РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.09.2023Справа № 910/10429/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Нікітіної В.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН"

до Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО"

про стягнення 5 706 800, 98 грн

за участю представників:

від позивача: Корнієнко О.А.

від відповідача: Ведіщева А.П.

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст і підстави позовних вимог

Комунальне підприємство "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" про стягнення 5 706 800, 98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням відповідачем умов за договором про врегулювання небалансів електричної енергії.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10429/23, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.07.2023.

20.07.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

25.07.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 25.07.2023 суд відклав розгляд клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 30.08.2023.

27.07.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву та заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження.

08.08.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

25.08.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат.

29.07.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат.

У судовому засіданні 30.08.2023 суд, дослідивши подане відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі відмовив в його задоволенні, з огляду на наступне.

У відповідності до приписів п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Так, об`єктивна неможливість розгляду справи полягає у взаємозв`язку підстав позову, що розглядається, з юридичними фактами, які будуть встановлені судовим рішенням в іншій справі.

Виходячи зі змісту вказаної норми, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, господарський суд у кожному випадку повинен з`ясувати, як справа, що розглядається даним судом, є пов`язаною із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

У своєму клопотанні відповідач просить суд зупинити провадження у справі до прийняття відповідного судового рішення Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/9216/22.

Судом встановлено, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/9216/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення боргу з оплати отриманої електричної енергії на підставі договору про участь у балансуючому ринку (ідентифікатор Договору № 0425-04013, дата акцептування 27.05.2019).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 01.12.2022 у справі №910/9216/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2023, позов задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" заборгованість у розмірі 116328573 (сто шістнадцять мільйонів триста двадцять вісім тисяч п`ятсот сімдесят три) грн. 29 коп., 3 % річних у розмірі 888064 (вісімсот вісімдесят вісім тисяч шістдесят чотири) грн. 48 коп., інфляційні втрати у розмірі 5845601 (п`ять мільйонів вісімсот сорок п`ять тисяч шістсот одну) грн. 79 коп., а також 861663 (вісімсот шістдесят одну тисячу шістсот шістдесят три) грн. 14 коп. судового збору, в частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 1080478,46 грн відмовлено.

Суд відзначає, що у даній справі, висновки щодо врегулювання правовідносин у справі №910/9216/22 не впливають на договірні відносини між позивачем та відповідачем щодо оплати заборгованості на підставі договору про врегулювання небалансів електричної енергії, які є предметом розгляду у даній справі.

Суд зазначає, що самостійно може встановити всі обставини для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи №910/10429/23 за наявними у даній справі доказами, а тому - у даному випадку відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі на підставі ч ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні 30.08.2023 враховуючи відсутність клопотань та повідомлень учасників судового процесу про намір вчинити дії, строк вчинення яких обмежений підготовчим провадженням, відсутність інших клопотань, заяв від сторін, судом закрито підготовче провадження та призначено справу №910/10429/23 до судового розгляду по суті на 19.09.2023, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання та направлено відповідачу ухвалу про виклик у судове засідання з розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні 19.09.2023 надав пояснення по суті позову, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.09.2023 надав пояснення по суті своїх заперечень, просив суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 19.09.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії № 0049-01024 від 02.09.2019 продано відповідачу електричну енергію у період з травня по червень 2022 року, на підтвердження чого надав Акти купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів від 31.05.2022 № ВН/22/05-0049 та від 30.06.2022 № ВН/22/06-0049, а також Акти коригування (врегулювання) № ВР/22/05-0049 від 05.10.2022 та № ВН/22/06-0049 від 07.11.2022.

За доводами позивача, відповідач всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором, оплату за електричну енергію не здійснив, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 5 524 464,15 грн.

У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання позивачем нараховано пеню у сумі 65 740,36 грн, 3% річних у сумі 54 033,17 грн, інфляційні втрати у сумі 62 563,30 грн.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що твердження НЕК «Укренерго» про те, що ним оплачується придбана балансуюча електрична енергія з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання оператора системи передачі, у зв`язку з чим оплата здійснюється після надходження коштів на цей рахунок від інших учасників балансуючого ринку, не є законною підставою для звільнення від обов`язку виконувати зобов`язання за договором з огляду на те, що вказана обставина не визначена ні договором, ні законом.

