РІШЕННЯ

20 вересня 2023 року м. ТернопільСправа № 921/458/23

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

за участі секретаря судового засідання Коляска І. І.

розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", вул. Свіштовська, буд. 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Айвор", вул. Манастирського Антіна, буд. 50, кв. 1, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46011

про стягнення 358 065, 49 грн

За участі представників:

позивача: Козачука О. А.

відповідача: не прибув

В порядку ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. 35-37 ГПК України не надходило. Клопотань про роз`яснення прав та обов`язків, відповідно до ст. 205 ГПК України, не надходило.

Суть справи:

29.06.2023 (згідно з поштовою квитанцією) Публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", далі - позивач, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Айвор", далі відповідач, про стягнення заборгованості в сумі 358 065, 49 грн.

Підставою позову визначено неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки нафтопродуктів № 368/2/2118 від 30.04.2020 в частині оплати вартості поставлених позивачем нафтопродуктів.

В підтвердження позовних вимог до матеріалів справи долучено належним чином засвідчені копії: Договору поставки нафтопродуктів № 368/2/2118 від 30.04.2020; Додаткової угоди від 18.12.2020 до Договору поставки нафтопродуктів № 368/2/2118 від 30.04.2020; Додатку №1/05 (Специфікації на поставку Товару) від 21.05.2021 до вказаного правочину; Актів приймання-передачі нафтопродуктів №1/05 від 21.05.2021 на суму 51 912, 84 грн та №2/05 від 21.05.2021 на суму 306 152, 66 грн; рахунку фактури №90761640 від 21.05.2021 на суму 51 912, 84 грн та №90761692 від 21.05.2021 на суму 306 152, 66 грн; претензії за вих. №14/05-150 від 25.01.2023 тощо.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 03.07.2023 головуючим суддею для розгляду справи №921/458/23 визначено суддю Гирилу І.М.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 04.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 921/458/23; постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 10:00 год. 31.07.2023 та запропоновано сторонам у справі надати/надіслати суду заяви по суті справи чи з процесуальних питань (при наявності).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 20.07.2023 задоволено клопотання ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" за вих. №14/11-1108 від 17.07.2023 (вх. № 5990 від 17.07.2023) про участь повноважного представника адвоката Козачука О. А. у судових засіданнях у справі №921/458/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та, відповідно, підготовче засідання 31.07.2023 о 10:00 год. призначено в режимі відеоконференції.

У підготовчому засіданні 31.07.2023, яке відбулось в режимі відеоконференції за участі повноважного представника позивача, зважаючи на неявку відповідача, відсутність у суду відомостей щодо отримання ним ухвали від 04.07.2023, з метою надання ТзОВ "Айвор" можливості скористатись визначеними чинним процесуальним законодавством правами та надати відповідну заяви/заяву по суті справи, суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та відклав підготовче засідання на 10:00 год. 04.09.2023. Окрім того, зважаючи на наявне в матеріалах справи задоволене судом та підтримане повноважним представником позивача у підготовчому засіданні 31.07.2023 клопотання ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" за вих. №14/11-1108 від 17.07.2023, підготовче засідання 04.09.2023 призначено в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 04.09.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу № 921/458/23 до судового розгляду по суті на 09:05 год. 20.09.2023.

В судове засідання 20.09.2023 відповідач явки свого уповноваженого представника не забезпечив, причин неприбуття не повідомив, жодних заяв з процесуальних питань не надав.

Слід зазначити, що усі процесуальні документи у даній справі були направлені судом на адресу місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Айвор", вказану позивачем у позовній заяві та яка значиться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (витяг - в матеріалах справи), а саме: вул. Манастирського Антіна, буд. 50, кв. 1, м. Тернопіль, 46011 рекомендованими листами за № 067, № 167, №727 та № 602 з повідомленням про вручення. Станом на день проведення даного судового засідання поштове відправлення за № 067 (ухвала від 04.07.2023), поштове відправлення за № 167 (ухвала від 20.07.2023), поштове відправлення за №727 (ухвала від 31.07.2023) повернуто на адресу суду із довідкою підприємства зв`язку із зазначенням причини повернення: "за закінченням терміну зберігання". Поштове відправлення за № 602 (ухвала від 04.09.2023) повернуто на адресу суду із довідкою підприємства зв`язку із зазначенням причини повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" за № 755-IV від 15.05.2003, з наступними змінами (далі Закон № 755-IV), Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру (ч. 1 ст. 7 Закону № 755-IV).

П. 10 ч. 2 ст. 9 Закону № 755-IV визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості, зокрема, про місцезнаходження юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону № 755-IV якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 Верховний Суд вказав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.

