ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.09.2023р. Справа №905/1926/18

за позовом ОСОБА_1 , м.Київ

до відповідача 1 Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка, Донецької області

до відповідача 2 BARLENKO LTD, Nicosia, Cyprus

про стягнення збитків у сумі 1375500,00 грн., інфляційних втрат у сумі 892837,05 грн. та 3% річних у сумі 219081,49 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Бутенко П.Є.

Представники сторін:

від позивача: Бєлкін Л.М., Димарчук М.П. (в режимі відеоконференції)

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: не з`явився

1. Суть спору.

12.10.2018р. ОСОБА_1 , м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області із позовом до Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка, BARLENKO LTD, Nicosia, Cyprus про стягнення збитків у сумі 3978520,00 грн.

02.04.2019р., 23.04.2019р. та 02.05.2019р. через канцелярію господарського суду Донецької області від позивача надійшли заяви про зміну підстав позову, в яких останній просив суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 3931620,00 грн., спричинені внаслідок неправомірних дій останнього, що полягають у придбанні належних позивачу акцій за публічною безвідкличною вимогою за ціною, визначеною без застосування коефіцієнта ринкової капіталізації, що значно нижче ринкової ціни на акції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем статей 8, 65, 65-2 ЗУ Про акціонерне товариства щодо визначення ціни викупу акцій за публічною безвідкличною вимогою відповідача 2 про придбання акцій у всіх власників ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод, затвердженого протоколом Наглядової ради 25 від 27.04.2018р.

2. Рух справи.

Рішенням господарського суду Донецької області від 10.06.2019р. по справі №905/1926/18 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод про стягнення збитків у сумі 3931620,00 грн. відмовлено; провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до BARLENKO LTD закрито.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.09.2019р. по справі №905/1926/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Донецької області від 10.06.2019р. у справі №905/1926/18 залишено без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 10.06.2019р. у справі №905/1926/18 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.02.2021р. по справі №905/1926/18 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення господарського суду Донецької області від 10.06.2019р. та постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.09.2019р. у справі №905/1926/18 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

13.04.2021р. матеріали справи №905/1926/18 надійшли до господарського суду Донецької області та протоколом автоматичного розподілу справ від 13.04.20121р. справу №905/1926/18 передано на розгляд судді Левшиної Г.В.

Ухвалою суду від 15.04.2021р. прийнято справу №905/1926/18 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, LTD про стягнення збитків у сумі 3931620,00 грн. до провадження судді Левшиної Г.В.; підготовче засідання призначено на 13.05.2021 року о 14:30 год.

Під час нового розгляду справи:

- ухвалою суду від 13.05.2021р. відмовлено у задоволенні клопотання від 13.05.2021р. ОСОБА_2 про об`єднання в одне провадження справ №905/828/21 та №905/1926/18; відмовлено у задоволенні клопотання №11/20/412 від 30.04.2021р. Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод про вручення документів відповідачу 2 в порядку Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965р.;

- ухвалою суду від 31.05.2021р. відмовлено у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка про зупинення провадження у справі №905/1926/18;

- ухвалою суду від 01.07.2021р. призначено у справі №905/1926/18 судову економічну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; зупинено провадження у даній справі до отримання висновку судової економічної експертизи;

- постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.08.2021р. ухвалу господарського суду Донецької області від 01.07.2021р. у справі №905/1926/18 в частині визначення експертної установи змінено; проведення судової економічної експертизи доручено Національному науковому центру Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса;

- 14.09.2022р. на адресу господарського суду Донецької області від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог та заміну відповідача 2 BARLENKO LTD, Nicosia, Cyprus на ОСОБА_3 , м.Київ;

- ухвалою від 04.10.2022р. поновлено провадження у справі №905/1926/18;

- ухвалою від 01.11.2022р. задоволено частково заяву ОСОБА_1 , м.Київ про зменшення позову та заміну відповідача 2 належним відповідачем: визначено наступний предмет спору по справі №905/1926/18 - стягнення з ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" збитків у сумі 1375500,00 грн., інфляційних втрат у сумі 680597,40 грн. та 3% річних у сумі 172637,36 грн.; в задоволенні решти заяви ОСОБА_1 , м.Київ, що надійшла на адресу суду 14.09.2022р., відмовлено;

- ухвалою суду від 20.12.2022р. призначено у справі №905/1926/18 судову економічну експертизу, проведення якої доручено Національному науковому центру Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса; зупинено провадження у даній справі до отримання висновку судової економічної експертизи;

- 27.02.2023р. до господарського суду Донецької області від Національного наукового центру Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшов висновок експерта від 07.02.2023р. №48473 за результатами проведення економічної експертизи;

- ухвалою суду від 06.03.2023р. поновлено провадження у справі №905/1926/18; підготовче засідання призначено на 03.04.2023 року о 14:00 год.; запропоновано сторонам до дати підготовчого засідання надати письмові пояснення по суті спору з урахування висновку експерта від 07.02.2023р. №48473 за результатами проведення економічної експертизи;

- 26.04.2023р. до канцелярії суду надійшло клопотання позивача про збільшення позовних вимог;

- згідно з ухвалою від 01.05.2023р. задоволено заяву ОСОБА_1 , м.Київ про збільшення позовних вимог; визначено наступний предмет спору по справі №905/1926/18: стягнення з ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" збитків у сумі 1375500,00 грн., інфляційних втрат у сумі 892837,05 грн. та 3% річних у сумі 219081,49 грн.;

- 25.05.2023р. через підсистему Електронний суд від Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди у сумі 2684,00 грн. Згідно з ухвалою суду від 29.05.2023р. відмовлено Приватному акціонерному товариству Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка Донецької області у поновленні процесуального строку для звернення з зустрічною позовною заявою; зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка Донецької області про стягнення моральної шкоди у сумі 2684,00 грн. повернуто заявнику;

- ухвалою суду від 07.06.2023р. зупинено провадження у справі №905/1926/18 до закінчення апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод на ухвалу господарського суду Донецької області від 29.05.2023р. та повернення матеріалів справи до господарського суду Донецької області. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.07.2023р. ухвалу господарського суду Донецької області від 29.05.2023р. залишено без змін. 10.07.2023р. справа повернута до господарського суду Донецької області.

- ухвалою від 17.07.2023р. поновлено провадження у справі №905/1926/18;

- ухвалою суду від 25.07.2023р. відмовлено у задоволенні клопотань Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка Донецької області про призначення судової колегії для розгляду даної справи та перенесення підготовчого засідання; призначено розгляд справи по суті на 22.08.2023 року о 14:00 год.

- в судовому засіданні 22.08.2023р. приймав участь позивач разом з представником, які надали вступне слово у справі. Враховуючи наявне клопотання відповідача 1 про відкладення судового засідання в засіданні суду оголошено перерву до 25.09.2023р. о 14.00 год.

- в засідання суду 25.09.2023р. з`явилися позивач та його представник. Відповідачем 1 на адресу суду направлене клопотання про відкладення судового засідання внаслідок участі представника в іншому судовому процесі. Дане клопотання відповідача 1 судом залишено без задоволення, враховуючи відсутність відповідних підстав. Так, відповідач 1 не вперше заявляє відповідні клопотання, яке судом вже задовольнялось. Крім цього, у даній справі було декілька представників відповідача 1, що робить можливим участь одного з них у судовому засіданні у даній справі. При цьому, нез`явлення відповідача 1 в судові засідання не унеможливлює розгляд даної справи. В судовому засіданні 25.09.2023р. судом та позивачем досліджено наявні у справі докази, обставини, позивачем надане заключне слово.

3. Правова позиція позивача при новому розгляді справи.

14.09.2022р. на адресу господарського суду Донецької області від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог та заміну відповідача 2 BARLENKO LTD, Nicosia, Cyprus на ОСОБА_3 , м.Київ, згідно якої позивачем заявлене клопотання про заміну відповідача 2 на належного відповідача 2, ОСОБА_3 , м.Київ; про стягнення солідарно з відповідачів збитків в сумі 1375500,00 грн., інфляції в сумі 680597,40 грн. за період з травня 2018р. по 14.08.2022р. та трьох процентів річних в сумі 172637,36 грн.

Ухвалою від 01.11.2022р. задоволено частково заяву ОСОБА_1 , м.Київ про зменшення позову та заміну відповідача 2 належним відповідачем: визначено наступний предмет спору по справі №905/1926/18 - стягнення з ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" збитків у сумі 1375500,00 грн., інфляційних втрат у сумі 680597,40 грн. та 3% річних у сумі 172637,36 грн.; в задоволенні решти заяви ОСОБА_1 , м.Київ, що надійшла на адресу суду 14.09.2022р., відмовлено.

26.04.2023р. до канцелярії суду надійшло клопотання позивача про збільшення позовних вимог, яке згідно з ухвалою від 01.05.2023р. задоволено та визначено наступний предмет спору по справі №905/1926/18: стягнення з ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" збитків у сумі 1375500,00 грн., інфляційних втрат у сумі 892837,05 грн. та 3% річних у сумі 219081,49 грн.

Обгрунтовуючи дані позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем 1 статей 8, 65, 65-2 ЗУ Про акціонерні товариства щодо визначення ціни викупу акцій за публічною безвідкличною вимогою відповідача 2 про придбання акцій у всіх власників ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод, затвердженого протоколом Наглядової ради 25 від 27.04.2018р.

В засіданні суду 22.08.2023р. при наданні вступного слова суду позивачем усно викладено вимоги про стягнення солідарно з відповідачів збитків у сумі 1375500,00 грн., інфляційних втрат у сумі 892837,05 грн. та 3% річних у сумі 219081,49 грн.

В засіданні суду 25.09.2023р. та за змістом заяви позивача «Узагальнені пояснення з приводу вимог Позивача», останнім зазначено про стягнення грошових коштів виключно з відповідача 1.

Як встановлено, матеріали справи не містять поданої у відповідності до вимог ст.ст.46, 161, 169 Господарського процесуального кодексу України заяви позивача з відповідними вимогами про стягнення суми збитків саме солідарно з відповідачів.

Так, відповідно до ст.46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею. У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Згідно із ст.161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

При розгляді справи судом згідно із ст.169 Господарського процесуального кодексу України учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

З урахуванням викладеного, виходячи з того, що за вимогами ст.46 Господарського процесуального кодексу України передбачено подання саме письмової заяви про зміну предмету або підстав позову, приймаючи до уваги наявну у матеріалах справи останню письмову заяву позивача про збільшення позову, що надійшла на адресу суду 26.04.2023р., фактично судом розглядаються вимоги позивача про стягнення з ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" збитків у сумі 1375500,00 грн., інфляційних втрат у сумі 892837,05 грн. та 3% річних у сумі 219081,49 грн.

4. Правова позиція відповідачів при новому розгляді справи.