Позивач вважає, що конкретизувати рахунки позивач не повинен, адже механізм та деталі виконання зобов`язання зі сплати визначаються саме зобов`язаною стороною.

Посилання відповідача на те, що позивач не надав підтверджень отримання відповідачем надісланих йому рахунків безпідставні, адже ані Правилами ринку, ані умовами договору не передбачено направлення рахунків у інший спосіб, ніж коли АР направляє (формує) рахунки в системі MMS, а тим більше не передбачено, надання підтвердження того, що АР отримав такі рахунки від СВБ, тому належним є їх направлення (формування) адміністратором розрахунків у системі розрахунків MMS за небаланси електричної енергії.

Позивач звертає увагу, що оскільки постанова від 25.02.2022 № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі Фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» жодним чином не вносить зміни в Цивільний кодекс України, Господарський кодекс України та Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», якими встановлено відповідальність боржника за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та які мають вищу юридичну силу у порівнянні з зазначеною постановою, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню у сумі 65 740,36 грн.

Позивач заперечив проти задоволення клопотання відповідач про зменшення 3% річних та інфляційних втрат.

Позиція відповідача

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечив посилаючись на те, що умовою проведення розрахунків у даних правовідносинах є наявність коштів на рахунку із спеціальним режимом використання, що надійшли від учасників балансуючого ринку. Визначені поняття алгоритму та поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, які наведено в статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» дають підстави до висновку, що умова про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання оператора системи передачі, яким є НЕК «Укренерго», є не договірною умовою, встановленою договором про врегулювання небалансів електричної енергії, а нормою закону.

Отже, відповідач вважає, що у спірних правовідносинах позивачем не доведено обставини врегулювання системних обмежень оператором системи передачі, обумовлені необхідністю забезпечення функціонування ОЕС України, а тому відповідач не міг скористатися правом вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка для проведення розрахунків з позивачем.

Відповідач посилається на те, що позивачем не обрано належний спосіб захисту його інтересів, що відповідає ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії», оскільки належним способом захисту інтересів є позовна заява про зобов`язання відповідача перерахувати на рахунок позивача кошти в сумі заборгованості з рахунка НЕК «Укренерго» зі спеціальним режимом використання НОМЕР_1 .

Відповідач звернув увагу на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів направлення рахунків відповідачу і їх отримання, у зв`язку з чим, вимоги про сплату пені, 3 % річних та інфляційних збитків, з посиланням на строки виставлення рахунків є безпідставними та необґрунтованими.

Також відповідач зазначив, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 65 740,36 грн в період дії постанови від 25.02.2022 № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі Фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» є безпідставною.

Крім того, відповідачем подано клопотання про зменшення 3% річних та інфляційних втрат на 99%, а також надав докази сплати основної заборгованості у розмірі 5 524 464,15 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище врегульовані Законом України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до п. 55 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи передачі (надалі - ОСП) - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

Частиною 2 ст. 52 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що на ОСП покладено функції адміністратора розрахунків (надалі - АР).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про ринок електричної енергії» АР забезпечує організацію роботи ринку електричної енергії відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку.

За положеннями п. 46 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» небаланс електричної енергії - розрахована відповідно до правил ринку для кожного розрахункового періоду різниця між фактичними обсягами відпуску або споживання, імпорту, експорту електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, та обсягами купленої і проданої електричної енергії, зареєстрованими відповідно до правил ринку.

Відповідно до ч. 3 ст. 3, п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» обов`язковою умовою участі на ринку електричної енергії (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) є укладення договору про врегулювання небалансів з ОСП.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (відповідач, ОСП) є оператором системи передачі, на якого, зокрема, покладені функції адміністратора розрахунків.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» приєдналося до умов публічного договору про врегулювання небалансів електричної енергії.

ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» повідомленням про укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії № 01/34082 від 03.09.2019 поінформував Комунальне підприємство "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" (позивач, СВБ) про приєднання до умов договору та долучення до реєстру учасників ринку (ідентифікатор договору № 0049-01024, дата акцептування - 02.09.2019).

Таким чином, між сторонами укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії № 0049-01024 від 02.09.2019 (надалі - договір).