Ст. 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами

Відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Застосовуючи ст. 3 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод" при розгляді даної справи, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

За даних обставин, враховуючи вжиття судом усіх можливих передбачених законом заходів та створення належних умов з метою повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надання можливості останньому підготуватись до розгляду справи, надати заяви по суті справи та докази в обґрунтування своєї позиції, зважаючи на те, що явка відповідача не визнавалась судом обов`язковою, наявних у справі доказів достатньо для прийняття обґрунтованого рішення, суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у ній доказами.

В судовому засіданні 20.09.2023, яке відбулось в режимі відеоконференції за участі повноважного представника позивача, суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав вступне слово представника позивача, з`ясував обставини справи та здійснив перевірку їх доказами, перейшов до судових дебатів, заслухав заключне слово представника позивача та оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та посилаючись на долучені до матеріалів справи письмові докази.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні доводи та пояснення повноважного представника позивача, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив таке.

30.04.2020 між Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", як Постачальником, з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Айвор", як Покупцем, з іншої сторони, укладено Договір поставки нафтопродуктів №368/2/2118 (далі - Договір), за умовами п. 1.1-1.2 якого Постачальник зобов`язався поставити Покупцеві нафтопродукти (далі - Товар), а Покупець зобов`язався їх прийняти і оплатити в асортименті, кількості та за ціною, узгодженими Сторонами в Додатках (Специфікаціях) до даного Договору. Одиниця виміру товару тонна.

П. 2.1 Договору сторони погодили, що якість Товару згідно Договору повинна відповідати вимогам діючих для конкретного виду Товару ДСТУ, ГОСТ, ТУ і підтверджуватися сертифікатом (паспортом) якості заводу-виробника.

Поставка Товару здійснюється партіями на підставі актів приймання-передачі нафтопродуктів, підписаних Сторонами. Зобов`язання Постачальника по поставці Товару вважаються виконаними, право власності на Товар та ризики по його втраті (псуванню) переходять від Постачальника до Покупця з моменту підписання акту приймання-передачі нафтопродуктів. Строк поставки товару: травень 2020 р. грудень 2020 р. (п. 3.2- 3.3 Договору).

Згідно з п. 4.1.-4.2. Договору ціна Товару за одну метричну тонну вказується Сторонами у відповідних Додатках (Специфікаціях) до даного Договору. Оплата Товару може бути здійснена Покупцем як на умовах попередньої оплати, так і після поставки Товару. В останньому випадку оплата повинна бути здійснена Покупцем у строк, вказаний у листі-вимозі Постачальника про оплату, а у випадку відсутності такої вимоги не пізніше 60 (шістдесяти) календарних днів від дати поставки Товару згідно з актом приймання-передачі нафтопродуктів. Оплата товару може здійснюватись частинами. Підставою для перерахування оплати за Товар є рахунок Постачальника. В рахунку Постачальник вказує вартість Товару, виходячи із ціни Товару, зазначеної у відповідному Додатку до даного Договору. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, який вказаний в рахунку. Оплата Товару, що постачається, здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника із зазначенням в платіжному документі номера і дати цього Договору, номера і дати виписки рахунку на оплату, найменування Покупця, його коду ЄДРПОУ та найменування Товару, що підлягає оплаті.

Р. 6 Договору сторони погодили, що жодна із сторін не буде нести відповідальність за повне або часткове невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо таке невиконання викликане обставинами форс-мажору, включаючи, але не обмежуючись такими: повінню, пожежею, землетрусом, війною або військовими діями або іншими, що не залежать від сторін обставинами, що виникли після укладення Договору і перешкоджають належному виконанню зобов`язань Сторін. Якщо будь-яка з таких обставин безпосередньо спричинила невиконання зобов`язань в строки, встановлені цим Договором, то ці строки пропорційно продовжуються на час дії відповідних обставин.

Сторона, яка не виконала зобов`язання за цим Договором, повинна негайно сповістити іншу сторону. Доказом настання та/або припинення дії обставин форс-мажору є документ, виданий регіональною Торгово - промисловою палатою (її відділенням) або уповноваженим державним органом.

Положення цього розділу не застосовуються, якщо обставини форс-мажору наступили протягом строку прострочення виконання зобов`язань стороною, яка на них посилається.

Строк дії Договору: з моменту підписання сторонами по 31.12.2020, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення. Будь-яка зі сторін має право в односторонньому порядку розірвати даний Договір, повідомивши про це іншу сторону не менше, ніж за 14 календарних днів до передбачуваної дати розірвання (п. 7.1-7.2 Договору).

18.12.2020 сторонами укладено Додаткову угоду до Договору поставки нафтопродуктів № 368/2/2118 від 30.04.2020, якою продовжено строк дії Договору по 31.12.2021, а в частині розрахунків до повного їх здійснення.

Додатком № 1/05 до Договору постачання нафтопродуктів №368/2/2118 від 30.04.2020 є Специфікація на поставку товару від 21.05.2021, якою сторони погодили асортимент (найменування) товару, кількість та його ціну, а саме:

- газ нафтовий скраплений марки А ДСТУ EN 589:2017, кількість - 1,872 тн, ціна - 27 731, 22 грн/тн з ПДВ;

- газ нафтовий скраплений марки В ДСТУ EN 589:2017, кількість - 11,040 тн, ціна - 27 731, 22 грн/тн з ПДВ.

