ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023 року м. Дніпро Справа № 904/416/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

секретар судового засідання: Манець О.В.

представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Говеля Д.В.

від ВДВС: Грецингер В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2023р.( суддя Ліпинський О.В., м. Дніпро), прийняту за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут", м. Полтава

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", Дніпропетровська область, м. Жовті Води

про стягнення заборгованості у розмірі 66 511 890, 71 грн.

за участю: Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" звернулось до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення. За змістом поданої скарги Позивач просить суд:

1. Зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олену Андріївну провести виконавчі дії направлені на реальне виконання судового рішення та закінчення зведеного виконавчого провадження № 71263686 щодо примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року у справі №904/416/21, а саме:

2. Винести постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, по зведеному виконавчому провадженні № 71263686, для проведення оцінки описаного майна, постановами про опис та арешт майна (коштів) боржника від 14.04.2023р. в кількості 7 одиниць майна, від 18.04.2023р. в кількості 7 одиниць майна, від 18.04.2023р. в кількості 86 одиниць майна для подальшої реалізації, та направити її на виконання суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання;

3. Здійснити перевірку наявності зареєстрованої за боржником - ДП Східний гірничо-збагачувальний комбінат, в тому числі, що обліковується за його підрозділами:

- Інгульська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат";

- Смолінська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат";

- Новокостянтинівська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат";

- Відокремлений підрозділ Дніпроджержинський хімічний завод "Східний гірничо-збагачувальний комбінат";

- Філія "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" у місті Києві;

залізничної техніки, шляхом направлення відповідного запиту до AT "УКРЗАЛІЗНИЦЯ";

3) Здійснити перевірку зареєстрованого за боржником автотранспорту, що обліковується за його підрозділами:

- Інгульська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат";

- Смолінська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат";

- Новокостянтинівська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат";

- Відокремлений підрозділ Дніпроджержинський хімічний завод "Східний гірничо-збагачувальний комбінат";

- Філія "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" у місті Києві;

шляхом направлення відповідного запиту до територіального сервісного центру МВС України.

2. Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2023 р. скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" на бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення - задоволено частково.

Зобов`язано державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олену Андріївну провести виконавчі дії направлені на реальне виконання судового рішення та закінчення зведеного виконавчого провадження № 71263686 щодо примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2021 р. у справі № 904/416/21, а саме:

1) Винести постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, по зведеному виконавчому провадженні № 71263686, для проведення оцінки описаного майна та направити її на виконання суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання;

2) Здійснити перевірку наявності зареєстрованої за боржником - ДП Східний гірничо-збагачувальний комбінат, в тому числі, що обліковується за його підрозділами:

- Інгульська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат";

- Смолінська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат";

- Новокостянтинівська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат";

- Відокремлений підрозділ Дніпроджержинський хімічний завод "Східний гірничо-збагачувальний комбінат";

- Філія "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" у місті Києві;

залізничної техніки, шляхом направлення відповідного запиту до AT "УКРЗАЛІЗНИЦЯ";

3) Здійснити перевірку зареєстрованого за боржником автотранспорту, що обліковується за його підрозділами:

- Інгульська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат";

- Смолінська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат";

- Новокостянтинівська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат";

- Відокремлений підрозділ Дніпроджержинський хімічний завод "Східний гірничо-збагачувальний комбінат";

- Філія "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" у місті Києві;

шляхом направлення відповідного запиту до територіального сервісного центру МВС України.

В решті скарги відмовити.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та узагальнення її доводів.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просить ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2023 р. у справі № 904/416/21, якою задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергосбут» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни у зведеному виконавчому провадженні № 71263686 - скасувати. Долучити до матеріалів скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергосбут» у справі № 904/416/21 копію листа Міністерства енергетики України. Долучити до матеріалів скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергосбут» у справі № 904/416/21 електронні копії відповіді Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих транспортних засобів.

В обгрунтування своєї апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що Господарським судом Дніпропетровської області судом при ухваленні судового рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми процесуального права, що відповідно до ст. 277 ГПК України є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення у справі.