Наказами НЕК «Укренерго» затверджено умови договору про врегулювання небалансів електричної енергії, із подальшими змінами в редакції від 06.03.2020 №85, від 26.11.2020 №634, від 21.12.2020 №709, від 05.01.2021 №6, від №111, від 16.03.2021 №141, від 01.06.2021 №303, від 31.01.2022 №58, від №161, від 16.05.2022 №176, від 09.06.2022 №236 та від 27.01.2023 №58.

Відповідно до п. 1.1., 1.2. договору про врегулювання небалансів електричної енергії, цей Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії СВБ, у тому числі її балансуючої групи. Цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. На підставі цього договору сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ.

Відповідно до п. 1.5. договору, врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.

Пунктами 2.1., 2.2. договору передбачено, що вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього Договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.

Пунктом 5.1 договору визначено, що виставлення рахунків та здійснення платежів здійснюється відповідно до процедур та графіків, визначених у Правилах ринку, та згідно умовами цього договору.

Положеннями п. 5.9. договору визначено, що ОСП надає СВБ у паперовому та/або електронному вигляді (засоби електронного документообігу з накладанням КЕП) два примірники Акта купівлі-продажу, підписані зі своєї сторони, до 12 числа місяця, наступного за тим, щодо якого його сформовано.

Відповідно до п. 5.10. договору СВБ протягом двох робочих днів повертає ОСП один примірник підписаного зі своєї сторони Акта у паперовому та/або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладанням КЕП).

Відповідно до п. 4.1 договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть одна перед одною відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

У разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань після підписання сторонами Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01% за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п. 4.2. договору).

Цей договір набирає чинності з дати реєстрації ОСП СВБ відповідно до її заяви-приєднання до цього Договору і є чинним до 31 грудня включно року, у якому була надана заява-приєднання (п. 9.1. договору). Якщо жодна із сторін не звернулася до іншої сторони у строк не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього Договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей Договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах (п. 9.2. договору).

Відповідно до п. 7.7.4. Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307 зі змінами та доповненнями (далі - Правила ринку) оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається те, що останнім через систему управління ринком MMS (mms.ua.energy) були виставлені та надіслані відповідачу на оплату придбаної електричної енергії для врегулювання небалансів рахунки-фактури: № 028 від 01.02.2023 на суму 1 578 057,82 грн, № 219 від 22.02.2023 на суму 3 946 406,33 грн.

На підтвердження обсягів та вартість електричної енергії для врегулювання небалансів позивач надав Акт купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 31.05.2022 № ВН/22/05-0049 (разом з Актом-корегування (врегулювання) № ВР/22/05-0049 від 05.10.2022); Акт купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 30.06.2022 № ВН/22/06-0049 (разом з Актом-корегування (врегулювання) № ВН/22/06-0049 від 07.11.2022).

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 31.03.2023 № 12/04-158 щодо виконання зобов`язань із оплати рахунків врегулювання за період з квітня по липень 2022 року.

У відповідь на претензію відповідач листом від 17.07.2023 № 01/18673 повідомив, що докладає зусиль для повного розрахунку за електричну енергію для врегулювання небалансів за наявності коштів на поточному рахунку зі спеціальним режимом використання.

Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач зазначає, що відповідач не виконав свої зобов`язання з оплати електричної енергії по врегулюванню небалансів електричної енергії у період з травня по червень 2022 року, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 5 524 464,15 грн основної заборгованості, а також пеню у сумі 65 740,36 грн, 3% річних у сумі 54 033,17 грн, інфляційні втрати у сумі 62 563,30 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом, між сторонами був укладений договір про врегулювання небалансів електричної енергії № 0049-01024 від 02.09.2019.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 68 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що виробники зобов`язані надавати послуги з балансування в обсягах та випадках, визначених цим Законом та правилами ринку. Надавати послуги з балансування мають право також споживачі у порядку, визначеному правилами ринку.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою № 307 від 14.03.2018 затверджено Правила ринку.

