ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2023 р. Справа№ 910/3780/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Корсака В.А.

За участю секретаря судового засідання Місюк О.П.

та представників сторін:

позивача - Сидорчука Я.О.;

відповідача - Дяковського О.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеіл" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2023

у справі №910/3780/23 (суддя - Гумега О.В.)

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеіл"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеіл" про стягнення заборгованості за договором поставки товару №113/ВЗЗ-2022 від 05.04.2022 у загальному розмірі 546165,32 грн, з яких: 378281,41 грн - пеня та 167883,91 грн - штраф за порушення строків поставки товару.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №113/ВЗЗ-2022 від 05.04.2022 в частині поставки товару у встановлений таким договором строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 відкрито провадження у справі №910/3780/23 та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.06.2023 у справі №910/3780/23 позов Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеіл" на користь позивача 378281,41 грн пені та 167883,91 грн штрафу.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю "Шеіл" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в позові повністю.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

В обґрунтування своєї позиції скаржник зазначає, що він не був обізнаний зі строками виконання вказаного зобов`язання, оскільки не отримував електронною поштою заявки №78/8/2-98 від 07.04.2023 та №78/8/2-100 від 07.04.2022 на поставку товару у відповідні строки, як це зазначено договором. При цьому строки та місця поставки товару повідомлялися відповідачу засобами телефонного зв`язку при потребі товароодержувачів. Таким чином, відповідач вказує на неможливість застосування відповідальності за порушення строків поставки, які не встановлені.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеіл" у справі №910/3780/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Корсак В.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеіл" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2023 у справі №910/3780/23, справу призначено до розгляду на 19.09.2023 та встановлено позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

08.08.2023 до суду від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач заперечує проти доводів скарги відповідача, просить залишити її без задоволення, оскаржуване рішення суду - без змін.

Зокрема, позивач відмічає, що спірний договір підписано сторонами без жодних зауважень, що вказує на погодження відповідача з порядком надсилання заявок на поставку товару та строком поставки.

14.09.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Шеіл" подало до суду письмові пояснення у справі, згідно яких зауважує, що для застосування «балансу вірогідностей» у даній справі необхідна наявність доказів, проте дані докази відсутні, що виключає застосування даного способу доказування.

В судовому засіданні 19.09.2023 представники сторін надали пояснення по суті спору. Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду від 30.06.2023 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити без змін оскаржуване рішення суду.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши думку представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 05.04.2022 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шеіл" (учасник) укладено договір №113/ВЗЗ-2022, відповідно до п. 1.1 якого учасник зобов`язується поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Пунктом 1.2. договору визначено, що найменування (номенклатура, асортимент, кількість) товару зазначена в додатку №1 до цього договору. Код ДК 021:20-0 Оброблені фрукти та овочі (морква консервована, буряк гарнірний) (далі - товар).

Відповідно до додатку №1 до договору (специфікації до договору) зазначено найменування товару (асортимент), що поставляється: морква консервована в загальній кількості - 60000 кг, ціна за 1 кг - 27,00 грн та буряк гарнірний в загальній кількості - 60000 кг, ціна за 1 кг - 27,00 грн.

Ціна договору складає 3240000 грн, у тому числі податок на на додану вартість 20 % - 540000 грн (п. 3.1 договору).

Пунктом 5.1 договору сторонами погоджено, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, сканкопія якої надсилається замовником з його офіційної електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 на електронну пошту учасника ІНФОРМАЦІЯ_1, вказану у розділі 13 цього договору. Учасник зобов`язаний засобами телефонного зв`язку підтвердити замовнику (його уповноваженій особі) отримання заявки.

У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару.

У випадку корегування інформації, яка зазначена в заявці, замовник має право здійснити таке корегування в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження про таке корегування вважається недійсним.

Відповідно до п. п. 6.2.2, 6.3.1 договору замовник має право контролювати поставку товару у строки, встановлені цим договором. Учасник зобов`язаний забезпечити поставку якісного товару у строки, встановлені цим договором.

Пунктом 7.1 договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за договором сторони несуть відповідальність, передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та цим договором.

За порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці замовника, учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів чи ненадання товарно-супровідних документів у термін, визначений у п. 5.7 договору, замовник залишає за собою право на одностороннє розірвання цього договору (п. 7.3 договору).