Водночас, на думку Скаржника, розглядав питання призначення суб`єкта оціночної діяльності тільки стосовно Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна». При постановленні ухвали судом першої інстанції не враховано, що для залучення суб`єкта оціночної діяльності, згідно частини 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передують певні дії: у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Великою Палатою Верховного Суду у пункті 9.13 постанови від 20.07.2022 р. у справі № 910/10956/15 зазначено, що абзац другий частини третьої статті 57 Закону № 1404-VIII за своїм змістом є імперативною нормою, але абзаци частини 3 цієї статті неможливо застосовувати окремо один від одного. Для залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання необхідно встановлення відсутності згоди між сторонами виконавчого провадження стосовно визначення вартості майна.

При цьому, Скаржник зазначає, що судом не було досліджено питання згоди сторін виконавчого провадження щодо визначення вартості майна. Згідно пункту 9.17. зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що положення статті 57 Закону № 1404-VIII не зобов`язують виконавця самостійно з`ясовувати, чи досягли сторони між собою згоди щодо вартості майна боржника, та керуватись для визначення вартості майна боржника лише повідомленням про намір досягнути такої згоди в майбутньому.

Скаржник наголошує на тому, що судом першої інстанції не дотримано вимог Господарського процесуального кодексу України щодо застосування позиції Верховного Суду в питанні призначення суб`єкта оціночної діяльності, не досліджено наявності згоди сторін виконавчого провадження стосовно вартості майна, повноваження та обов`язок державного виконавця стосовно оцінювання майна та зазначено висновок, згідно якого дія мораторію не виключає обов`язку (зобов`язує) державного виконавця призначити суб`єкта оціночної діяльності та призначення суб`єкта оціночної діяльності не свідчить про обов`язкове відчуження майна, тобто суд припускає, що суб`єкта оціночної діяльності можна призначити без досягнення результату - визначення вартості майна та примусової реалізації.

Скаржник зазначає, що на час підготовки відзиву на скаргу та на час судового засідання не було доступу до Автоматизованої системи виконавчого провадження № 71047629 у якому знаходились в електронному вигляді відповіді Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за структурними підрозділами боржником транспортних засобів: Інгульська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"; Смолінська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"; Новокостянтинівська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"; Відокремлений підрозділ Дніпроджержинський хімічний завод "Східний гірничо- збагачувальний комбінат"; Філія"Східний гірничо-збагачувальний комбінат" у місті Києві.

4. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Присутній у судовому засіданні представник ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" підтримав апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" не скористалося своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

5. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2023 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Дармін М.О., Березкіна О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.08.2023 р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/416/21. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2023 р. по справі № 904/416/21 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

Матеріали справи № 904/416/21 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.08.2023 р. апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2023 р. по справі № 904/416/21 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 2 147 грн. 20 коп..

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.08.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 21.09.2023 р..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.09.2023 р. поновлено строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат". Об`єднано для сумісного розгляду апеляційну скаргу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" з апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Розгляд апеляційних скарг призначено в судове засідання на 21.09.2023 р..

Від представника Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" надійшло клопотання про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів. Адреса електронної пошти, що буде використана заявником для входу до системи "EasyCon": , № тел. 066-444-90-73.

Розпорядженням керівника апарату суду від 14.09.2023 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Березкіної О.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Дарміна М.О., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.09.2023р. визнеаченим складом суду прийнято справу № 904/416/21 до свого провадження. Вирішено провести судове засідання у справі №904/416/21 призначене на 21.09.2023р. на 15:30 год. з представником Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засідання №511) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеокоференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.09.2023 р. роз`єднано розгляд апеляційних скарг Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Позивач не скористався своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут".

В судовому засіданні 21.09.2023 р., по справі оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

6. Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням господарського суду по справі № 904/416/21 від 27.07.2021 р., залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.11.2021 р., частково задоволено вимоги Позивача, стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" заборгованість за спожиту (активну) електричну енергію в розмірі 64 006 112,35 грн., Ккр коефіцієнт кредитування в розмірі 191 536,05 грн., 3% річних у розмірі 1 071 022,91 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 198 541,76 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 758 197,65 грн., в решті позовних вимог відмовлено.

На виконання зазначеного рішення судом 02.12.2021 р. видано наказ.