Відповідач 1 проти позовних вимог з урахуванням їх зміни позивачем заперечує, посилаючись на наступне:

- позивач не довів наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема: наявність збитків та їх розмір, протиправність поведінки відповідачів, вини Товариства при затвердженні наглядовою радою ринкової вартості акцій на підставі звіту про оцінку, виконаного Товариством з обмеженою відповідальністю "Оціночний стандарт" (далі ТОВ "Оціночний стандарт");

- поведінка Товариства була правомірною під час проведення процедури обов`язкового продажу акцій;

- звіт про оцінку від 02.05.2018 (далі Звіт), яким визначена вартість однієї акції у розмірі 13,13 грн, відповідає вимогам закону, що підтверджується рецензіями Всеукраїнської громадської організації "Всеукраїнська спілка експертів оцінювачів" (далі ГО "Всеукраїнська спілка експертів оцінювачів") від 04.05.2018;

- ринкова вартість, затверджена наглядовою радою ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод", не використовувалась при обов`язковому викупі акцій, а ціна обов`язкового продажу акцій визначена на підставі п.1 ч.5 ст.65-2 Закону "Про акціонерні товариства" і позивач погодився з цією ціною, підписавши заяву про виплату коштів за належні йому акції з рахунку умовного зберігання (ескроу);

- позивачем не доведено завдання йому збитків; позивач не є особою правомочною самостійно здійснювати розрахунок ринкової вартості акцій Товариства;

- члени наглядової ради не наділені спеціальними знаннями у галузі оцінки майна, щоб самостійно визначити чи відповідає вимогам закону визначена незалежним оцінювачем ринкова вартість майна; таким чином, у членів наглядової ради відсутня вина (умисел, необережність) при заподіянні збитків внаслідок затвердження необґрунтованого звіту про оцінку акцій;

- вартість акції, визначена за допомогою формули «вартості чистих активів» станом на дату у віддаленому минулому може не відповідати дійсній ринковій вартості акції; згідно «Методики комплексних експертних досліджень визначення вартості акцій підприємств», затвердженої ННЦ «Інститут судових експертиз ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса», балансова вартість акцій не є вартістю, за якою акції можуть бути придбані на ринку, а є лише довідковою величиною, що характеризує вартість чистих активів, яка припадає на одну просту акцію. При цьому, така балансова вартість може бути як вищою так й нижчою ринкової вартості акції, внаслідок чого отримана позивачем за формулою «вартості чистих активів» балансова вартість не може спростовувати чи підтверджувати обставини заниження ціни обов?язкового продажу акцій, так як не є ринковою вартістю акцій; формула «вартості чистих активів» не передбачає переоцінку активів і зобов?язань, а отже суперечить п.11 Національного стандарту з оцінки майна №3; розрахунок справедливої ринкової вартості акції товариства неправомірно зроблений з урахуванням показників річної фінансової звітності товариства за 2017 рік, а не станом на 26.04.2018р.

Відповідач 2 під час первісного розгляду спору заперечував проти позову. Зокрема, згідно відзиву на позов відповідач 2 стверджував про викуп акцій за публічною безвідкличною вимогою з дотриманням вимог ст.65-2 Закону України Про акціонерні товариства. Крім того, відповідачем 2 було зазначено, що при обов`язковому продажу акцій ПрАТ АКХЗ ринкова оцінка не використовувалась, оскільки вартість продажу акцій визначена за останні 3 місяця біржового курсу у відповідності до ст.8 ЗУ Про акціонерні товариства, з підстав знаходження акцій ПрАТ АКХЗ у вільному обігу на біржі АТ Українська біржа. Крім того, відповідач 2 зазначав про недоведеність належним чином факту спричинення збитків, наявності причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою відповідачів та спричиненням збитків позивачу, вини відповідачів. Також, відповідачем 2 вказано, що він є неналежним відповідачем внаслідок відсутності вимог до нього, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог до відповідача 2 слід відмовити.

27.10.2022р. відповідачем 2 надано письмові пояснення щодо спору, за змістом яких суттєва зміна ціни обов?язкового продажу акцій Товариства становить собою непропорційне втручання в право Компанії на мирне володіння майном; внаслідок міноритарного пакета акцій позивач не міг продати останні за справедливою ціною; встановлені у справі №905/671/19 обставини не є преюдиційними для учасників цієї справи, до розгляду якої не були залучені учасники даної справи; у справі №905/671/19 суд не встановлював обставини дійсної ринкової вартості акцій Товариства, а встановив обставини справедливої компенсації саме для акціонера ОСОБА_4 ; надані позивачем розрахунки не відповідають вимогам законодавства та актам з оцінки майна, використана позивачем формула чистої вартості активів не відповідає положенням національних стандартів з оцінки майна.

5. Встановлені судом обставини справи.

26 квітня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Атріус Груп (далі Продавець) та Barlenko Ltd (далі Покупець) від імені якого діє Приватне акціонерне товариство Альтана Капітал (далі Повірений Покупця) укладено договір купівлі продажу акцій №БВ20180426/02-АК, згідно п.1.1. якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити акції з наступними характеристиками: вид акцій акції прості іменні; емітент акцій: Приватне акціонерне товариство Авдіївський коксохімічний завод міжнародний ідентифікаційний номер: UA; форма існування акцій: бездокументарна; кількість акцій: 550000 (п`ятсот п`ятдесят тисяч) штук; сума Договору: 8250000,00 грн.

Право власності на Акції переходять від Продавця до Покупця з моменту зарахування Акції на рахунок у цінних паперів Покупця у депозитарній установі, відповідно до чинного законодавства України (п.2.2. Договору).

За приписами п.8.1. цей Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами та припиняє свою дію: з моменту повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором; в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Договір підписаний сторонами у встановленому законодавством порядку.

Після чого, 27.04.2018 року між ОСОБА_5 (далі Сторона 1), Приватним акціонерним товариством Фірма верхнього одягу ФЕЯ (далі Сторона 2) та БАРЛЕНКО ЛТД (далі Сторона 3) укладено договір, за умовами п.А якого Сторони є афілійованими особами в розумінні п.1 ч.1 ст.2 Закону України Про акціонерні товариства, а саме Сторона 2 та Сторона 3 під контролем Сторони 1.

Сторона 1 прямо володіє 94,60034% акцій Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод (Україна, ідентифікаційний номер 00191075) (далі Товариство); Сторона 2 прямо володіє 0,11842% акцій Товариства; Сторона 3 прямо володіє 0,28196% акцій Товариства (п.п. В, С, D Договору).

Згідно п.Е та п.1 Договору Сторони разом мають право власності на домінуючий контрольний пакет акцій Товариства, який таким чином перебуває у прямі та опосередкованій власності Сторони 1; враховуючи норми статті 65-2 Закону України Про акціонерні товариства та на підставі ст.627 Цивільного кодексу України, Сторони уклали цей договір, яким домовились визначити Сторону 3 особою, що уповноважена на вчинення наступних дій: вимагати від інших акціонерів продажу належних їх акцій Товариства шляхом надсилання до Товариства публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій в усіх власників акцій Товариства та вчиняти всі інші дії відповідно до вимог та у порядку, визначеними ст.65-2 Закону України Про акціонерні товариства. Сторона 3 вчиняє дії, зазначені в п.1 цього Договору, від власного імені та за власні кошти, самостійно несе ризик збитків за неналежне виконання своїх зобов`язань (п.2 Договору).

Відповідно до п.6 цей Договір набуває чинності з дня його підписання Сторонами та діє до повного виконання Стороною 3 дій, зазначених в п.1 цього Договору.

Зазначений Договір підписаний Сторонами у встановленому законодавством порядку.

27.04.2018р. ОСОБА_5 надіслано ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод Повідомлення про набуття права власності на домінуючий контрольний пакет акцій ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод, в якому зазначено про структуру власності ОСОБА_5 та її афілійованих осіб. Разом з цим, зазначено наступне: Ціна, передбачена п.1 та п.2 ч.5 ст. 65-2 ЗУ Про акціонерні товариства: найвища ціна акції, за якою заявник вимоги, його афілійовані особи або треті особи, що діють спільно з ним, придбавали акції цього товариства протягом 12 місяців, що передують даті набуття домінуючого контрольного пакета акцій включно з датою набуття 15,00 гривень за одну іменну акцію ПрАТ АКХЗ; опосередковано набули право власності на акції ПрАТ АКХЗ згідно з вимогами п.2 ч.5 ст.65-2 ЗУ Про акціонерні товариства не відбувалось. Дата набуття домінуючого контрольного пакету акцій Товариства: 27.04.2018р.

Крім того, у повідомленні зазначено, що BARLENKO LTD виступить суб`єктом реалізації прав, передбачених статтею 65-2 ЗУ Про акціонерні товариства для заявника вимоги на підставі відповідного договору.

Протоколом засідання наглядової ради ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод №209 від 30.04.2018р., на підставі отриманого Повідомлення про набуття права власності на домінуючий контрольний пакет акцій ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод, вирішено обрати ТОВ Оціночний Стандарт оцінювачем ринкової вартості акцій Товариства станом на 26.04.2018 року; надано дозвіл Товариству на укладання з ТОВ Оціночний Стандарт Договору про надання послуг щодо оцінки ринкової вартості 1 (однієї) простої іменної акції Товариства, у складі пакетів загальної кількістю 4,99928% від статутного фонду станом на 26.04.2018р. з метою реалізації права обов`язкового продажу простих іменних акції акціонерами на вимоги особи (осіб, що діють спільно), яка є власником домінуючого контрольного пакету акцій, та надання рецензії незалежного оцінювача на Звіт Оцінка ринкової вартості 1 (однієї) простої іменної акції Товариства.

30.04.2018р. між відповідачем 1 та ТОВ Оціночний Стандарт укладено договір №438/18Ю, предметом якого є оцінка ринкової вартості 1 (однієї) акції простої іменної Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, у складі пакетів загальної кількістю 4,99928% від статутного фонду станом на 26.04.2018р. з метою реалізації права обов`язкового продажу простих іменних акції акціонерами на вимоги особи (осіб, що діють спільно), яка є власником домінуючого контрольного пакету акцій та надання рецензії незалежного оцінювача на Звіт Оцінка ринкової вартості 1 (однієї) простої іменної акції Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод у складі пакетів загальної кількістю 4,99928% від статутного фонду станом на 26.04.2018р. з метою реалізації права обов`язкового продажу простих іменних акції акціонерами на вимоги особи (осіб, що діють спільно), яка є власником домінуючого контрольного пакету акцій.

Згідно Звіту про оцінку вартості 1 (однієї) простої у складі пакетів загальної кількістю 4,99928% від статутного фонду з метою реалізації права обов`язкового продажу простих іменних акції акціонерами на вимоги особи (осіб, що діють спільно), яка є власником домінуючого контрольного пакету акцій) ПрАТ АКХЗ від 02.05.2018р. ринкова вартість 1 (однієї) простої іменної акції Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод у складі пакетів загальної кількістю 4,99928% від статутного фонду з метою реалізації права обов`язкового продажу простих іменних акції акціонерами на вимоги особи (осіб, що діють спільно), яка є власником домінуючого контрольного пакету акцій) станом на 26.04.2018р. становить: 13,13 грн. (тринадцять гривень 13 коп.) без ПДВ.