Пунктом 10.1 договору визначено, що договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та продовженого Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" та від 18.04.2022 №259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", а в частині оплати за поставлений товар - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань. Строк дії договору може бути продовжений за згодою сторін у разі продовження строку дії воєнного стану в Україні понад період, визначений Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", але не довше ніж до 31.12.2022.

Згідно зі специфікацією до договору (додаток №1), до поставки в рамках договору належить наступний товар: морква консервована (банка масою нетто 3 кг) в кількості 60000 кг на загальну суму 1620000 грн (в т.ч. ПДВ) та буряк гарнірний (банка масою нетто 3 кг) в кількості 60000 кг на загальну суму 1620000 грн (в т.ч. ПДВ).

За твердженням позивача, на виконання п. 5.1 договору, 08.04.2022 замовником на електронну пошту відповідача було надіслано наступні заявки:

- заявку №78/8/2-98 від 07.04.2023 про необхідність поставки товару (моркви консервованої) в загальній кількості 60000 кг до 15.04.2022 у відповідні місця постачання за адресами у м. Павлоград, м. Одеса, м. Львів, м. Дніпро, м. Київ, м. Золочів, м. Александрія, с. Старе, м. Запоріжжя (заявка 1);

- заявку №78/8/2-100 від 07.04.2022 про необхідність поставки товару (буряка гарнірного) в загальній кількості 60000 кг до 13.04.2022 у відповідні місця постачання за адресами у м. Павлоград, м. Одеса, м. Львів, м. Дніпро, м. Київ, м. Золочів, м. Александрія, с. Старе, м. Запоріжжя (заявка 2).

Позивачем зазначається, що товар (морква консервована) у кількості 32133 кг за заявкою 1, який відповідач зобов`язався поставити у строк до 15.04.2022, був поставлений відповідачем з порушенням строку поставки, визначеного у цій заявці, а саме 29.04.2022, 09.05.2022, 27.05.2022, 15.06.2022, 13.07.2022, 14.07.2022, 15.07.2022, 14.08.2022, що підтверджується доданими до позовної заяви видатковими накладними. Водночас, товар у кількості 27867 кг за заявкою 1 взагалі не був поставлений відповідачем станом на 02.12.2022.

02.12.2022 у зв`язку невиконанням відповідачем зобов`язань за договором, на підставі п.п. 6.2.1 п. 6.2 договору та п. 7.3 договору, позивач направив на поштову адресу відповідача повідомлення про одностороннє розірвання договору №113/ВЗЗ-2022 від 05.04.2022 (вих. №78/8/2-2332 від 02.12.2022), відповідно до якого позивач повідомив відповідача про одностороннє розірвання даного договору з 12.12.2022. Отже, як зазначив позивач, останнім днем виконання відповідачем договірних зобов`язань є 11.12.2022.

Крім того, позивач повідомив, що товар (буряк гарнірний) у кількості 39504 кг за заявкою 2, який відповідач зобов`язався поставити у строк до 13.04.2022, був поставлений відповідачем з порушенням строку поставки, визначеного у цій заявці, а саме 29.04.2022, 09.05.2022, 27.05.2022, 15.06.2022, 04.07.2022, 05.07.2022, 13.07.2022, 14.07.2022, 15.07.2022, що підтверджується доданими до позовної заяви видатковими накладними. Водночас, товар у кількості 20496 кг за заявкою 2 взагалі не був поставлений відповідачем станом на 12.12.2022 (дата розірвання договору згідно повідомлення №78/8/2-2332).

12.12.2022 позивач звернувся до відповідача з претензію №78/8/2-2390 про сплату 378281,41 грн пені та 167883,91 грн штрафу за порушення строків поставки товару за договором №113/ВЗЗ-2022 від 05.04.2022. Проте, така претензія була залишена відповідачем без задоволення, нараховані позивачем штрафні санкції у добровільному порядку відповідачем не сплачені, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

В свою чергу, відповідач заперечуючи проти заявленого позову, зазначає про відсутність правових підстав для нарахування штрафних санкцій, оскільки заявки позивача №78/8/2-98 від 07.04.2023 та №78/8/2-100 від 07.04.2022 щодо поставки товару в конкретний строк (до 13.04.2022 буряку та до 15.04.2022 моркви) на його електронну адресу не надходили. На підтвердження зазначених обставин відповідачем надано заяву свідка від 16.05.2023 в порядку визначеному ст. 88 ГПК України, в якій директор відповідача, як свідок, стверджує, що жодної заявки на поставку товару на його поштову або електронну адресу від позивача не надходило.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції застосувавши стандарт «вірогідність доказів» та врахувавши принцип змагальності сторін дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 378281,41 грн пені та 167883,91 грн штрафу є законними та обґрунтованими, доведені належними, допустимими та більш вірогідними доказами в розумінні ст. ст. 76-79 ГПК України, та не були спростовані відповідачем належними засобами доказування в розумінні вимог процесуального закону.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з наведеними висновку місцевого господарського суду в їх сукупності та вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом положень ст. ст. 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість виконання договору сторонами.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору №113/ВЗЗ-2022 від 05.04.2022, суд апеляційної інстанції встановив, що за своєю правовою природою вказаний правочин є договором поставки.