23.06.2022 р. за заявою ТОВ "Полтаваенергозбут" державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинським Тарасом Євгенійовичем відкрито виконавче провадження № 69275031 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2021 по справі № 904/416/21 про стягнення з ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ТОВ "Полтаваенергозбут" заборгованості за спожиту (активну) електричну енергію у розмірі 64 006 112 грн. 35 коп., Ккр коефіцієнту кредитування у розмірі 191 536 грн. 05 коп., 3 % річних 1 071 022 грн. 91 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 198 541 грн. 76 коп., витрат зі сплати судового збору у розмірі 758 197 грн. 65 коп.

23.06.2022р. відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про арешт майна Боржника та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

12.09.2022р. державний виконавець направив ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» вимогу про подання декларації про доходи та майно підприємства за період з 2021 по 2022 роки.

09.12.2022р. винесено постанову про розшук майна Боржника, ста одиниць транспортних засобів.

25.01.2023р. винесено постанову про розшук майна боржника, двадцяти шести одиниць транспортних засоби.

10.03.2023р. державний виконавець Фещук О.А. прийняв виконавче провадження 69275031 та виніс постанову про об`єднання наявних в нього на виконанні проваджень 69275031 та 71047629 у зведене виконавче провадження 71263686.

16.02.2023р. винесено постанову про розшук майна Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» - 174 транспортних засоби.

Як свідчать надані у справу докази, в процесі проведення виконавчих дій, державним виконавцем виявлено майно боржника, в тому числі 100 одиниць оголошених у розшук транспортних засобів, а також інше майно боржника, стосовно якого протягом квітня 2023 року винесено постанови про опис та арешт майна боржника.

Звертаючись до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, Позивач (Стягувач) зазначає, що орган ДВС не вживає заходів, спрямованих на звернення стягнення на виявлене майно боржника, мотивуючи свою бездіяльність дією мораторію на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків. При цьому, за доводами Скаржника, у виконавчому провадженні відсутні докази в підтвердження того, що виявлене майно боржника відноситься до основних засобів виробництва, на які розповсюджується дія зазначеного мораторію.

Заперечуючи проти задоволення скарги в частині вимог про зобов`язання державного виконавця винести постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки описаного майна, орган ДВС зазначив, що відповідально до приписів Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків. ДП «Східний ГЗК» має частку держави в розмірі 100 відсотків, а отже винесення постанови про залучення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні не вбачається за доцільне. Щодо решти вимог скарги орган ДВС зазначив, що державним виконавцем здійснюються заходи щодо примусового виконання рішення суду, які, в тому числі, зазначені у інформації про виконавче провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2023 р. частково задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут". Зобов`язано державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олену Андріївну провести виконавчі дії направлені на реальне виконання судового рішення та закінчення зведеного виконавчого провадження № 71263686 щодо примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2021 р. у справі № 904/416/21, а саме: 1) Винести постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, по зведеному виконавчому провадженні № 71263686, для проведення оцінки описаного майна та направити її на виконання суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання; 2) Здійснити перевірку наявності зареєстрованої за боржником - ДП Східний гірничо-збагачувальний комбінат, в тому числі, що обліковується за його підрозділами: Інгульська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"; Смолінська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"; Новокостянтинівська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"; Відокремлений підрозділ Дніпроджержинський хімічний завод "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"; Філія "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" у місті Києві; залізничної техніки, шляхом направлення відповідного запиту до AT "УКРЗАЛІЗНИЦЯ". 3) Здійснити перевірку зареєстрованого за боржником автотранспорту, що обліковується за його підрозділами: Інгульська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"; Смолінська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"; Новокостянтинівська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"; Відокремлений підрозділ Дніпроджержинський хімічний завод "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"; Філія "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" у місті Києві; шляхом направлення відповідного запиту до територіального сервісного центру МВС України. В решті скарги відмовити.

Судове рішення мотивоване тим, що для віднесення арештованих транспортних засобів боржника до майна, на яке розповсюджується дія введеного мораторію, державний виконавець мав достеменно пересвідчитися, що відповідне майно безпосередньо забезпечує виробничу діяльність ДП «Східний ГЗК», належних доказів в підтвердження чого, до матеріалів справи не додано. Крім того, суд звернув увагу, що призначення суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості майна боржника, хоча і є етапом звернення стягнення на майно боржника, але не є його відчуженням в розумінні положень ст. 2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", а отже, дія відповідного мораторію не виключає обов`язку державного виконавця щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання, в тому числі за рахунок авансового внеску стягувача.