Протоколом засідання Наглядової ради ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод №211 від 04.05.2018р. затверджено ринкову вартість 1 (однієї) простої іменної акції ПрАТ АКХЗ у розмірі 13,13 грн.

04.05.2018р. відповідачем 1 надіслано BARLENKO LTD повідомлення про затвердження ринкової вартості акцій ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод станом на 26.04.2018р.

04 травня 2018 року між Публічним акціонерним банком Перший Український Міжнародний Банк (далі - Банк) та BARLENKO LTD (далі Клієнт) укладено договір рахунку умовного зберігання (ескроу) №31/2017-7, предметом якого є відкриття Клієнту рахунку умовного зберігання (ескроу) у національній валюті та здійснення його обслуговування у відповідності до умов цього Договору та чинного законодавства України, у тому числі Закону України Про акціонерні товариства та нормативно-правових актів Національного банку України. Рахунок використовується з метою оплати ціни акцій Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод в межах процедури обов`язкового продажу акцій на вимогу Клієнта, що є власником домінуючого контрольного пакета акцій Емітента (або уповноваженою особою, яка діє в інтересах групи осіб, що спільно є власниками домінуючого контрольного пакету акцій Емітента) (п.1.3.).

На виконання умов зазначеного договору, ПАТ Перший Український Міжнародний Банк відкрито на ім`я UAH у валюті UAH (з метою оплати ціни акцій Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод), що підтверджується довідкою ПАТ ПУМБ №2879 від 04.05.2018р.

05 травня 2018 року BARLENKO LTD надіслано на адресу відповідача 1 Публічну безвідкличну вимогу про придбання акцій усіх власників акцій Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод (далі Вимога).

Згідно п.4 Вимоги ціна придбання акцій та порядок їх визначення: 15,00 гривень за одну просту іменну акцію ПрАТ АКХЗ. Ціна придбання акцій визначена відповідно до ч.5 ст.65-2 ЗУ Про акціонерні товариства як найвища з наступних:

- найвища ціна акції, за якою заявник вимоги та/або його афілійовані особи придбавали акції ПрАТ АКХЗ протягом 12 місяців, що передують даті набуття домінуючого контрольного пакету акцій ПрАТ АКХЗ включно з датою набуття (15,00 грн.);

- ринкова вартість акцій ПрАТ АКХЗ, визначена суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність станом на останній робочий день, що передує дню набуття заявником вимоги домінуючого пакета акцій 26.04.2018р. (13,13 грн.);

- середній біржовий курс за останні три місяці, що передують даті набуття домінуючого контрольного пакета акцій ПрАТ АКХЗ, визначений ПАТ Українська біржа (9,6723 грн.).

Розділом 6 Вимоги визначено порядок реалізації останньої.

Зазначена Вимога отримана відповідачем 1 07.05.2018р., що підтверджується відміткою про отримання №11/09/371 від 07.05.2018р.

Після, вказана Вимога опублікована на сайті ПрАТ АКХЗ https://akhz.metinvesthilding.com/ua/about/info, а також на загальнодоступній інформаційній базі Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України https://stockmarket.gov.ua//.

Згідно з реєстром власників іменних цінних паперів ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод", складеним ПАТ "Національний депозитарій України" станом на 10.05.2018 (дата складання 11.05.2018), ОСОБА_1 обліковувався в реєстрі власників цінних паперів ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод", депозитарний код рахунку в цінних паперах - 402669-UA11200014, загальна кількість цінних паперів 35000, загальна номінальна вартість цінних паперів 61600, кількість голосуючих цінних паперів 35000, відсоток у статутному капіталі - 0,017942.

Повідомленням про перерахування грошових сум за акції ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод відповідач 2 повідомив відповідача 1 та ПАТ Національний депозитарій України про перерахування на рахунок умовного зберігання 17.05.2018р. грошових коштів у сумі 146275680,00 грн.

Актом приймання передачі від 17.05.2018р., підписаним з боку ПАТ ПУБМ та відповідачів, визначено список осіб, у яких придбаваються акції ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод.

23 травня 2018 року позивач звернувся до ПАТ ПУМБ з заявою про виплату коштів з рахунку ескроу на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ ПУМБ у розмірі 525000,00 грн., які були ним в подальшому отримані.

14.06.2018 ОСОБА_1 направив Товариству лист з вимогою здійснити перерахунок ціни викупу акцій.

ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" листом від 03.07.2018 №11/09/446 повідомило ОСОБА_1 , що Товариство не визначало ціну викупу акцій та не приймало участі у процедурі, пов`язаній з обов`язковим продажем простих акцій ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" акціонерами на вимогу особи (осіб, що діють спільно), яка є власником домінуючого контрольного пакета акцій, відповідно до ст.65-2 Закону "Про акціонерні товариства", а тому не має повноважень провести перерахунок виплати за придбані у ОСОБА_1 акції ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод".

14.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до Фонду державного майна України з проханням про рецензування Звіту про оцінку.

Фонд державного майна України листом від 27.12.2018 №10-58-26554 повідомив, що з метою витребування Звіту про оцінку він вже звернувся до ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" з запитом від 20.06.2018 №10-58-12358. На цей запит було отримано копію Звіту про оцінку. Відповідно до ст.13 Закону "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" Фонд державного майна України забезпечив рецензування копії Звіту, за результатами якого встановив, що копія Звіту класифікується за ознакою абзацу четвертого п.67 Національного стандарту № 1, як така, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у Звіті після виправлення цих недоліків.

Як зазначав позивач первісно, у позові про стягнення з відповідача 1 збитків у розмірі 3931620 грн., останні спричинені пред`явленням публічної вимоги про придбання акцій, що належать позивачу, за заниженою ціною у розмірі 15,00 грн., яка була визначена внаслідок порушення наглядовою радою ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" вимог ст.ст.8, 65, 65-2 Закону "Про акціонерні товариства" при затвердженні ціни викупу акцій у протоколі від 04.05.2018 № 211. Саме ці дії призвели до заподіяння збитків позивачеві примусовий викуп акцій по ціні, що в декілька разів нижча за справедливу ринкову вартість.

Ринкову вартість однієї акції (127,33 грн.) позивач визначав виходячи із розміру суми дивідендів на одну акцію за 2017 рік (11,79 грн.) та середньозваженої процентної ставки в національній валюті за новими депозитами домогосподарств у квітні 2018 (10,8%). Розмір збитків позивач визначив як різницю між ринковою вартістю пакету акцій, належних позивачу (4456620 грн.), та сумою, фактично отриманою позивачем від покупця (525000 грн.).

Згідно постанови Верховного Суду від 17.02.2021р. у справі №905/1926/18, якою було скасовано попередні судові рішення першої та апеляційної інстанцій та направлено справу на новий розгляд, касаційною інстанцією:

- зазначено, що суди не надали належну правову оцінку аргументації позивача про несправедливість затвердженої відповідачем 1 оцінки і безпідставно відмовили позивачу у клопотанні про призначення експертизи для визначення справедливої (ринкової) вартості акцій, право власності на які перейшло від позивача до компанії "Барленко ЛТД" внаслідок проведеної процедури сквіз-аут;

- наведене погодження з доводами позивача про те, що наглядова рада не мала права застосовувати при проведенні оцінки п.2 ч.2 ст.8 Закону "Про акціонерні товариства" (середній біржовий курс таких цінних паперів на відповідній фондовій біржі, розрахований такою фондовою біржою за останні три місяці їх обігу, що передують дню, станом на який визначається ринкова вартість таких цінних паперів), оскільки статутом, затвердженим загальними зборами акціонерів Товариства (протокол від 27.04.2018 №25) передбачено виключення цієї норми для ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод". Для наглядової ради як органу Товариства ці норми почали діяти з дати ухвалення рішення загальними зборами Товариства, а не з дати державної реєстрації статуту, як помилково зазначили суди попередніх інстанцій. Це випливає зі змісту ст.10 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань". Таким чином, на дату ухвалення наглядовою радою рішення про затвердження ринкової вартості акцій 04.05.2018, ця норма статуту вже діяла;

- наголошено, що затвердження наглядовою радою оцінки акцій не може бути лише формальним процесом в процедурі сквіз-аут, бо фактично від визначення справедливої ціни акцій залежить правомірність процедури. При проведенні сквіз-ауту ціна має бути не лише ринковою, а й справедливою. Це означає, що така ціна може бути вище ринкової, адже у особи без волі та бажання вилучають майно, яким вона володіла на праві власності і не планувала його відчужувати. Суд звернув увагу, що дослідження наведених обставин має істотне значення для вирішення даного спору, адже наявність певної недобросовісної поведінки з боку власника домінуючого контрольного пакета акцій (зокрема, опосередкованої рішеннями акціонерного товариства) може спричинити покладення на міноритарного акціонера, який не має можливості вплинути на визначення ціни акцій, непропорційного тягаря у зв`язку з примусовим відчуженням належних йому акцій;

- наведена позиція, що при розрахунку справедливої (ринкової) вартості акцій при сквіз-ауті має бути застосований майновий метод оцінки (як єдиний або поряд з іншими), що випливає з ч.6 ст.9 Закону "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", національних стандартів оцінки майна (Національний стандарт №1 та Національний стандарт №3 "Оцінка цілісних майнових комплексів", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 №1655). При застосовуванні майнового підходу справедлива (ринкова) ціна однієї простої акції Товариства має визначатися у складі пакету загальною кількістю 100% від статутного фонду (капіталу) за формулою: "ринкова вартість чистих активів товариства поділена на загальну кількість простих акцій товариства".

Під час нового розгляду справи з урахуванням заяв про зміну предмету позову, збільшення позовних вимог вартість однієї акції (54,30 грн.) позивач визначав згідно розрахунку, наведеного у постанові Верховного Суду у справі №905/671/19.

При цьому, розмір збитків у даній справі розрахований позивачем наступним чином:

54,30 грн. (ринкова вартість однієї акції)-15,00 грн. (отримана позивачем сума за одну акцію) =39,30 грн. за 1 акцію;

35000 шт. (пакет акцій позивача)*39,30 грн.=1375500,00 грн. (сума збитків позивача).

6. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи.

Відповідно до ч.5 ст.41 Конституції України примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Аналогічне положення міститься у частині 3 ст.321 Цивільного кодексу України (примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч.2 ст.353 цього Кодексу).