Так, згідно з положеннями пунктів 4.2.1-4.2.3. Правил ринку, для надання послуг з балансування учасник ринку повинен подати ОСП заяву щодо приєднання до договору про надання послуг з балансування, типова форма якого наведена в додатку 7 до цих Правил, та включення до Реєстру ППБ (далі - заява). Форма заяви оприлюднюється ОСП на власному офіційному вебсайті. ОСП розглядає таку заяву та не пізніше ніж через 5 робочих днів з дати її отримання інформує заявника щодо повноти та коректності наданої інформації. У випадку надання неповної та/або недостовірної інформації ОСП повідомляє про це учасника ринку, який у свою чергу повинен надати необхідну інформацію протягом 14 календарних днів з дати отримання повідомлення. Якщо учасник ринку не надав необхідну інформацію протягом визначеного строку, заява не розглядається. Протягом 10 робочих днів з дати отримання повної та коректної інформації ОСП (у ролі АР) вносить заявника до Реєстру ППБ і надає доступ до електронної платформи.

Участь у балансуючому ринку обов`язкова для всіх ППБ, які управляють одиницями відпуску, крім ПГП, в обсягах усієї їхньої залишкової доступної потужності для забезпечення балансуючої електричної енергії на завантаження та розвантаження незалежно від факту продажу (непродажу) будь-якого типу резерву (п. 4.2.4. Правил ринку).

За змістом п. 7.3.1. Правил АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

У відповідності до п. 7.7.4 Правил ринку, оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, у період з травня по червень 2022 року позивач належним чином виконував свої зобов`язання за договором та через систему управління ринком MMS (mms.ua.energy) виставив відповідачу на оплату придбаної електричної енергії для врегулювання небалансів рахунки-фактури: № 028 від 01.02.2023 на суму 1 578 057,82 грн, № 219 від 22.02.2023 на суму 3 946 406,33 грн.

Однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 5 524 464,15 грн.

Під час розгляду справи, відповідачем було надано докази здійснення оплати заборгованості у розмірі 5 524 464,15 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1029 від 31.07.2023 на суму 1 578 05,82 грн та платіжною інструкцією № 1030 від 31.07.2023 на суму 3 946 406,33 грн.

Отже, заборгованість у розмірі 5 524 464,15 грн, що заявлена позивачем до стягнення була сплачена відповідачем під час розгляду справи.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що сума заборгованості у розмірі 5 524 464,15 грн сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі, суд закриває провадження у справі №910/10429/23 в частині позовних вимог про стягнення 5 524 464,15 грн, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог вказав про відсутність доказів отримання рахунків ПрАТ «НЕК Укренерго».

Суд відхиляє доводи відповідача, оскільки положенням п. 1.1.2, п. 1.11.8 Правил ринку встановлено, що система управління ринком - програмно-інформаційний комплекс, що включає низку підсистем, що забезпечують управління всіма необхідними базами даних, реєстрами та виконання розрахунків, а отже АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком.

Також, відповідач посилався на особливий механізм розрахунків за небаланси електричної енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.

Водночас, умови договору не містять будь-яких застережень щодо використання відповідачем поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, та відповідно умови про розрахунок за продану електричну енергію лише з такого рахунку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21, від 15.06.2022 у справі №910/6639/21, від 08.06.2022 у справі №910/6636/21, від 18.10.2022 у справі №910/6578/21 та у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.02.2023 у справі №910/9374/21.

Згідно ч. 4 ст. 75 Закону України Про ринок електричної енергії постачальники послуг з балансування та сторони, відповідальні за баланс, в яких виникли зобов`язання перед оператором системи передачі в результаті діяльності на балансуючому ринку, вносять плату за електричну енергію виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оператора системи передачі в уповноважених банках.

Кошти з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до правил ринку на:

1) поточні рахунки постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс, крім електропостачальників;

2) поточні рахунки із спеціальним режимом використання електропостачальників;

3) поточний рахунок оператора системи передачі.

З метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування під час врегулювання системних обмежень оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка.

З наведеної статті закону вбачається, що її зміст не містить імперативної заборони щодо розрахунку відповідача з постачальником електричної енергії (позивачем) тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, однак, передбачено можливість відповідача для належного виконання грошових зобов`язань, вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання.

Суд звертає увагу, що позивач, як управнена сторона, має право на отримання сум, заявлених у позовних вимогах, у силу положень договору (пункти 3.3.-3.4.) та приписів законодавства (ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України).