За викладених вище обставин, господарський суд дійшов висновку, що скарга Позивача в частині зобов`язання державного виконавця винести постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки описаного майна, є обґрунтованою та підлягає задоволенню частково, без визначення судом кількості такого майна, адже останнє питання перебуває в межах компетенції державного виконавця.

Щодо вимог скарги в частині зобов`язання державного виконавця здійснити перевірку наявності майна, зареєстрованого за структурними підрозділами боржника, зокрема, залізничної техніки та автотранспорту, суд зазначив, що в силу положень ч. 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

З урахуванням наведеного, за недостатності у ДП «Східний ГЗК» коштів для покриття заборгованості за виконавчим документом, місцевий господарський суд вказав на те, що перевірка наявності майна боржника, яке може бути зареєстровано за його відокремленими структурними підрозділами, є обов`язковим, а отже, вимоги скарги у відповідній частині є обґрунтованими.

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Щодо клопотання Скаржника про приєднання (долучення) до матеріалів

скарги копії листа Міністерства енергетики України та електронних копій відповіді Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих транспортних засобів.

Клопотання обґрунтоване тим, що на час підготовки відзиву на скаргу та на час судового засідання не було доступу до Автоматизованої системи виконавчого провадження № 71047629 у якому знаходились в електронному вигляді відповіді Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за структурними підрозділами боржником транспортних засобів: Інгульська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"; Смолінська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"; Новокостянтинівська шахта ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"; Відокремлений підрозділ Дніпроджержинський хімічний завод "Східний гірничо- збагачувальний комбінат"; Філія"Східний гірничо-збагачувальний комбінат" у місті Києві.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі "Пономаренко проти України").

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема: подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

При цьому, учасники справи зобов`язані: подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (п. 4 ч. 2 ст. 42 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі "DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS").

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд зауважує, що виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції в суді першої інстанції. В той же час, процесуальне законодавство допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона. Однак, є неприйнятною ситуація, коли сторона просить долучити до матеріалів справи нові докази лише з підстав її необізнаності щодо необхідності подання усіх наявних в неї доказів чи її суб`єктивної позиції щодо недоречності їх подання. Тим більше не може вважатися поважною причиною те, що суд не вимагав подання певних доказів, оскільки господарський процес побудований на принципах диспозитивності та змагальності сторін, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а тому останні повинні добросовісно користуватися процесуальними правами та надавати суду усі наявні у них докази, якими обґрунтовуються їх вимоги та заперечення, разом із першими заявами по суті справи.

Колегія суддів зважає, що прийняття судом до розгляду несвоєчасно поданих доказів без поважних на те причин, а лише через неналежну підготовку сторони щодо судового розгляду справи, порушує імперативні норми Господарського процесуального кодексу України та унеможливлює дотримання принципу рівності учасників справи і неупередженості суду.

До того ж, як передбачено ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, (яким відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів), яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15 та від 14.01.2020 у справі № 925/1082/18).

Згідно із частиною восьмою статті 80 Господарського процесуального кодексу України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до правового висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ).

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає (правова позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, наведена у постанові від 16.06.2021 у справі № 915/2222/19).

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач не повідомляв суд про неможливість надання копії листа Міністерства енергетики України, електронних копій відповіді Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих транспортних засобів, які останній намагається наразі долучити на стадії апеляційного перегляду справи.

При цьому, та обставина, що на час проведення судового засіданні не було доступу до Автоматизованої системи виконавчого провадження № 71047629 не позбавляла Скаржника права подати вказані докази до суду першої інстанції та заявити клопотання про визнання поважними причин пропуску, визначеного процесуальним кодексом строку для подання доказів та встановлення додаткового строку для їх подання в порядку ч. 5 ст. 80 ГПК України.

Разом з тим, заявник взагалі не намагався здійснити ці дії, будучи обізнаним про існування таких доказів, як і не повідомляв письмово суд про неможливість подання цих доказів у встановлений законом строк з об`єктивних причин, як це передбачено ч. 4 ст. 80 ГПК України.

Доказів неможливості звернення до суду з відповідними клопотаннями, до яких було б долучено вищезгадані докази, в розумні строки та поважності причин суду не надано.