Акція є об`єктом права власності (стаття 177 Цивільного кодексу України, частина 1 статті 4 Закону "Про акціонерні товариства", стаття 6 Закону "Про цінні папери та фондовий ринок" в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу, що при примусовому вилученні майна надзвичайно важливим є отримання справедливої компенсації до моменту такого вилучення. У справі Bramelid and Malmstrom v. Swedwen (1982), де вперше постало питання щодо порушення прав власності вилученням акцій у процедурі сквіз-аут, Європейська комісія з прав людини вказала, що речення перше ст.1 Протоколу першого до Конвенції охоплює право власності на акції, незважаючи на їх комплексну природу. Комісія вказала, що в окремих випадках обов`язок передати своє майно іншій особі є допустимим. Такі випадки не суперечать ст.1 Протоколу першого Конвенції, проте в будь-якому разі необхідно гарантувати, що закон не створює нерівність сторін, за якої одна з них може бути свавільно та несправедливо позбавлена своєї власності на користь іншої. Питання примусового викупу акцій міноритаріїв було також предметом скарги у справі Offerhaus and Offerhaus v. the Netherlands, заява №35730/97). ЄСПЛ рішенням від 16.01.2001 відмовив у допуску, але вказав, що, встановлюючи порушення ст.1 Протоколу першого, необхідно визначити, чи забезпечують засоби досягнення мети справедливий баланс інтересів. Ключовими для цього є умови компенсації, які не повинні створювати непропорційний тягар для міноритарних акціонеров.

Процедура обов`язкового продажу акцій на вимогу власника домінуючого контрольного пакета акцій (сквіз-аут) запроваджена Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня корпоративного управління в акціонерних товариствах від 23.03.2017 №1983-VIII.

Законом України №1983-VIII доповнено ст.65 Закону України "Про акціонерні товариства", статтею 65-2, яка встановлює порядок обов`язкового продажу акцій на вимогу власника домінуючого контрольного пакета акцій.

При цьому у пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №1983-VIII зазначено, що протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом особа (особи, які діють спільно), яка станом на дату набрання чинності цим Законом є прямо або опосередковано з урахуванням кількості акцій, що належать їй або її афілійованим особам, вже є власником домінуючого контрольного пакета акцій акціонерного товариства (далі - заявник вимоги), має право застосувати положення статті 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства" виключно в порядку та на умовах, визначених у цьому пункті.

Відповідно до ст.65-2 Закону особа (особи, що діють спільно), яка внаслідок придбання акцій товариства з урахуванням кількості акцій, які належать їй та її афілійованим особам, стала (прямо або опосередковано) власником домінуючого контрольного пакета акцій, протягом наступного робочого дня з дня набуття нею права власності на такий пакет акцій зобов`язана подати офіційним каналом зв`язку до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку і до товариства повідомлення про набуття права власності на домінуючий контрольний пакет акцій (далі - повідомлення).

Товариство не пізніше наступного робочого дня з дати отримання повідомлення зобов`язане розмістити його на веб-сайті товариства та у базі даних особи, яка провадить діяльність із оприлюднення регульованої інформації від імені учасників ринків капіталу та професійних учасників організованих товарних ринків.

Товариство не пізніш як за 25 робочих днів з дня отримання повідомлення повинно затвердити ринкову вартість акцій товариства, визначену суб`єктом оціночної діяльності відповідно до статті 8 цього Закону, та повідомити її особі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Протягом 90 днів з дня подання повідомлення відповідно до частини другої цієї статті та за умови виконання нею дій, передбачених статтею 65 або 65-1 цього Закону, особа, яка є власником домінуючого контрольного пакета акцій, або будь-яка її афілійована особа, або уповноважена особа (далі - заявник вимоги) має право надіслати до товариства публічну безвідкличну вимогу про придбання акцій в усіх власників акцій товариства (далі - публічна безвідклична вимога).

У разі подання до товариства публічної безвідкличної вимоги всі акціонери акціонерного товариства, крім осіб, що діють спільно із такою особою, та її афілійованих осіб, та саме товариство зобов`язані у безумовному порядку продати належні їм акції цього товариства заявнику вимоги.

Згідно ч.5 ст.65-2 Закону ціною обов`язкового продажу акцій визначається найбільша з наступних:

1) найвища ціна акції, за якою заявник вимоги, його афілійовані особи або треті особи, що діють спільно з ним, придбавали акції цього товариства протягом 12 місяців, що передують даті набуття домінуючого контрольного пакета акцій включно з датою набуття;

2) найвища ціна, за якою заявник вимоги, його афілійовані особи або треті особи, що діють спільно з ним, опосередковано набули право власності на акції цього товариства протягом 12 місяців, що передують даті набуття такою особою домінуючого контрольного пакета акцій товариства включно з датою набуття, за умови що вартість акцій товариства, які прямо або опосередковано належать такій юридичній особі, за даними її останньої річної фінансової звітності, становить не менше 90 відсотків загальної вартості активів такої юридичної особи;

3) ринкова вартість акцій товариства, визначена відповідно до статті 8 цього Закону станом на останній робочий день, що передує дню набуття заявником вимоги домінуючого пакета акцій товариства.

Тобто встановлений законом порядок визначення ціни придбання акцій для цілей зазначеної процедури передбачає обрання найвищого показника з трьох передбачених у цій нормі варіантів. Найвищий показник і є ціною придбання акцій. Вибір робить заявник вимоги, тоді як наглядова рада визначає ринкову вартість (надає цей показник для порівняння).

Таким чином, одним із передбачених зазначеною нормою варіантів (показників), з урахуванням якого формується та визначається ціна придбання акцій, є ринкова вартість акцій товариства.

Порядок визначення ринкової вартості майна акціонерного товариства, зокрема цінних паперів (акцій) встановлений у ст.8 Закону "Про акціонерні товариства" з урахуванням особливостей, передбачених у ст.65-2 цього Закону.

Згідно зі ст.8 Закону "Про акціонерні товариства" ринкова вартість майна у разі його оцінки відповідно до цього Закону, інших актів законодавства або статуту акціонерного товариства визначається на засадах незалежної оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Рішення про залучення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ухвалюється наглядовою радою товариства (у процесі створення товариства зборами засновників або засновником особисто у разі створення акціонерного товариства однією особою).

Ринкова вартість емісійних цінних паперів визначається суб`єктом оціночної діяльності:

1) для емісійних цінних паперів, які не перебувають в обігу на фондових біржах, як вартість цінних паперів, визначена відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність;

2) для емісійних цінних паперів, що перебувають в обігу на фондових біржах, як середній біржовий курс таких цінних паперів на відповідній фондовій біржі, розрахований такою фондовою біржею за останні три місяці їх обігу, що передують дню, станом на який визначається ринкова вартість таких цінних паперів; у разі якщо цінні папери перебувають в обігу на двох і більше фондових біржах та їхній середній біржовий курс за останні три місяці обігу, що передують дню, станом на який визначається ринкова вартість таких цінних паперів, на різних біржах відрізняється, ринкова вартість цінних паперів визначається наглядовою радою (якщо створення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства виконавчим органом товариства) в порядку, встановленому НКЦПФР;

3) для емісійних цінних паперів, що перебувають в обігу на фондових біржах, у разі якщо неможливо визначити ринкову вартість цінних паперів за останні три місяці їх обігу, що передують дню, станом на який визначається ринкова вартість таких цінних паперів, або у разі якщо законом передбачена можливість незастосування п.2 цієї статті, як вартість цінних паперів станом на таку дату, визначена відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Наглядова рада або загальні збори акціонерів, якщо утворення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства (у процесі створення товариства установчими зборами), затверджує ринкову вартість майна (включно з цінними паперами), визначену відповідно до частин 1 і 2 цієї статті. Затверджена вартість майна не може відрізнятися більше ніж на 10 відсотків від вартості, визначеної оцінювачем. Якщо затверджена ринкова вартість майна відрізняється від вартості майна, визначеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність, наглядова рада або загальні збори акціонерів, якщо утворення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства (у процесі створення товариства установчими зборами), повинна мотивувати своє рішення (ч.3 ст.8 Закону "Про акціонерні товариства").

Як було встановлено, протоколом засідання Наглядової ради ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод №211 від 04.05.2018р. затверджено ринкову вартість 1 (однієї) простої іменної акції ПрАТ АКХЗ у розмірі 13,13 грн.

Відповідно до ч.1 ст.51 Закону "Про акціонерні товариства" наглядова рада акціонерного товариства є колегіальним органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, здійснює управління акціонерним товариством, а також контролює та регулює діяльність виконавчого органу.

Згідно ч.3 ст.92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Справедливість, добросовісність та розумність є загальними засадами цивільного права, закріпленими у ст.3 та інших статтях ЦК, яким мають відповідати дії будь-якого суб`єкта.

Наглядова рада як орган, створений для захисту інтересів акціонерів, має забезпечувати рівний захист всіх акціонерів товариства і рівне ставлення до них, незважаючи на розмір пакету акцій, який їм належить.

При проведенні процедури сквіз-аут наглядова рада виконує надзвичайно важливу роль вона обирає суб`єкта оціночної діяльності і потім затверджує оцінку ринкової вартості акцій. Таким чином, саме від добросовісних, розумних дій наглядової ради при визначенні ринкової вартості акцій залежить захист інтересів всіх акціонерів.

Відповідно до ст.53 Закону "Про акціонерні товариства" наглядова рада обирається рішенням загальних зборів простим або кумулятивним голосуванням. Членом наглядової ради акціонерного товариства може бути лише фізична особа. До складу наглядової ради обираються акціонери або особи, які представляють їхні інтереси (далі представники акціонерів), та/або незалежні директори.

Втім, те, що особа член наглядової ради не є незалежним директором, не означає, що вона може діяти виключно в інтересах мажоритарного акціонера, бути лише його представником і діяти відповідно до наданих ним вказівок.

У Принципах корпоративного управління, затверджених рішенням НКЦПФР від 22.07.2014 №955, рекомендованих до застосування в акціонерних товариствах, містяться такі рекомендації, які відображають найкращі практики корпоративного управління:

- товариство повинно забезпечити захист прав, законних інтересів акціонерів та рівне ставлення до всіх акціонерів незалежно від того, чи є акціонер резидентом України, від кількості акцій, якими він володіє, та інших факторів;

- товариство має запровадити ефективні механізми захисту прав дрібних акціонерів від недобросовісних дій акціонерів власників контрольного пакета акцій, вчинених ними особисто або третіми особами у їх інтересах (п.2.8);

- якщо рішення можуть по-різному впливати на різні групи акціонерів, наглядова рада має однаково справедливо ставитись до всіх акціонерів; наглядова рада у своїй діяльності керується найкращими етичними стандартами та враховує інтереси зацікавлених осіб (п.3.1.2.);

- з метою забезпечення незалежності наглядової ради до її складу доцільно включати незалежних членів, кількість яких складає принаймні 25 відсотків кількісного складу ради; незалежним вважається член наглядової ради, який не має будь-яких суттєвих ділових, родинних або інших зв`язків з товариством, членами його виконавчого органу або мажоритарним акціонером товариства і не є представником держави (п.3.1.12).

У коментарях до п.2.8 Принципів зазначено, що товариство має дбати про те, щоб рішення, які проводяться в життя контролюючими акціонерами, відповідали найкращим інтересам товариства та враховували інтереси дрібних (міноритарних) акціонерів; контролюючі акціонери не здійснюють дії, направлені на отримання зисків на шкоду товариству та іншим акціонерам; у разі зміни контролю над акціонерним товариством дрібним акціонерам надається можливість продати або вимагати викупу контролюючим акціонером або товариством належних їм акцій за справедливою (ринковою) ціною.