Згідно з ч. 1-2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до п. 5.1 договору сторонами погоджено, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, сканкопія якої надсилається замовником з його офіційної електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 на електронну пошту учасника ІНФОРМАЦІЯ_1, вказану у розділі 13 цього договору. Учасник зобов`язаний засобами телефонного зв`язку підтвердити замовнику (його уповноваженій особі) отримання заявки. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару.

Згідно з пунктом 11.8 договору усі повідомлення, будь-яке листування тощо за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, якщо вони письмово оформлені та надіслані відповідним листом (рекомендований лист, цінний лист з описом вкладення, передача листа посильним, засобами електронного поштового зв`язку на адреси, вказані у розділі 13 цього договору). У будь-якому разі замовник вважається повідомленим з моменту фактичного отримання листа, а учасник з моменту направлення замовником відповідного листа (на електронну пошту учасника, вказану у розділі 13 цього договору; передання до поштового відділення зв`язку та отримання фіскального чеку; поставлення на копії документа будь-якої відмітки, що свідчить про його отримання учасником).

Таким чином, умовами укладеного сторонами договору поставки передбачено порядок визначення замовником дати та місця поставки товару у письмовій заявці замовника, яка надсилається засобами електронного поштового зв`язку учаснику (відповідачу).

Як вже зазначалось вище та було встановлено судом першої інстанції, позивачем до позовної заяви долучено заявки №78/8/2-98 від 07.04.2023 та №78/8/2-100 від 07.04.2022 до договору від 05.04.2022 №113/В33-2022, в яких зазначено місце поставки відповідачем товару за договором та згідно яких датою поставки буряка консервованого товароодержувачу є 13.04.2022, моркви консервованої - 15.04.2022.

В свою чергу, відповідач факт надсилання та отримання заявок 1, 2 заперечує та вважає, що зазначені обставини щодо надсилання заявки не доведені позивачем належними та допустимими доказами, на їх спростування надав заяву свідка від 16.05.2023. Згідно цієї заяви відповідач стверджує, що жодної заявки про поставку товару представнику та директору відповідача не надходило. У заяві свідка від 16.05.2023 є застереження про обізнаність особи щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань, в тому числі положень ст. 384 Кримінального кодексу України.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Отже, позивач, звертаючись до суду з позовною заявою, на виконання у тому числі приписів ст. 74 ГПК України, зобов`язаний довести наявність порушених його прав та законних інтересів, а суд, у свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для захисту прав позивача.

Господарський суд відповідно до вимог ст. 86 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

Крім того, у ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Судова колегія враховує, що за умовами п. 5.1 спірного договору передбачено складення письмової заявки з подальшим направленням на електронну пошту відповідача електронного листа з прикріпленням до нього відсканованої (шляхом перенесення тексту та зображення з аркуша паперу в цифровий вид з подальшим збереженням на комп`ютер) письмової заявки. Тобто, виконання позивачем означених умов договору може бути підтверджено, зокрема, скріншотами електронного листування.

В даному випадку позивачем ні до позовної заяви, ні до відповіді на відзив не надано доказів направлення замовником відповідних заявок 1, 2 від 07.04.2022 на електронну пошту відповідача, вказану у розділі 13 цього договору, у відповідності до п. 5.1 договору, або ж доказів передання до поштового відділення зв`язку та отримання фіскального чеку, поставлення на копії документа будь-якої відмітки, що свідчить про його отримання відповідачем, як то передбачено пунктом 11.8 договору.

Також, матеріали справи не містять доказів надсилання позивачем будь-яких листів відповідачеві щодо необхідності поставки товару у строк до 13.04.2022 буряка консервованого та до 15.04.2022 моркви консервованої (рекомендованого листа, цінного листа з описом вкладення, передачі листа посильним, засобами електронного поштового зв`язку на адреси, вказані у розділі 13 цього договору), як передбачено пунктом 11.8 договору.