Враховуючи все вищевикладене, Апелянт не дотримався чітко встановленого процесуальним законодавством порядку подання додаткових доказів в суді апеляційної інстанції, що, як наслідок, виключає вчинення судом апеляційної інстанції процесуальних дій щодо долучення та надання оцінки таким доказам ( аналогічна позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2019 р. у справі № 904/3582/18, від 04.04.2019 р. у справі № 918/329/18 ).

Предметом апеляційного оскарження у даній справі є ухвала суду попередньої інстанції, якою частково задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" на бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення. Зобов`язано державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олену Андріївну провести виконавчі дії направлені на реальне виконання судового рішення та закінчення зведеного виконавчого провадження № 71263686 щодо примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2021 р. у справі № 904/416/21, а саме: винести постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності; здійснити перевірку наявності зареєстрованої за боржником - ДП Східний гірничо-збагачувальний комбінат, в тому числі, що обліковується за його підрозділами та здійснити перевірку зареєстрованого за боржником автотранспорту, що обліковується за його підрозділами. В решті скарги відмовлено.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, яка охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012).

Порядок примусового виконання судових рішень і рішень інших органів, зокрема врегульовано Законом України від 02.06.2016 р. № 1404-VIII "Про виконавче провадження".

Положеннями ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша цієї статті). Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання (частина друга цієї статті).

Частиною першою ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Правила, за якими має здійснюватися визначення вартості майна боржника та його оцінка, встановлені ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження".

Частини перша та друга цієї статті передбачають, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

Згідно із частиною третьою ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна (частина четверта статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" ).

Зазначені положення закону також відображені у Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р. за № 489/20802 (далі - Інструкція), відповідно до пункту 17 розділу VIII якої визначення вартості, оцінка майна боржника здійснюються в порядку, встановленому статтею 57 Закону . України "Про виконавче провадження".

Згідно з пунктом 18 розділу VIII Інструкції у разі якщо сторони виконавчого провадження або їх представники, а також заставодержатель у десятиденний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна, про що складає відповідний акт.

Самостійне визначення вартості майна боржника виконавцем проводиться за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна, з урахуванням фактичного стану майна, у строк не пізніше десяти робочих днів з моменту проведення опису й арешту майна. Для визначення вартості майна виконавець використовує власні знання, дані засобів масової інформації, повідомлення сторін виконавчого провадження та інших осіб, яких виконавець у разі необхідності може залучити до проведення визначення вартості майна. А у випадках, передбачених абзацом другим частини третьої статті 57 зазначеного вище Закону, виконавець для оцінки майна залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Аналіз ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" дозволяє дійти висновку, що для завдань виконавчого провадження вартість майна боржника може бути визначена двома шляхами: 1) за згодою сторін (та заставодержателя), про досягнення якої вони мають повідомити виконавця у встановленому порядку; 2) у разі недосягнення такої згоди виконавець самостійно визначає вартість майна за ринковими цінами, які діють на день визначення; 3) залучення для оцінки майна суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання.

Велика Палата Верховного Суду вже висловлювала висновок про те, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду ( див. постанову від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц, пункт 31 постанови від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16).

Разом із цим в залежності від виду майна, вартість якого має бути визначена, Закон України "Про виконавче провадження" розмежовує випадки, за яких залучення суб`єкта оціночної діяльності- суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна є або правом, або обов`язком виконавця.

Так, абзац другий частини третьої ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Зазначена норма за своїм змістом є імперативною, у зв`язку із чим зобов`язує виконавця у визначених нею випадках залучити до оцінки майна суб`єкта оціночної діяльності.

На відміну від цього частина четверта ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає право виконавця залучати суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна у разі, якщо визначити вартість майна (окремих предметів) йому складно. Аналогічні положення містять пункти 18-21 в Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р..

Беручи до уваги викладене, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.07.2022 р. у справі № 910/10956/15 дійшла висновку, що повноваження виконавця вирішувати, залучати чи не залучати суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, стосуються лише проведення оцінки майна, вартість якого він може визначити самостійно, та не розповсюджуються на проведення оцінки нерухомого майна, стосовно якої частина четверта ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає лише один варіант поведінки, який є обов`язковим для виконавця - залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Задовольняючи скаргу ТОВ «Полтаваенергозбут» в частині призначення суб`єкта оціночної діяльності суд першої інстанції зазначив, що згідно зі ст. 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів, акцій (часток) господарських товариств в оборонно-промисловому комплексі, визначених частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності" цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов`язань боржника з перерахування фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та посилався на пункт 3.3 Рішення Конституційного Суду України від 10.06.2003 у справі № 1-11/2003 за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" (справа про мораторій на примусову реалізацію майна) підкреслив, що за змістом ст. 2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" мораторій не поширюється на відчуження рухомого та іншого майна підприємств, що не забезпечує ведення їх виробничої діяльності.