Тобто, дослідження обставин законності і обґрунтованості рішення наглядової ради про затвердження ринкової вартості акцій, яке ухвалюється відповідно до ст.65-2 Закону "Про акціонерні товариства", має істотне значення для вирішення цього спору, адже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду, наявність певної недобросовісної поведінки з боку власника домінуючого контрольного пакета акцій (зокрема, опосередкованої рішеннями акціонерного товариства) може спричинити покладення на міноритарного акціонера, який не має можливості вплинути на визначення ціни акцій, непропорційного тягаря у зв`язку з примусовим відчуженням належних йому акцій (постанова Верховного Суду від 24.11.2020р. у справі №908/137/18).

Як зазначено у постановах Верховного Суду від 17.02.2021р. по справі №905/1926/18, від 15.06.2022р. у справі №905/671/19:

- ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" є приватним акціонерним товариством, відповідно на нього не поширюється вимога мати незалежних директорів у складі наглядової ради, передбачена ст.53-1 Закону "Про акціонерні товариства".

Втім, те, що особа - член наглядової ради не є незалежним директором, не означає, що вона може діяти виключно в інтересах мажоритарного акціонера, бути лише його представником і діяти відповідно до наданих ним вказівок.

Ухвалюючи рішення про затвердження ринкової ціни акцій у 13,13 грн., члени наглядової ради усвідомлювали, що така вартість акцій є несправедливою. Суди попередніх інстанцій не перевірили належним чином аргументи позивача про явну (очевидну для будь-якої розумної особи) невідповідність затвердженої наглядовою радою ціни акцій їх справедливій (ринковій) вартості.

Наглядова рада Товариства знала, що відповідно до даних річної фінансової звітності Товариства за 2017 рік його власний капітал (чисті активи) складав більше 24 млрд. грн (що за розрахунком позивача становить 54,97 грн із розрахунку на одну акцію), нерозподілений прибуток - більше 7 млрд грн (36,41 грн - на одну акцію). Більш того, ці дані про активи Товариства містилися у Звіті про оцінку, з яким були ознайомлені члени наглядової ради перед затвердженням ринкової вартості акцій Товариства. Таким чином, затверджена наглядовою радою Товариства ринкова вартість однієї акції у 13,13 грн. є вочевидь несправедливою, заниженою. Суди не надали належну правову оцінку аргументації позивача про несправедливість затвердженої відповідачем 1 оцінки і безпідставно відмовили позивачу у клопотанні про призначення експертизи для визначення справедливої (ринкової) вартості акцій, право власності на які перейшло від позивача до компанії "Барленко ЛТД" внаслідок проведеної процедури сквіз-аут.

Суди посилалися також на те, що при проведенні процедури сквіз-аут покупцем для розрахунків з акціонерами була обрана інша ціна, аніж ринкова вартість акцій, затверджена рішенням наглядової ради (13,13 грн). Так, компанія "Барленко ЛТД" звернулася до ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" з публічною безвідкличною вимогою про придбання акцій усіх власників акцій акціонерного товариства за ціною 15 грн за акцію (найвища ціна акції, за якою заявник вимоги та/або його афілійовані особи придбавали акції протягом 12 місяців, що передують даті набуття домінуючого контрольного пакета акцій ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" включно з датою набуття). Але це відбулося саме через те, що наглядова рада знехтувала своїми обов`язками і затвердила вочевидь несправедливу ціну, визначену оцінювачем, як ринкову вартість акцій.».

У постанові від 15.06.2022р. по справі №905/671/19 Верховним Судом також звернуто увагу на надзвичайно стислі строки проведення оцінки ТОВ "Оціночний стандарт" та її затвердження наглядовою радою відповідача 1. Судами було встановлено, що договір з оцінювачем був підписаний товариством 30.04.2018р., вже 02.05.2018р. оцінювачем був затверджений звіт, 04.05.2018р. Всеукраїнською громадською організацією "Всеукраїнська спілка експертів оцінювачів" була надана рецензія на цей звіт. У цей же день наглядова рада ухвалила рішення про затвердження ринкової вартості акцій. Така надзвичайна швидкість визначення ринкової вартості акцій (7 календарних днів з дати звернення компанії Barlenco Ltd з вимогою) не була зумовлена вимогами закону, адже ч.3 ст.65-2 Закону "Про акціонерні товариства" надає наглядовій раді строк у 25 робочих днів на організацію проведення оцінки та затвердження ринкової вартості акцій. Верховний Суд врахував це додатковим аргументом, який підтверджує несумлінне, поверхневе і суто формальне ставлення наглядової ради до процедури встановлення ринкової вартості акцій.

Верховний Суд також врахував ті обставини, що звіт ТОВ "Оціночний стандарт" визнаний таким, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на імовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків (рецензія ФДМУ від 24.07.2018; висновок ДНДІСЕ від 23.10.2020 №3914/3915/3945/3946).

З урахуванням зазначених висновків Верховний Суд дійшов висновку, що рішенням від 04.05.2018р. (протокол №211) наглядова рада ПрАТ "АКХЗ" затвердила вочевидь несправедливу вартість акцій, визначену ТОВ "Оціночний стандарт", як ринкову.

У постанові від 04.03.2021р. у справі №910/2483/18 Верховний Суд надав аналіз положенням чинного законодавства, зокрема, Закону "Про акціонерні товариства", що стосуються порядку та способів визначення ціни придбання акцій, зокрема, для цілей процедур добровільного викупу акцій та примусового викупу акцій (сквіз-аут).

У цій справі Верховний Суд дійшов зокрема таких висновків щодо співвідношення понять ринкової та справедливої вартості:

- "Закон України "Про акціонерні товариства" передбачає можливість викупу акцій мажоритарним акціонером у міноритарного акціонера. Для реалізації цієї можливості Закон передбачає три варіанти (процедури): 1) добровільний викуп акцій, 2) примусовий викуп акцій (процедура сквіз-ауту), 3) викуп акцій на вимогу міноритарних акціонерів (процедура сел-ауту);

- процедура добровільного викупу акцій урегульована статтею 65-1 Закону України "Про акціонерні товариства". У цій процедурі має бути визначена ціна придбання акцій, так звана ціна пропозиції. Вчинення дій, передбачених статтею 65-1 цього Закону, зокрема і дій щодо визначення ціни пропозиції, є обов`язковим перед здійсненням процедури сквіз-ауту, що випливає із норм, закріплених у абзацах 1 та 4 частини четвертої статті 65-2 Закону;

- процедура примусового викупу акцій (сквіз-аут) урегульована статтею 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства". У цій процедурі має бути визначена ціна обов`язкового продажу акцій, так звана ціна вимоги;

- порядок визначення ціни придбання акцій для цілей усіх трьох зазначених процедур чітко встановлений законом, проте має певні відмінності. Однаковим для визначення ціни придбання акцій в усіх трьох процедурах є те, що Закон передбачає обрання найвищого показника з трьох передбачених у законі варіантів. Найвищий показник і є ціною придбання акцій. Одним із таких передбачених Законом варіантів (показників), з урахуванням якого формується та визначається ціна придбання акцій, є ринкова вартість акцій товариства;

- порядок визначення ринкової вартості акцій встановлений у ст.8 Закону України "Про акціонерні товариства", однак при її визначенні у процедурах добровільного викупу акцій та сквіз-ауту враховуються особливості, встановлені ст.ст.65 65-3 Закону (абз.2 ч.3 ст.8 Закону).

- у разі звернення міноритарного акціонера до суду з позовом про стягнення ціни придбання акцій у процедурі сквіз-ауту, яка на його думку є справедливою, посилаючись при цьому в обґрунтування позову на порушення порядку визначення ринкової вартості акцій товариства та на те, що визначена відповідачами ринкова вартість акцій є несправедливою, суд має з`ясувати розмір ринкової вартості акцій товариства, що визначається у процедурі добровільного викупу акцій, передбаченій статтею 65-1 Закону, а також розмір ринкової вартості акцій, що визначається у процедурі сквіз-ауту, передбаченій статтею 65-2 Закону, встановити чи відрізняються ці розміри ринкової вартості акцій між собою та чи є різниця між ними істотною. Також суд має перевірити, чи правильно була визначена ринкова вартість акцій в обох процедурах. Тобто суди мають з`ясувати, чи є визначена кожною із сторін у справі ринкова вартість акцій товариства правильною та справедливою".

У низці інших постанов Верховний Суд займає позицію, відповідно до якої "при проведенні сквіз-ауту ціна має бути не лише ринковою, а й справедливою. Це означає, що така ціна може бути вище ринкової, адже у особи без волі та бажання вилучають майно, яким вона володіла на праві власності і не планувала його відчужувати" (зокрема, у постановах Верховного Суду від 17.02.2021р. у справі №905/1926/18, від 18.02.2021р. у справі №908/3492/19, від 28.04.2021р. у справі №910/12591/18).

Водночас, як зазначено Верховним Судом у постанові у справі №905/671/19, із таких правових висновків не є повністю зрозумілим, як саме визначається справедлива вартість акцій, і як вона співвідноситься із ринковою вартістю, механізм визначення якої встановлений у Законі "Про акціонерні товариства", зокрема у статтях 8 та 65-2 цього Закону.

Для забезпечення єдності судової практики щодо застосування статей 8, 65-2 Закону "Про акціонерні товариства", Палата Верховного Суду у постанові від 15.06.2022р. по справі №905/671/19 уточнює висновки, зроблені у вказаних вище постановах Верховного Суду, і зазначає, що поняття "справедлива вартість" означає не конкретну грошову суму (величину), а дотримання емітентом (наглядовою радою) передбаченого законом порядку визначення ринкової вартості акцій, який передбачає необхідність обрання найбільшої вартості, якщо ринкова вартість може бути розрахована за різними підходами та методами, та за відсутності вирішального впливу мажоритарного акціонера на рішення наглядової ради, яка обирає суб`єкта оціночної діяльності та затверджує ринкову вартість акцій, визначену таким суб`єктом. Наглядова рада може вважатися такою, що не знаходиться під впливом мажоритарного акціонера у випадку наявності у її складі незалежних директорів, які становлять більшість від такого складу на момент ухвалення рішення про затвердження ринкової вартості акцій.