Яким чином та з яких конкретних рахунків буде здійснена така оплата боржником на користь кредитора значення не має, конкретизувати ці рахунки позивач не повинен, адже механізм та деталі виконання зобов`язання зі сплати визначаються саме зобов`язаною стороною.

Аналогічна позиція викладена у висновках Верховного Суду в постановах від 08.06.2022 у справі № 910/6636/21 та від 25.05.2023 у справі № 910/1382/22.

З огляду на викладене, твердження відповідача щодо обрання позивачем неналежного способу захисту є безпідставними, оскільки вимога про стягнення заборгованості без конкретизації рахунку не суперечить нормам ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, а також статті 75 Закону України «Про ринок електричної енергії».

Таким чином, заперечення відповідача відхиляються судом як необґрунтовані.

У зв`язку із простроченням оплати позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у сумі 65 740,36 грн, 3% річних у сумі 54 033,17 грн, інфляційні втрати у сумі 62 563,30 грн.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 54 033,17 грн та інфляційних втрат у розмірі 62 563,30 грн, судом встановлено, що розрахунок 3% річних та інфляційних втрат є арифметично вірним, а тому підлягає задоволенню повністю.

За змістом з ч.2 ст.217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч.1 ст.230 ГК України).

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідальність за порушення строку виконання грошового зобов`язання у вигляді пені встановлена в п. 4.2. договору, відповідно до умов якого у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань після підписання сторонами Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01% за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) постановою від 25.02.2022 №332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" із змінами, внесеними згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 413 від 26.04.2022, на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надано настанови, зокрема.

Так, пп.16 п.1 постанови НКРЕКП визначено зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №413 від 26.04.2022 набрала чинності з дня її прийняття, тобто 26.04.2022.

Отже, вимоги пп. 16 п. 1 постанови НКРЕКП розповсюджують свою дію на спірні правовідносини, а тому нарахування позивачем пені за прострочення виконання зобов`язань за період з травня 2022 року по червень 2022 року є необґрунтованими, у зв`язку з чим суд відмовляє у позові про стягнення з відповідача пені у сумі 65 740,36 грн.

Відповідачем заявлено про зменшення розміру 3% річних, інфляційні втрати на 99 %.

У зазначеній заяві відповідач посилається на те, що стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат не передбачено фінансовим планом, загрожуватиме нормальній операційній роботі відповідача як оператора системи передачі, ставить під загрозу безперебійне постачання електричної енергії.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд. Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 03.06.2019 у справі № 914/1517/18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 вказала таке: справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України , які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин; закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах; господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань; якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора; відповідно до положень статті 611, частини третьої статті 692, статті 625 Цивільного кодексу України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана сума річних у визначеному за договором розмірі від несплаченої загальної вартості товару є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання; звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України , позивач не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

З огляду на наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, значених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір неустойки, як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази та доводи відповідача, суд зазначає, що відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження наявності поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку, а тому клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних суд залишає без задоволення.

Клопотання про зменшення розміру інфляційних втрат суд залишає без задоволення, оскільки законодавством не передбачена можливість зменшення заявлених сум інфляційних втрат.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ВИСНОВКИ СУДУ

Враховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Комунального підприємства "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" до Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" та закриття провадження у справі №910/10429/23 в частині позовних вимог про стягнення 5 524 464,15 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

При цьому, суд зазначає позивачу, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, сплачена сума судового збору в частині позовних вимог щодо яких закрито провадження у справі повертається особі, яка його сплатила за її клопотанням.

Оскільки на даний час позивачем не заявлено клопотання про повернення судового збору, то питання про повернення суми судового збору на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", наразі не вирішується.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі №910/10429/23 в частині позовних вимог Комунального підприємства "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" до Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" про стягнення 5 524 464,15 грн.

2. В іншій частині позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (01032, Україна, 01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 25, ідентифікаційний код 00100227) на користь Комунального підприємства "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" (03056, Україна, 03056, місто Київ, ПРОСПЕКТ ПЕРЕМОГИ, будинок 35, ідентифікаційний код 03328913) інфляційне збільшення заборгованості у сумі 62 563,30 грн, 3 % річних у сумі 54 033,17 грн та судовий збір у сумі 1 687,65 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 29.09.2023.

Суддя О.В. Гулевець