Законом України «Про виконавче провадження» встановлено певний порядок визначення вартості майна та призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Відповідно до пункту 15 частини 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Згідно скарги до суду та наданого в якості доказу клопотання про проведення виконавчих дій, ТОВ «Полтаваенергозбут» просило державного виконавця призначити суб`єкта оціночної діяльності для оцінки описаного та арештованого майна - 93 одиниць автотранспортних засобів, станків, сільськогосподарської та спеціальної техніки, тобто, яке не є нерухомим майном, на яке, згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/10956/15 залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання не є обов`язковим, а є право виконавця у разі, якщо визначити вартість майна (окремих предметів) йому складно.

При постановленні ухвали судом першої інстанції не враховано, що для залучення суб`єкта оціночної діяльності, згідно частини 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передують певні дії: у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Великою Палатою Верховного Суду у пункті 9.13 постанови від 20.07.2022 р. у справі № 910/10956/15 зазначено, що абзац другий частини третьої статті 57 Закону № 1404-VIII за своїм змістом є імперативною нормою, але абзаци частини 3 цієї статті неможливо застосовувати окремо один від одного. Для залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання необхідно встановлення відсутності згоди між сторонами виконавчого провадження стосовно визначення вартості майна.

Матеріали справи не містять не згоди сторін виконавчого провадження щодо визначення вартості майна.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.07.2022 р. у справі № 910/10956/15 зазначила, що положення ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" не зобов`язують виконавця самостійно з`ясовувати, чи досягли сторони між собою згоди щодо вартості майна боржника, та керуватись для визначення вартості майна боржника лише повідомленням про намір досягнути такої згоди в майбутньому.

Згідно частини 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами Апелянта, що суд першої інстанції не врахував правові висновки Верховного Суду в питанні призначення суб`єкта оціночної діяльності, що є підставою для задоволення апеляційної скарги у вказаній частині.

Решта доводів апеляційної скарги направлених на спростування висновків місцевого господарського суду щодо зобов`язання державного виконавця здійснити перевірку наявності майна, зареєстрованого за структурними підрозділами боржника, зокрема, залізничної техніки та автотранспорту, з урахуванням відмови у задоволені клопотання Скаржника про залучення додаткових доказів до матеріалів оскарження - не спростовують обгрунтованість висновку господарського суду, що є підставою для відмови у задоволені апеляційної скарги у вказаній частині.

В силу положень ч. 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

З урахуванням наведеного, за недостатності у ДП «Східний ГЗК» коштів для покриття заборгованості за виконавчим документом, перевірка наявності майна боржника, яке може бути зареєстровано за його відокремленими структурними підрозділами, є обов`язковим, а отже, вимоги скарги ТОВ «Полтаваенергозбут» на бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення у відповідній частині є обґрунтованими.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Згідно з частиною п`ятою ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Водночас, положеннями ст. 339 ГПК України унормовано, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 340 ГПК України).

Приписами статей 339, 340 ГПК України передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій/бездіяльності державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.

Ст. 343 ГПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційних скаргах аргументи частково знайшли своє підтвердження, що є підставами для часткового скасування ухвали місцевого господарського суду, та часткового задоволення апеляційної скарги.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу знайшли часткове підтвердження.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2023 р. у справі № 904/416/21 в частині, що стосується зобов`язання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олену Андріївну винести постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, по зведеному виконавчому провадженні № 71263686, для проведення оцінки описаного майна та направити її на виконання суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання - скасуванню, в іншій частині ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2023 р. у справі № 904/416/21 залишиється без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 46, 178, 180, 255, 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2023 р. у справі № 904/416/21 скасувати в частині, що стосується зобов`язання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олену Андріївну винести постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, по зведеному виконавчому провадженні № 71263686, для проведення оцінки описаного майна та направити її на виконання суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання.

В іншій частині ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2023 р. у справі № 904/416/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Чус