Як вже зазначалося вище, порядок визначення ціни вимоги у процедурі примусового викупу акцій визначений у ч.5 ст.65-2 Закону "Про акціонерні товариства", відповідно до якої ціною обов`язкового продажу акцій визначається найбільша з таких:

1) найвища ціна акції, за якою заявник вимоги, його афілійовані особи або треті особи, що діють спільно з ним, придбавали акції цього товариства протягом 12 місяців, що передують даті набуття домінуючого контрольного пакета акцій включно з датою набуття;

2) найвища ціна, за якою заявник вимоги, його афілійовані особи або треті особи, що діють спільно з ним, опосередковано набули право власності на акції цього товариства протягом 12 місяців, що передують даті набуття такою особою домінуючого контрольного пакета акцій товариства включно з датою набуття, за умови що вартість акцій товариства, які прямо або опосередковано належать такій юридичній особі, за даними її останньої річної фінансової звітності, становить не менше 90 відсотків загальної вартості активів такої юридичної особи;

3) ринкова вартість акцій товариства, визначена суб`єктом оціночної діяльності відповідно до ст.8 цього Закону станом на останній робочий день, що передує дню набуття заявником вимоги домінуючого пакета акцій товариства.

Тобто при сквіз-ауті ціною викупу має бути не середня ринкова (біржова) ціна, а найбільша з існуючих на ринку та визначених експертом за допомогою різних методів, і саме така ціна має вважатися справедливою.

Верховний Суд відхилив аргументи відповідача 1 про те, що саме справжня ринкова (біржова) вартость є справедливою (та вартість, за яку міноритарний акціонер міг реально продати на ринку свої акції). Верховний Суд звернув увагу на те, що Директива ЄС про поглинання, яка визначала як справедливу саме ціну, яка склалася на фондовому ринку, була розрахована на застосування до публічних компаній (товариств), акції яких знаходяться в обігу на організованих ринках. У країнах ЄС визначення ринкової ціни відбувається за умови розвиненого фондового ринку та наявності у таких товариствах значної кількості незалежних директорів у складі наглядової ради (що є вимогою всіх організованих ринків), що виступає запорукою забезпечення справедливої ціни.

В Україні фактично відсутній класичний фондовий ринок, на якому активно торгуються акції публічних компаній з розпорошеним корпоративним контролем.

Так, навіть у звіті про оцінку, підготовленому ТОВ "Оціночний стандарт", на який неодноразово, обґрунтовуючи свою позицію, покликався відповідач 1, вказано, що ринок акцій в Україні існує скоріше формально враховуючи низьку ліквідність, капіталізацію і зацікавленість з боку населення; цивілізованого ринку акцій в Україні дотепер немає; український фондовий ринок катастрофічно недооцінений.

Таким чином, навіть незалежний оцінювач, обраний самим відповідачем, у Звіті про оцінку стверджує про відсутність в Україні ефективно функціонуючого фондового ринку, через що біржова ціна, про необхідність застосування якої стверджує відповідач 1, не є належним індикатором ринкової вартості акцій.

Більше того, акції міноритарних акціонерів часто не мають високої ціни саме на українському фондовому ринку через те, що міноритарні акціонери фактично відсторонені від ухвалення будь-яких управлінських рішень (не мають контролю), роками не отримують дивідендів, але змушені нести витрати, повязані із депозитарним обліком своїх акцій.

Отже, вартість акцій міноритарних акціонерів на фондовому ринку може наближатися до нуля (бути мінімальною). Такі акції не купують портфельні інвестори, але вони є надзвичано цікавими як предмет купівлі для контролюючого акціонера для зниження витрат товариства, зменшення ризиків, а також отримання повного контролю над товариством.

Саме через те, що ціна акцій міноритарних акціонерів на фондовому ринку є зазвичай дуже низькою, особливого значення для визначення справедливої вартості набуває проведення оцінки вартості акцій незалежним оцінювачем відповідно до вимог ст.ст.8, 65-2 Закону "Про акціонерні товариства" або шляхом проведення судової експертизи (якщо така вартість визначається судом).

У постанові від 17.02.2021р. у справі №905/1926/18, Верховний Суд дійшов висновку, що при розрахунку справедливої (ринкової) вартості акцій при сквіз-ауті має бути застосований майновий метод оцінки (як єдиний або поряд з іншими), що випливає з ч.6 ст.9 Закону "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", національних стандартів оцінки майна (Національний стандарт №1 та Національний стандарт №3). При застосовуванні майнового підходу справедлива (ринкова) ціна однієї простої акції Товариства має визначатися у складі пакету загальною кількістю 100% від статутного фонду (капіталу) за формулою: "ринкова вартість чистих активів товариства поділена на загальну кількість простих акцій товариства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.11.2020р. у справі №908/137/18 вказано, що при проведенні процедури примусового викупу акцій, належних міноритарним акціонерам (сквіз-ауту), останні перебувають у менш захищеному стані. Тому наявність певної недобросовісної поведінки з боку власника домінуючого контрольного пакета акцій (зокрема, опосередкованої рішеннями акціонерного товариства) може спричинити покладення на міноритарного акціонера, який не має можливості вплинути на визначення ціни акцій, непропорційного тягаря у зв`язку з примусовим відчуженням належних йому акцій. Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що запровадження нормативного регулювання, при якому, залежно від обраного способу визначення ціни акцій, їх вартість може відрізнятися в рази, не може гарантувати отримання міноритарним акціонером в усіх випадках справедливої компенсації за обов`язковий продаж акцій та, відповідно, дотримання у таких відносинах критерію пропорційності втручання у право власності.

Верховний Суд у справі №905/671/19 звертає увагу, що у випадку проведення сквіз-ауту мажоритарний акціонер купує по суті не дрібні пакети акцій у окремих міноритарних акціонерів, які на ринку мають низьку ціну, можуть бути неліквідними, нецікавими для інших інвесторів (через відсутність будь-якого контролю, впливу на справи товариства, тривалу невиплату дивідендів), але мають значну вартість для мажоритарного акціонера, який шляхом сквіз-ауту швидким та зручним для себе способом викупає акції у всіх міноритаріїв без необхідності шукати кожного окремого власника і домовлятися з ним щодо умов індивідуальної угоди.

Відтак в силу специфіки процедури сквіз-аут Верховний Суд вважає, що мажоритарний акціонер фактично купує не міноритарний пакет акцій як такий, а контроль над товариством в цілому (право на витискання міноритаріїв незалежно від їх волі та згоди), тому оцінці для визначення справедливої вартості 1 акції підлягає 100% пакет акцій акціонерного товариства, а не міноритарний пакет.

У Національному стандарті №3 надається визначення корпоративної долі це частина (пай, акція) господарського товариства, створеного на основі цілісного майнового комплексу. Отже, оцінка пакету акцій у 100% означає оцінку товариства як єдиного (цілісного) майнового комплексу.

Відповідно до п.38 Національного стандарту №1 для проведення оцінки цілісного майнового комплексу використовуються такі основні методологічні підходи: майновий (метод вартості чистих активів і метод оцінки вартості ліквідації), порівняльний (метод ринку капіталу та метод ринкових угод), дохідний (дисконтування грошових потоків або дивідендів).

Саме застосування трьох різних підходів дозволяє отримати найбільш об`єктивний розрахунок ринкової вартості акцій. При чому розрахунки різними методами можуть давати різну ринкову вартість, про що вказує і сам відповідач 1, і зазначають експерти ДНДІСЕ у висновку судової експертизи.

Національний стандарт №1 передбачає можливість застосування контрольної знижки. Контрольна знижка зменшення вартості об`єкта оцінки через відсутність права контролю або їх меншого обсягу порівняно з вартістю об`єктів, які характеризуються правами контролю в більшому обсязі. У зв`язку з тим, що справедливою вважається найбільша ціна, а оцінка акції має здійснюватися у 100% пакеті, Верховний Суд доходить висновку, що контрольна знижка не підлягає застосуванню.

Усуваючи розбіжності у судовій практиці, Палата вирішила за необхідне уточнити правові висновки щодо застосування статей 8 та 65-2 Закону "Про акціонерні товариства", які містяться у постановах від 16.02.2021р. у справі №910/8714/18 та від 17.02.2021р. у справі №905/1926/18 таким чином, що:

- при визначенні ринкової (справедливої) вартості акцій оцінці підлягає 1 акція у 100% пакеті акцій (оцінка цілісного майнового комплексу товариства), а не у міноритарному пакеті,

- у зв`язку з цим має бути обов`язково застосований Національний стандарт №3, який передбачає застосування трьох методів оцінки, включно з майновим, а також Методика комплексних експертних досліджень визначення вартості акцій підприємств, зареєстрована в Міністерстві юстиції 29.01.2016р. відповідно до Порядку ведення Реєстру методик проведення судових експертиз, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.10.2008 №1666/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 02.10.2008 за №924/15615 (реєстраційний номер Методики 0.1.18);

- майновий метод оцінки має бути обов`язково застосований поряд з іншими методами оцінки;

- не підлягає застосуванню контрольна знижка, передбачена Національним стандартом №1.

Позивачем у позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог у справі №905/671/19 було надано розрахунок ринкової вартості акцій за майновим методом (методом балансової вартості чистих активів), відповідно до якого ринкову (справедливу) вартість акцій визначено позивачем у розмірі 54,3 грн за одну акцію.

У Методиці комплексних експертних досліджень визначення вартості акцій підприємств, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 29.01.2016р., реєстраційний номер 0.1.18, вказано, що у багатьох випадках балансова вартість вважається самою консервативною оцінкою, і в цьому випадку вона може застосовуватися для оцінювання нижньої межі вартості акцій. Автори методики також зазначають, що в Україні при оцінюванні акцій балансова вартість часто виступає на перший план, що пов`язано з відсутністю об`єктивної інформації для використання інших методів.

Як зазначив Верховний Суд, формула, за якою проведено розрахунок позивача у справі №905/671/19, також передбачена Методикою комплексних експертних досліджень визначення вартості акцій підприємств, зареєстрована в Міністерстві юстиції 29.01.2016р., реєстраційний номер 0.1.18 (розділ 3.6 "Визначення вартості акцій за балансовим методом").

Як вже зазначалося вище, справедлива вартість акцій означає визначення найвищої вартості акцій за існуючими процедурами та методиками оцінки.

Верховний Суд дійшов висновку про можливість визначити вартість однієї акції за балансовою вартістю чистих активів ПрАТ "АКХЗ" у розмірі 54,3 грн за одну акцію на підставі розрахунків, зроблених Бойко П.Ю. за формулою викладеною у розділі 3.6. "Визначення вартості акцій за балансовим методом" Методики комплексних експертних досліджень визначення вартості акцій підприємств, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції 29.01.2016р., реєстраційний номер 0.1.18, і не спростованих відповідачем 1 у справі №905/671/19.

Також Верховний Суд виходив з того, що у цій справі суд визначає не ринкову вартість акцій як таку, а суму справедливої компенсації, у значенні ч.5 ст.41 Конституції України, ч.3 ст.321 Цивільного кодексу України, ст.1 Протоколу 1 Конвенції, яку акціонер мав би отримати за одну акцію в результаті примусового викупу його акцій відповідно до положень ст.65-2 Закону "Про акціонерні товариства".

Отже, як встановлено судами, ринкова вартість акцій розрахована порівняльним методом, становить 13,00 грн., дохідним методом 12,47 грн., позивач надав розрахунок вартості акцій, проведений майновим методом (методом балансової вартості чистих активів) 54,3 грн.