Вказаний правочин, Додаткова угода та Специфікація (Додаток №1/05) до нього підписані повноважними представниками сторін, підписи яких скріплено печатками юридичних осіб.

Позивач стверджує, що 21.05.2021 на виконання умов укладеного правочину, згідно з актами приймання-передачі № 1/05 та 2/05, він поставив відповідачу нафтопродукти на загальну суму 358 065, 50 грн та виставив для оплати відповідні рахунки-фактури. Однак відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, вартість отриманих 21.05.2021 нафтопродуктів не оплатив. Наведені обставини і слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання з договору поставки, згідно з яким, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

П. 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525, 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №911/2768/20, від 30.06.2021 у справі №910/3140/19).

Ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ч. 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Ст. 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

Договір поставки №368/2/2118 від 30.04.2020 не має ознак договору, недійсність якого прямо встановлена законом. Відомості про визнання зазначеного правочину недійсним у суду відсутні.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що факт поставки позивачем, прийняття відповідачем на підставі Договору поставки №368/2/2118 від 30.04.2020 Товару на загальну суму 358 065, 50 грн підтверджено долученими до позову актами приймання-передачі № 1/05 від 21.05.2021 та 2/05 від 21.05.2021, зі змісту яких вбачається, що Постачальник передав, а Покупець прийняв на умовах EXW (резервувари АЗС, вказані Покупцем в заявці і що належать Покупцеві на праві власності або на інших правових підставах) нафтопродукти в наступному асортименті по цінам:

- газ нафтовий скраплений марки А, код УКТ ЗЕД в кількості 1,872 тн, вартістю 51 912, 84 грн, в т.ч ПДВ та акциз (акт №1/05);

- газ нафтовий скраплений марки В, код УКТ ЗЕД в кількості 11,040 тн, вартістю 306 152, 66 грн, в т.ч ПДВ та акциз (акт №2/05).

Слід зазначити, що вказані Акти приймання-передачі нафтопродуктів підписані повноважними представниками сторін без заперечень, підписи яких скріплено печатками юридичних осіб.

21.05.2021 Публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" виставило Товариству з обмеженою відповідальністю "Айвор" рахунок фактуру №90761640 до накладної, акта № 81913464 на суму 51 912, 84 грн, в т.ч. ПДВ та акциз, та рахунок фактуру № 90761692 до накладної, акта № 81913458 на суму 306 152, 66 грн, в т. ч. ПДВ та акциз.

Як вже зазначалось вище, умовами укладеного правочину (п. 4.2 Договору) сторони погодили можливість для Покупця провести розрахунки за отриманий Товар як на умовах попередньої оплати, так і після поставки Товару. Водночас передбачили, що у випадку оплати Товару після його поставки Покупець зобов`язаний провести розрахунок у строк, вказаний у листі-вимозі Постачальника про оплату, а у випадку відсутності такої вимоги не пізніше 60 (шістдесяти) календарних днів від дати поставки Товару згідно з актом приймання-передачі нафтопродуктів.

Позивач зазначає, що листи-вимоги за Договором не оформлялись, у визначений Договором строк (60 календарних днів з дати отримання Товару) відповідач розрахунок за отриманий 21.05.2021 Товар не провів.

З матеріалів справи також вбачається, що позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору, зокрема: 26.01.2023 ПАТ "Укртатнафта" направило на адресу ТОВ "Айвор" претензію за №14/05-150 від 25.01.2023, у якій вимагало погасити заборгованість за Договором в розмірі 358 065, 49 грн, та лист за №13-112 від 18.01.2023, у якому пропонувало підписати акт звірки розрахунків. Поряд із цим, долучений до матеріалів справи витяг з офіційного сайту АТ "Укрпошта" свідчить про те, що поштове відправлення повернуте відправнику 23.02.2023 з відміткою: "за письмовою відмовою адресата".

Відповідач в судове засідання не прибув, не заперечив належними та допустимими доказами доводів позивача, як і не надав суду доказів своєчасної та повної оплати вартості отриманого 21.05.2021 товару.

За даних обставин, вимоги Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Айвор" заборгованості в розмірі 358 065, 49 грн суд визнає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 5 370, 98 грн суд покладає на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12-14, 73-74, 76-79, 86, 123, 129, 202, 232-233, 236-238, 240, 241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Айвор", вул. Манастирського Антіна, буд. 50, кв. 1, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46011, ідентифікаційний код 43067880 на користь Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", вул. Свіштовська, буд. 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610, ідентифікаційний код 00152307, 358 065 грн 49 коп. основного боргу та 5 370 грн 98 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору.

3. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст. 256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.09.2023

Суддя І.М. Гирила