено економічну і (або) юридичну долю ТОВ "Горбулівське".

Отже, відсутність у ліквідатора обґрунтовано-документального причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_1 та неплатоспроможністю ТОВ "Горбулівське" і відсутністю у боржника майна для задоволення вимог його кредиторів не створює об`єктивну сторону правопорушення засновником в межах справи про банкрутство.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) під час розгляду справ неодноразово звертав увагу, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 22.06.2006 у справі "Miholapa v. Latvia" (Михолапа проти Латвії), від 31.05.2007 у справі "Andrejeva v. Latvia" (Андрєєва проти Латвії), від 21.10.2011 у справі "Дія-97" проти України").

Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити її, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду.

Однак, судом встановлено, що ліквідатором не надано належних та допустимих доказів, які би достеменно підтверджували вину ОСОБА_1 у доведенні юридичної особи ТОВ "Горбулівське" до неплатоспроможності.

При поданні відповідної заяви, ліквідатором не доведено, що вчинення відповідальною особою боржника дій (розірвання договорів оренди земельної ділянки), що на думку ліквідатора призвело до збільшення кредиторської заборгованості боржника, внаслідок чого останнє стало неплатоспроможним і було визнано банкрутом, відбулось без реального наміру виконання таких правочинів з боку ТОВ "Горбулівське", з метою штучного збільшення кредиторської заборгованості, а також в один і той самий період часу або з незначним проміжком часу з прийняттям рішення, вказівки на вчинення майнових дій з виведення активів боржника.

Також слід зазначити, що ухвалами Господарського суду Житомирської області від 14.03.2023, від 11.04.2023, від 30.05.2023 від ліквідатора витребовувалася додаткові письмові пояснення, з приєднанням відповідних копій та наданням оригіналів для огляду в судовому засіданні, щодо: договорів, посилання на які йде у заяві №100-ГРБ від 17.08.2022 про покладення субсидіарної відповідальності (договори оренди, розірвання, припинення, тощо); підтвердження повноважень осіб на укладення таких договорів; загальної кількості договорів оренди та площі орендованої земельної ділянки до розірвання/припинення договорів та після такого розірвання/припинення; можливості банкрута здійснювати господарську діяльність на орендованій землі, яка залишилася після розірвання/припинення частини договорів оренди, та можливість погашати прострочену кредиторську заборгованість; щодо наявності та розміру простроченої заборгованості перед кредиторами (в т.ч. податкового боргу та іншої заборгованості) станом на дати розірвання/припинення договорів; вартість активів банкрута, в т.ч. кредиторської заборгованості та коштів на рахунках, станом на момент укладення договорів про розірвання/припинення договорів оренди землі та після їх укладення, достатність таких активів для погашення вимог кредиторів; повноти дій ліквідатора по формуванню ліквідаційної маси; наявності інших обставин, які належать до ризиків підприємницької діяльності, що призвели до неплатоспроможності боржника; моменту виникнення неплатоспроможності банкрута; наявності вини інших осіб у доведенні до банкрутства; вжиття ОСОБА_2 належних та ефективних заходів на усунення негативних наслідків від укладених догорів розірвання/припинення та запобіганню загрозі неплатоспроможності; протиправності діяльності ОСОБА_1 , яка б свідчила про доведення підприємства боржника до банкрутства; щодо доказів на підставі яких визначено розмір субсидіарної відповідальності. Надати суду письмове пояснення щодо причинно-наслідкового зв`язку між винними діями/бездіяльністю керівника та настанням негативних для боржника наслідків (неплатоспроможності боржника та відсутності у боржника активів для задоволення вимог, визнаних у процедурі банкрутства вимог кредиторів).

Крім того, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 29.06.2023 постановлено перейти із стадії розгляду справи по суті до попередньої стадії судового процесу - підготовчого провадження, поновивши підготовче провадження у справі №906/1274/20 (906/633/22).

Тобто суд під час розгляду справи вживав всіх можливих заходів щодо отримання необхідних доказів.

Розгляд справи відкладався неодноразово, з метою надання ліквідатору можливості скористатися правами, передбаченими ГПК України, та подання суду належних та допустимих доказів.

Отже, судом здійснено усі процесуальні дії, які були направлені на надання ліквідатору можливості подати суду необхідні докази.

Виходячи з положень ст. 73 та ч.1 ст. 74 ГПК України (щодо покладеного на сторону/учасника у справі про банкрутство тягаря доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень), обставини існування або відсутності будь-якого із наведених елементів/складових об`єктивної сторони цивільного правопорушення (стверджуваних або заперечуваних: вчинення дії, бездіяльність, існування боргу в період вчинення боржником майнової дії тощо), мають бути доведені у встановленому законом порядку.

Відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, що вказують на доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує існування об`єктивної сторони порушення з доведення до банкрутства (банкрутства), а відповідно позбавляє суд підстав визначити суб`єктів відповідальності, встановити вину у діях/бездіяльності цих осіб та покласти субсидіарну відповідальність на її суб`єктів.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному зверненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відтак, звертаючись до суду з заявою сторона, в силу приписів ст. 74 ГПК України, зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У даному випадку тягар доказування наявності підстав для покладення субсидіарної відповідальності покладено на ліквідатора.

Звертаючись до суду з заявою про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника ліквідатором не доведено належними та допустимими доказами обставини, які б свідчити про те, що дії керівника боржника були спрямовані на зменшення активів товариства.

З приводу решти доводів ліквідатора, викладених в заяві та додаткових поясненнях, суд звертає увагу, що такі аргументи були враховані, при цьому вони не підтвердженні доказами та не спростовують висновків суду зроблених вище.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене вище, розглянувши заяву ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням підприємства до банкрутства, дослідивши матеріали справ у сукупності та оцінивши наявні в матеріалах справ докази, суд дійшов висновку щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення поданої заяви.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Господарським судом враховано висновки про застосування норм права, викладених у постановах Верховного суду, які стосуються спірних правовідносин у даній справі.

Керуючись статтями 7, 42, 61 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Житомирської області, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" Кирик Оксани Володимирівни В. №100-ГРБ від 17.08.2022 про покладення субсидіарної відповідальності відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складання повного тексту рішення: 28.09.23

Суддя Гнисюк С.Д.