Враховуючи викладене, Верховний Суд вирішив, що ОСОБА_4 має право на отримання компенсації за 1 акцію у розмірі 54,3 грн, що дорівнює справедливій вартості однієї акції у пакеті акцій 100% від статутного капіталу ПрАТ "АКХЗ".

Тобто, під час розгляду справи №905/671/19 судом було встановлено справедливу ціну однієї акції Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод у розмірі 54,3 грн, які примусово вилучалися на підставі публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій у всіх власників акцій Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод.

Суд першої інстанції погоджується з твердженнями відповідачів у цій справі про ті обставини, що факти, встановлені Верховним Судом у справі №905/671/19, для цієї справи не є преюдиціальними.

Проте, суд при ухваленні судового рішення керується принципами правової визначеності та верховенства права і не може ухвалювати рішення врозріз з відповідними висновками Верховного Суду у справі №905/671/19, які стосувалися встановлення обставин проведення одного спільного сквіз-ауту ПрАТ «АКХЗ».

Чинне законодавство України, на що звернуто увагу Верховним Судом, не передбачає можливості подання акціонерами колективних позовів, що є істотною вадою національного процесуального законодавства. Особливістю процедури сквіз-аут є те, що внаслідок низки передбачених законом дій у значної кількості акціонерів товариства одночасно, шляхом єдиної для всіх публічної пропозиції, викупаються їх акції. Відтак у судових спорах щодо сквіз-ауту певного емітента фактичні обставини справи є майже однаковими. Водночас через вади процесуального законодавства, які не дозволяють акціонерам подати колективний позов, кожен акціонер має індивідуально у спорі з товариством кожен раз доводити ті факти і обставини, які вже були встановлені судом у іншій справі (але не є преюдиціальними через різний суб`єктний склад). Втім, відсутність преюдиції не означає можливість встановлення судом у кожній справі правомірності чи неправомірності рішення наглядової ради, чи індивідуальної справедливої ціни для кожного акціонера (залежно від наданих сторонами доводів та доказів). Розглядаючи спори щодо одного й того самого сквіз-ауту, щодо одного й того ж емітента, щодо тих самих рішень його органів, але за позовами різних акціонерів (доводи яких є майже ідентичними, різняться лише позовні вимоги), суди мають враховувати висновки Верховного Суду щодо правомірності рішень щодо затвердження ринкової вартості акцій. І якщо Верховний Суд дійшов висновку про істотне заниження ринкової ціни акцій ПрАТ "АКХЗ", затвердженої рішенням наглядової ради від 04.05.2018 (протокол №211), то суд апеляційної інстанції у іншій справі не може зробити протилежний висновок про те, що ринкова ціна, встановлена тим самим рішенням наглядової ради, є справедливою для іншого міноритарного акціонера, адже це суперечитиме принципу правової визначеності та верховенству права, порушуватиме принцип однакового ставлення до акціонерів товариства. Ухвалення судами у подібних справах щодо одного й того самого питання судових рішень із діаметрально протилежними правовими висновками (правовою оцінкою фактів) є неприпустимим у правовій державі.

Ухвалою суду від 20.12.2022р. призначено у справі №905/1926/18 судову економічну експертизу, проведення якої доручено Національному науковому центру Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса. Згідно ухвали суду на вирішення експертизи поставлене таке питання: визначити ринкову (справедливу) ціну однієї простої іменної акції Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод (у складі пакетів загальною вартістю 4,99928% від статутного фонду та у складі пакетів загальною вартістю 100% від статутного фонду) станом на 26.04.2018р.

Згідно висновку експерта №48473, складеного 07.02.2023р. Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім.Засл.проф.М.С.Бокаріуса», зазначено, що проведення первинної оцінки вартості акцій передбачає проведення ревізійних дій та самостійного збирання матеріалів, які підлягають дослідженню, що не входить до компетенції судового експерта економіста та до переліку завдань судової економічної експертизи. При цьому, у обсязі наданих на дослідження документів, розрахунок оціночної вартості однієї акції товариства, наведений у звіті про оцінку від 02.05.2018р. містить аріфметичні помилки. Одночасно, у обсязі наданих на дослідження документів, розрахунок ринкової вартості акцій методом ринку капіталу у рамках порівняльного підходу станом на 26.04.2018р., наведений у звіті про оцінку однієї акції (у складі пакетів загальною кількістю 4,99928% від статутного фонду) від 02.05.2018р. підтверджується в сумі 13,00 грн. без ПДВ за одну акцію.

За висновками суду, фактично відповіді на поставлене судом питання експертне дослідження не містить. Одночасно, клопотань про витребування додаткових матеріалів, необхідних для проведення дослідження експертом не заявлено, відповідачами клопотань про призначення додаткової експертизи не надано.

Як наслідок, судом встановлено, що наявний у матеріалах справи висновок експерта не спростовує відомості щодо ринкової (справедливої) вартості однієї акції, згідно розрахунку наведеного позивачем.

У постанові Верховного Суду у справі №905/671/19 також досліджено питання щодо належного відповідача у справі.

Зокрема, як зазначив Суд, в процедурі сквіз-аут покупець (заявник публічної пропозиції) не визначає ціну, за якою викупляються акції. Ця ціна формується з об`єктивних показників (ціни, за якою вчинялися правочини з акціями емітента протягом останніх 12 місяців) та оцінки ринкової вартості акцій, яка затверджується наглядовою радою. Відтак саме емітент та його наглядова рада відіграють ключову роль у визначенні ціни, за якою примусово викупляються акції у міноритарних акціонерів. Верховний Суд вважає, що оскільки ознакою домінуючого контрольного пакету акцій є наявність повного контролю над товариством з боку мажоритарного акціонера (його афілійованих осіб чи осіб, що діють з ним спільно на підставі угоди), то позивач (колишній міноритарний акціонер) має право вибору щодо відповідача, адже вигоду від викупу акцій у міноритарних акціонерів отримує насамперед товариство, у якого суттєво знижуються витрати, а також мажоритарний акціонер, який отримує повний контроль над товариством. Верховний Суд також звертає увагу, що мажоритарний акціонер може не бути покупцем акцій у процедурі сквіз-аут. Так, у цій справі суди встановили, що 27.04.2018 компанія Metinvest B.V., ПрАТ "Фірма верхнього одягу "Фея" та компанії Barlenсo LTD уклали договір, у якому сторони визначили, що вони прямо володіють акціями ПрАТ "АКХЗ" у розмірі 94,60034%, 0,11842%, 0,28196% відповідно, та є афілійованими особами у розумінні п.1 ч.1 ст.2 Закону "Про акціонерні товариства", оскільки дві зі сторін договору перебувають під контролем компанії Metinvest B.V. Разом ці компанії володіли 95,00072% акцій ПрАТ "АКХЗ", що становило домінуючий контрольний пакет. Домінуючий контрольний пакет акцій пакет у розмірі 95 і більше відсотків простих акцій акціонерного товариства (п.3-1 ч.1 ст.2 Закону "Про акціонерні товариства"). Афілійовані одна щодо іншої особи (далі афілійовані особи) це юридичні особи, за умови, що одна з них здійснює контроль над іншою чи обидві перебувають під контролем третьої особи (п.1 ч.1 ст.2 Закону "Про акціонерні товариства"). Саме ця обставина наявність домінуючого контрольного пакету акцій у групи осіб, що діяли на підставі договору, як раз і надала компанії Barlenco Ltd можливість провести процедуру сквіз-ауту. Після примусового викупу акцій у міноритарних акціонерів покупець та його афілійовані особи володіли 100% акцій відповідача 1. Відтак у справі, що переглядається, покупцем виступив не акціонер з пакетом акцій більше 94%, а міноритарій, пакет акцій якого становив 0,28196%. Чинне законодавство України дозволяє виступати покупцем акцій у процедурі сквіз-аут не лише особі, яка є власником домінуючого контрольного пакету акцій, але й її афілійованим особам або уповноваженим особам, які не є афілійованими, а діють на підставі угоди. Такі особи, як правило, є міноритарними акціонерами (у справі, що переглядається, компанія Barlenco Ltd (покупець) до набуття пакету акцій в процедурі сквіз-аут володіла 0,28196% акцій ПрАТ "АКХЗ", ПрАТ "Фірма верхнього одягу "Фея" володіло 0,118424%). Тому відсутні підстави вважати, що саме покупець, який просто формально діяв у правовідносинах від імені групи пов`язаних / афілійованих осіб, отримав вигоду від набуття акцій за заниженою ціною. Акціонерне товариство, яке діяло під домінуючим контролем мажоритарного акціонера, покупець та афілійовані з ним особи становлять по суті єдину економічну групу, їх інтереси збігаються. Більше того, оскільки законодавство передбачає можливість викупу акцій у процедурі сквіз-аут мажоритарним акціонером разом із групою міноритарних акціонерів (афілійованих з ним осіб чи таких, що діють на підставі угоди), то така можливість створює потенційне підґрунтя для зловживань. Адже покупцем акцій може виступити номінальна особа, яка не має значних активів, чи "технічна" юридична особа (спеціально створена чи придбана для участі у процедурі), які потім будуть ліквідовані чи не матимуть достатніх активів для того, щоб відповідати за зобов`язаннями. Верховний Суд вважає, що обмеження міноритарного акціонера у праві звертатися з позовом про визначення суми компенсації виключно до покупця акцій істотно обмежить можливості захисту ним своїх прав.

Також, Верховний Суд звернув увагу, що покупець акцій позивача компанія Barlenco Ltd є нерезидентом. У справі №905/830/21 було встановлено, що компанія Barlenco Ltd закрила офіс в Україні, не призначає представників для участі у судових процесах, просила направляти кореспонденцію за адресою на Кіпрі (див. постанову у від 29.04.2022 у справі №905/830/21).

Позивач також стверджував, що компанія Barlencо Ltd вже не є власником акцій ПрАТ "АКХЗ", а відчужила їх на користь компанії Metinvest B.V. Вказане дало суду достатні підстави вважати, що компанія Barlenco Ltd, яка набула незначний пакет акцій лише перед початком процедури сквіз-аут була використана в процедурі сквіз-ауту мажоритарним акціонером компанією Metinvest B.V., яка володіла 94,600034% акцій як технічна юридична особа, що є достатньою підставою для застосування доктрини "підняття корпоративної завіси".

Підняття корпоративної завіси щодо емітента та акціонерів разом з їх афілійованими особами та особами, які діяли спільно відповідно до укладеної угоди (підхід до них як до єдиної особи, нехтування самостійною правосуб`єктністю), дозволить суду запобігти можливим зловживанням правом щодо міноритарних акціонерів, захистити їх як слабку сторону у відносинах з емітентом та мажоритарним акціонером.

