ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2023 р. Справа №914/1162/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді: Плотніцького Б.Д.

Суддів: Матущака О.І.

Скрипчук О.С.

за участю секретаря судового засідання Процевич Р.Б.

розглянувши матеріали апеляційної скарги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 , м.Львів

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.07.2023 (суддя Коссак С.М.)

у справі №914/1162/23

за позовом: Фермерського господарства Садки, с.Садки, Кременчуцький р-н, Полтавська обл.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Будсервіс Ойл, м.Львів

про: стягнення заборгованості

за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Будсервіс Ойл, м. Львів

до відповідача: Фермерського господарства Садки, с.Садки, Кременчуцький р-н, Полтавська обл.

про визнання недійсною додаткової угоди

за участю представників сторін:

від позивача : не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.07.2023 повернуто позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 , м.Львів (вх.№1765 від24.05.2023 та вх.№2297 від 12.07.2023 року).

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції прийшов до висновку, про повернення позову третій особі у зв`язку з несплатою судового збору і невиконанням ухвали суду від 29.05.2023 року про залишення позову без руху.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , м.Львів оскаржила таку в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надійшла до Західного апеляційного господарського суду 02.08.2023.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, відповідно до ст. 174 ГПК України, повинен був залишити без руху позовну заяву, а не повертати без розгляду.

В судове засідання 20.09.2023 представники сторін не з`явились, клопотань не подавали, хоча належним чином були повідомлені про час та дату судового засідання.

Згідно з ч. ч. 3, 11 ст. 270 ГПК України передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених ч. 10 цієї статті та ч. 2 ст. 271 цього Кодексу і суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони про час та дату судового засідання було сповіщено належним чином.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 202 ГПК України).

У цій справі участь представників сторін в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась.

Виходячи зі ст. 129 Конституції України, ст. 2 ГПК України, своєчасний розгляд справи є одним із завдань судочинства, що відповідає положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожного на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Зважаючи на те, що явка представників учасників справи обов`язковою не визнавалась, матеріали справи є достатніми для перевірки правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, позиція відповідача викладена у апеляційній скарзі, а також на строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу № 914/1162/23 за відсутності представників сторін.

Обставини справи.

У провадженні Господарського суду Львівської області знаходилась справа №914/1162/23 за позовом Фермерським господарством Садки, с. Садки, Кременчуцький р-н, Полтавська обл., до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Будсервіс Ойл, м. Львів про стягнення 201 581,46грн. заборгованості, з якої 170 000,00грн. основний борг, 26 986,12грн. інфляційні втрати та 4 595,34грн. -3% річних.

Товариство з обмеженою відповідальністю Будсервіс Ойл подало на розгляд Господарського суду Львівської області зустрічну позовну заяву від 01 травня 2023 року за вх.№1511. Ухвалою суду від 04.05.2023 року прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Будсервіс Ойл, м. Львів до відповідача Фермерського господарства Садки, с. Садки, Кременчуцький р-н, Полтавська обл. про визнання недійсною додаткової угоди№1 від 07 лютого 2022 року до договору №20210923/1 від 23.09.2021 року. Об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у справі №914/1162/23 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні разом з первісним позовом 11.05.2023 о 14:00 год.

24.05.2023 року на розгляд Господарського суду Львівської області подано Терлецькою Наталкою Володимирівною позовну заяву як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору про спонукання Фермерського господарства Садки внести зміни в п.2 додаткової угоди №1 від 07 лютого 2022 року до договору №20210923/1 від 23.09.2021 року, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю Будсервіс Ойл та Фермерським господарством Садки у редакції прохальної частини позовної заяви.

Ухвалою суду від 29.05.23 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Встановлено третій особі строк у 10 календарних днів з дня вручення цієї ухвали для усунення таких недоліків, а саме: - надати суду докази сплати судового збору у встановленому законом порядку та у розмірі 2684,00грн; уточнити, до кого із сторін подається позов та в чому полягає порушення прав щодо предмета спору, що зумовлюють необхідність внесення змін до договору; надати докази, якими обґрунтовується позов, а саме перебування у шлюбі із учасником товариства.

Зобов`язано позивача, у випадку виправлення зазначених у цій ухвалі недоліків, подання додаткових доказів, невідкладно надіслати відповідні документи відповідачу. Докази такого надіслання надати суду.

Колегією суддів встановлено, що поштовий конверт (з ухвалою від 29.05.2023 року) судом направлено позивачу 30.05.2023 року на поштову адресу позивача, зазначену в позовній заяві. Відповідно до трекінгу відстеження Укрпошти поштове відправлення за №000 вручено адресату особисто 28.06.2023 року.

12.07.23р. на адресу суду надійшла позовна заява третьої особи ОСОБА_1 з вимогою визнати недійсною додаткової угоди №1 від 07 лютого 2022 року до договору №20210923/1 від 23.09.2021 року укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю Будсервіс Ойл, м. Львів та Фермерським господарством Садки. До заяви додано копію свідоцтва про шлюб. Квитанція надсилання позову учасникам справи, копія додаткової угоди. Докази сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» до позовної заяви у розмірі 2684,00грн не додано.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком про повернення позову третій особі у зв`язку з несплатою судового збору і невиконанням ухвали суду від 29.05.2023 року про залишення позову без руху, оскільки третій особі наголошено увагу на необхідності сплати судового збору.

Згідно ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Судом правомірно розцінено такі дії третьої особи як зловживання процесуальними правами, що ведуть до затягування процесу.

Відповідно до ст.2 ГПК України завданнями та засадами господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами (п.11).

Відповідно до ст.43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Також суд першої інстанції зазначив наступні обставини, з якими погоджується колегія суддів.

У процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Як убачається з матеріалів справи, спір між сторонами за первісним та зустрічним позовом виник із зобов`язальних відносин щодо сплати коштів на підставі договору, тобто щодо виконання господарських зобов`язань, і не стосується прав і обов`язків третьої особи.

Разом з тим позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, щодо визнання недійсною додаткової угоди №1 від 07 лютого 2022 року до договору №20210923/1 від 23.09.2021 року обґрунтовано порушенням, на її думку, корпоративних прав фізичної особи і стосується різних предметів спору: за первісним позовом - щодо заборгованості за договором, а за позовом третьої особи із самостійними вимогами - щодо законності самого договору Оскільки заявлений фізичною особою позов не взаємопов`язаний з первісним позовом, адже вимоги за цим позовом виникли з інших правовідносин, які відповідно врегульовані нормами зобов`язального права, це унеможливлює його спільний розгляд з первісним позовом, є підставою для повернення позову третьої особи (з врахуванням правової позиції ВП ВС, зазначеної у постанові від 13 березня 2019 року у справі №916/3245/17).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

У відповідності до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок місцевого господарського суду, тому підстав для її задоволення не має, оскаржувану ухвалу постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 255, 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.07.2023 у справі №914/1162/23 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.09.2023.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Плотніцький Б.Д.

Суддя Матущак О.І.

Суддя Скрипчук О.С.