З урахуванням викладених вище положень чинного законодавства та умов договору, колегія суддів вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів направлення заявок 1, 2 від 07.04.2022 на адресу відповідача (в т.ч. скрін-шот екрану щодо надсилання електронного листа на визначену електронну адресу, доказів надсилання листа на поштову адресу, тощо).

Наведене не спростовано позивачем ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду даної справи.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне додатково підкреслити, що з матеріалів справи вбачається часткове виконання відповідачем своїх зобов`язань з поставки товару за договором №113/ВЗЗ-2022 від 05.04.2022 та, одночасно з цим, зауважує, що видаткові накладні за період з 29.04.2022 по 14.08.2022 позивачем підписано без будь-яких зауважень, у тому числі щодо поставки товару з порушенням строків. Матеріали справи також не містять жодних претензій позивача за вказаний період щодо непоставки товару у встановлений строк або вимог щодо усунення порушення в частині затримки поставки товару.

При цьому, наявні в матеріалах справи видаткові накладні №27 від 29.04.2022 на суму 101088,00 грн, №28 від 09.05.2022 на суму 81000 грн, №29 від 09.05.2022 на суму 54027 грн, №30 від 09.05.2022 на суму 18225 грн, №31 від 09.05.2022 на суму 200880 грн, №38 від 27.05.2022 на суму 131868 грн, №77 від 15.06.2022 на суму 96714 грн, №76 від 13.07.2022 на суму 80919 грн, №81 від 14.07.2022 на суму 7128 грн, №37 від 15.07.2022 на суму 35721 грн та №122 від 14.08.2022 на суму 60021 грн свідчать лише про часткове виконання відповідачем умов договору від 05.04.2022 №113/ВЗЗ-2022, тоді як у них відсутні посилання на заявки 1, 2 від 07.04.2022, а тому такі накладні також не можуть підтверджувати факту прострочення виконання зобов`язання з поставки товару.

Зважаючи на викладене, враховуючи заперечення відповідача щодо отримання заявок 1, 2 від 07.04.2022, колегія суддів вважає, що з наданих позивачем доказів не вбачається своєчасного доведення до відповідача змісту заявок 1, 2, в тому числі щодо строку поставки товару (13.04.2022 буряка консервованого та до 15.04.2022 моркви консервованої), що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав стверджувати про порушення відповідачем вимог п. 5.1 договору щодо поставки товару в визначений строк, та відповідно, про правомірність застосування позивачем правових наслідків, передбачених п. 7.3 договору у вигляді сплати відповідачем штрафних санкцій за допущені порушення, оскільки позивачем не доведено, що відповідний перебіг строку розпочався після 13.04. 2022 та 15.04.2022 відповідно.

На вказані обставини місцевий господарський суд уваги не звернув та безпідставно застосував на користь позивача стандарт «вірогідність доказів».

Разом з тим колегія суддів відмічає, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності задекларований у ст. 13 ПІК України, втрачає сенс.

Іншими словами, відсутність у сторін цього судового спору належним чином оформлених доказів, які б підтверджували завчасне доведення до відома (вручення) у передбачений договором спосіб (електронною поштою) відповідачу заявок 1, 2 від 07.04.2022 на поставку товару у визначені ними строки, передбачало обов`язок саме позивача довести суду обставини доведення до відома відповідача їх змісту, а також заперечити проти доводів апелянта щодо їх неотримання в спосіб, який передбачений договором.

За таких обставин суд першої інстанції невірно оцінив подані сторонами докази з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку у їх сукупності, що не відповідає ч. 2 ст. 86 ГПК України, в результаті чого дійшов хибного висновку про наявність підстав для задоволення заявленого позивачем позову та стягнення з відповідача штрафних санкцій.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи викладені Товариством з обмеженою відповідальністю "Шеіл" в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв`язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2023 у справі №910/3780/23 підлягає скасуванню на підставі п. 1-4 ч. 1 ст. 277 ГПК України з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеіл" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2023 у справі №910/3780/23 скасувати та ухвалити нове рішення.

3. У задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відмовити.

4. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шеіл" (02002, м. Київ, вул. Сверстюка Євгена, буд. 11-А; ідентифікаційний код 44088660) 12288,72 грн (дванадцять тисяч двісті вісімдесят вісім гривень сімдесят дві копійки) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 20.09.2023.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.А. Корсак