Відповідно до практики ЄСПЛ підняття корпоративної завіси може відбуватися у випадках, коли учасник володіє значним пакетом акцій, який дозволяє йому одноосібно формувати волю юридичної особи, коли акціонер є активним, впливає на справи компанії, бере участь в оперативному управлінні (на відміну від акціонера, який не бере участі в управлінні компанією і лише очікує на дивіденди). Тобто в усіх тих випадках, коли компанія та акціонер нерозривно пов`язані між собою (ідентифікуються як одне ціле) і було б їх штучним відокремлення (з урахуванням відмінностей в обставинах справи див. рішення ЄСПЛ у справі "Альберт і інші проти Угорщини" (ALBERT AND OTHERS v. HUNGARY від 07.07.2020, пункти 138-157, заява №5294/14), у справі "Лекіч проти Словенії" (LEKIC v. SLOVENIA від 11.12.2018, заява №36480/07).

Отже, Верховний Суд відхилив аргументи відповідача 1 про те, що позовні вимоги мають бути адресовані саме покупцю, тобто компанії Barlenco Ltd. Верховний Суд вважає, що міноритарний акціонер може звертатися з позовом про визначення суми компенсації, стягнення збитків або неправомірної вигоди як до покупця, так і до його афілійованих осіб чи третіх осіб, які брали участь у придбанні пакету акцій міноритаріїв у процедурі сквіз-аут, кінцевого бенефіціарного власника, а також до емітента. Формальна юридична відокремленість вказаних осіб у цьому випадку не має значення, підлягає застосуванню доктрина "підняття корпоративної завіси". Схожі за змістом висновки містяться у пунктах 5.22-5.23 постанови Верховного Суду від 28.04.2021р. у справі 910/12591/18 та у постанові від 29.04.2022р. у справі №905/830/21.

Таким чином, у справі №905/671/19 позивач звернувся з позовом до ПрАТ "АКХЗ" емітента акцій, яке Верховний Суд вважає належним відповідачем, адже, як стверджує позивач, саме завдяки неправомірним діям наглядової ради цього товариства була затверджена занижена (несправедлива) оцінка акцій, позивач просить скасувати рішення наглядової ради і визначити суму справедливої компенсації.

Тобто, з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.06.2022р. у справі №905/671/19, позивач правомірно звернувся з позовом до ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» та Компанії Barlenco LTD.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (з урахуванням різниці у обставинах справ див. рішення ЄСПЛ у справі "Волчлі проти Франції" (WALCHLI v. FRANCE), від 26.07.2007, п.29, заява №35787/03). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" (PEREZ de RADA CAVANILLES v. SPAIN, від 28.10.1998, заява №28090/95).

Відмова акціонеру у задоволенні вимог і вирішення спору по суті через обрання ним неправильного способу захисту була б надмірним формалізмом та штучним звуженням існуючих способів захисту порушеного права.

При цьому, позивачем визначено заявлені до стягнення з відповідача 1 ПрАТ «АКХЗ» грошові кошти як відшкодування шкоди.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів суд вважає за доцільне застосувати принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Неправильна юридична кваліфікація сторонами їхніх спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні нормативні приписи (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019р. у справі №265/6582/16-ц, від 08.06.2021р. у справі №662/397/15-ц, від 15.06.2021р. у справі №904/5726/19, постановах Верховного Суду від 15.07.2021р. у справі №927/531/18, від 19.10.2021р. у справі №910/19021/20).

Частина перша ст.1166 Цивільного кодексу України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга ст.1166 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин першої та другої ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Судом вище було встановлено, що вартість майна позивача однієї акції, дорівнювала 54,30 грн. При цьому, як зазначено Верховним Судом у постанові по справі №905/671/19, саме емітент та його наглядова рада відіграють ключову роль у визначенні ціни, за якою примусово викупляються акції у міноритарних акціонерів. Акціонерне товариство, яке діяло під домінуючим контролем мажоритарного акціонера, покупець та афілійовані з ним особи становлять по суті єдину економічну групу, їх інтереси збігаються. Вигоду ж від викупу акцій у міноритарних акціонерів отримує насамперед товариство, у якого суттєво знижуються витрати, а також мажоритарний акціонер, який отримує повний контроль над товариством.

За таких обставин, за висновками суду, позивач має право на отримання справедливої компенсації за примусово вилучені акції в процедурі обов`язкового продажу акцій за 1 акцію у розмірі 39,30 грн., що дорівнює справедливій вартості однієї акції у пакеті акцій 100% від статутного капіталу ПрАТ АКХЗ та становить різницю між вартістю акцій, визначеною за майновим методом, та вартістю акцій, за якою відбувався викуп в процедурі сквіз-ауту, внаслідок чого стягненню з відповідача 1 на користь позивача підлягають грошові кошти в сумі 1375500,00 грн.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах боржник вважається таким, що прострочив, якщо не виконав зобов`язання у строк, встановлений законом (ст.65-2 Закону України "Про акціонерні товариства").

Таким чином, суд виходить з того, що у даному випадку існує два окремих грошових зобов`язання: грошове зобов`язання, що існувало в процедурі сквіз-аут відповідно до ст.65-2 Закону України "Про акціонерні товариства" (обставини недотримання строків сплати ціни відповідно до публічної безвідкличної вимоги у порядку, встановленому законом, не встановлені) та окреме грошове зобов`язання, як компенсація справедливої вартості акцій.

Отже, предметом позову у цій частині позовних вимог є стягнення з Товариства саме коштів як компенсації справедливої вартості примусово придбаних акцій.

З огляду на викладене, відповідач 1 як вигодонабувач (згідно позиції Верховного Суду) викупу акцій у міноритарних акціонерів за ціною, яка, за висновком суду, не є справедливою, фактично без достатньої правової підстави за рахунок власників акцій у яких вони були придбані примусово в процедурі сквіз-аут зберігає у себе кошти, які на підставі ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України зобов`язаний повернути позивачу як компенсацію справедливої вартості акцій.

Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 Цивільного кодексу України).

Схожі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №629/4628/16-ц (провадження №14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17 (провадження №12-182гс18). 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження № 12-161гс19).

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 3% річних та інфляційних втрат, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України суд вважає їх такими, що підлягають залишенню без задоволення з огляду на наступне.

За змістом положень статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 входить до розділу I "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 Цивільного кодексу України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Водночас, для сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних недостатньо лише факту виникнення грошового зобов`язання. Така норма застосовується лише у разі прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У спірних правовідносинах боржник вважається таким, що прострочив, якщо не виконав зобов`язання у строк, встановлений законом (стаття 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства").

Як вже зазначалося вище, суд виходить з того, що у даному випадку існує два окремих грошових зобов`язання: грошове зобов`язання, що існувало в процедурі сквіз-аут відповідно до ст.65-2 Закону України "Про акціонерні товариства" і обставини недотримання строків сплати ціни відповідно до публічної безвідкличної вимоги у порядку, встановленому законом судом не встановлено, та окреме грошове зобов`язання, як справедлива компенсація вартості акцій.

Недоведення позивачем наявності у відповідача 1 простроченого грошового зобов`язання унеможливлює нарахування та стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за статтею 625 Цивільного кодексу України.

Окрім того, не вбачається за можливе визначити строки виконання зобов`язання по сплаті справедливої компенсації, які не визначені законом, правочином або рішення суду, що набуло законної сили, що виключає факт порушення таких строків з боку відповідачів.

Для визначення розміру 3% річних та інфляційних втрат в будь-якому випадку необхідно встановити розмір грошового зобов`язання та строк його виконання, а в даному випадку неможливо визначити ціну продажу акцій, оскільки визначена судом справедлива компенсація за одну акцію не є новою ціною акцій, викуплених в процедурі сквіз-ауту, але можуть розглядатися лише як визначена судом сума справедливої компенсації, яка відновлює на принципах справедливості майновий стан позивачів.

Схожої правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема в постанові від 07.06.2022 по справі №910/10507/21.

Відповідно до ч.3 ст.45 Господарського процесуального кодексу України відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

При цьому, згідно п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як зазначено судом вище, згідно заяви позивача про збільшення позовних вимог, що надійшла до суду 26.04.2023р., позивачем заявлені вимоги про стягнення з ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" збитків у сумі 1375500,00 грн., інфляційних втрат у сумі 892837,05 грн. та 3% річних у сумі 219081,49 грн.

Відтак, враховуючи відсутність позовних вимог до відповідача 2, провадження у справі у частині позовних вимог ОСОБА_1 до BARLENKO LTD, Nicosia, Cyprus підлягає закриттю на підставі ч.2 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ч.3 ст.231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 59677,80 грн. за вимогами про стягнення збитків в сумі 3978520,00 грн.

Остаточно позивачем під час нового розгляду справи заявлені вимоги про стягнення з відповідача 1 грошових коштів в загальній сумі 2487418,54 грн., у тому числі справедлива компенсація, інфляція та три проценти річних.

Таким чином, за вказаними вимогами має бути сплачений судовий збір в сумі 37311,28 грн.

Як наслідок, згідно вимог п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» поверненню позивачу з Державного бюджету України підлягає судовий збір в сумі 22366,52 грн.

Решта сплаченого позивачем при зверненні до місцевого господарського суду судового збору за позовними вимогами підлягає розподілу між позивачем та відповідачем 1 пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Крім цього, оскільки Верховним Судом при направленні справи на новий розгляд до господарського суду розподіл витрат за подання апеляційниї та касаційної скарг не здійснювався, враховуючи, що спір по справі виник внаслідок неправильних дій відповідача 1, відповідно, судовий збір сплачений позивачем за подання апеляційної скарги в сумі 89516,70 грн. та за подання касаційної скарги в сумі 119355,60 грн. підлягає віднесенню на відповідача 1 повністю. При цьому, судом враховано ті обставини, що вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляції не були предметом розгляду при первісному розгляді справи, а розмір судового збору, сплаченого позивачем за подання апеляційної та касаційної скарг, на момент вчинення відповідних дій відповідав вимогам закону.

Витрати пов?язані з проведенням судової експертизи у справі підлягають віднесенню на відповідача 1 повністю.

Позивачем також заявлено про понесення ним витрат на надання правничої допомоги орієнтовно в сумі 90000,00 грн., докази понесення яких буде надано додатково.

Керуючись п.2 ч.1 ст.231, ст.ст.2, 13, 50, 74, 75, 76, 80, 123, 129, 161, 165, 169, 177, 178, 182, 195, 207, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі №905/1926/18 в частині вимог ОСОБА_1 , м.Київ до Компанії BARLENKO LTD, Nicosia, Cyprus.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , м.Київ до Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка, Донецької області про стягнення збитків у сумі 1375500,00 грн., інфляційних втрат у сумі 892837,05 грн. та 3% річних у сумі 219081,49 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка, Донецької області на користь ОСОБА_1 , м.Київ грошові кошти в сумі 1375000,00 грн., судовий збір за звернення до суду з позовом в сумі 20625,65 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 89516,70 грн., судовий збір за подання касаційної скарги в сумі 119355,60 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повернути ОСОБА_1 , м.Київ з державного бюджету України судовий збір в сумі 22366,52 грн.

В судовому засіданні 25.09.2023р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 26.09.2023р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.В. Левшина