ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2023 р. Справа№ 910/12455/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

при секретарі судового засідання: Новосельцеві О.Р.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповіда: Гаврищук Е.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2023

у справі №910/12455/23 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг»

до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів

про визнання недійсним одностороннього правочину з відмови від договору, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2023 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» у задоволенні заяви від 14.08.2023 про забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд виходив з того, що заява позивача про забезпечення позову фактично обґрунтована вчиненням Кабінетом Міністрів України певних дій за повідомленням відповідача, які спрямовані на зміну управителя спірного майна з позивача на іншу особу за спеціальною процедурою згідно зі ст. 21-1 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів". Вчинення відповідних дій здійснюється Кабінетом Міністрів України, який не являється стороною даної справи та до нього не пред`явлено вимог у поданій позовній заяві, однак у заяві про забезпечення позову заявник просить заборонити вчиняти певні дії відповідачу.

Тобто, за висновком суду, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає змісту пред`явлених до відповідача позовних вимог та предмету позовних вимог - про визнання одностороннього правочину з відмови АРМА від договору управління майном (активами) від 13.06.2022 №б/н, наданої Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" повідомленням від 03.08.2023 №1491/6.1-33-23/6, недійсним.

Більше того, як зазначив суд, вимога заяви позивача про заборону Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів до вирішення даного спору здійснювати передачу в управління будь-якому підприємству, установі, організації активів, на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 09.05.2022 у кримінальному провадженні № 0000022 від 30.01.2019, в порядку статті 21-1 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів" не відповідає суті та змісту даної норми цього Закону, оскільки ч. 5 ст. 21-1 передбачає, що передача майна в управління здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України, а не відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2023 у справі № 910/12455/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» від 14.08.2023 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Крім того, апелянт зазначає, що висновки суду не відповідають дійсності та спростовуються положеннями статей 21 та 21-1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», відповідно до яких саме на відповідача АРМА покладено функцію обрання управителя та забезпечення передачі активів в управління управителя, а на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок прийняття лише рішення щодо застосування або не застосування поза конкурсної процедури обрання управителя.

Як вказує апелянт, прийняттю рішення КМУ про застосування процедури обрання управителя у зв`язку з винятковим випадком, передує вчинення відповідачем таких дій як: повідомлення Кабінет Міністрів України щодо необхідності обрання нового управителя, проведення консультацій, розробка та погодження проекту рішення про передачу в управління активів новому управителю тощо. Натомість, позивач, звертаючись із заявою про забезпечення позову, просив суд заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо зміни управителя активами, незалежно від процедури, що може бути застосована до обрання нового управителями активами, вже переданими скаржнику в управління 13.06.2022 на підставі договору управління активами (майном), як то конкурсна процедура без прийняття відповідного рішення КМУ або позаконкурсна з обов`язковим прийняттям рішення Кабінетом Міністрів України.

За вказаних обставин, на думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає змісту пред`явлених до відповідача позовних вимог та предмету позовних вимог, оскільки єдиним уповноваженим суб`єктом обрання управителя активами є відповідач.

Апелянт вказує, що, оскільки у даній справі він звертається до суду з позовною вимогою немайнового характеру, у разі задоволення яких, судове рішення не вимагатиме примусового виконання, то, в цьому випадку, така підстава вжиття заходів забезпечення позову, ґрунтується на тому, що заборона на вчинення відповідачем дій щодо зміни управителя активами, на які ухвалою від 09.05.2022 Київського районного суду м. Харкова накладено арешт у кримінальному провадженні №0000022 від 30.01.2019, є єдиним співмірним заходом, спрямованим на реальний захист прав та інтересів позивача до вирішення спору по суті, а невжиття таких заходів істотно ускладнить або й у цілому унеможливить виконання рішення суду у справі в межах якої позивач звернувся за захистом своїх порушених прав.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів у своєму відзиві, наданому до суду 15.09.2023, зазначає, що ухвалу суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає та ухвалу слід залишити без змін.

Крім того, відповідач зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі вже були оцінені судом та з цього приводу суд постановив ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.08.2023. Фактично подана позивачем заява не містить нових обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування заходів забезпечення позову, та які не були викладені в уже розглянутих попередніх заявах про забезпечення позову, натомість, ця заява спрямована на переоцінку судом вже оцінених доводів, тверджень та обставин при розгляді двох попередніх заяв позивача, що, на думку відповідача, свідчить про зловживання процесуальними правами позивача та вчинення дій, що суперечать завданню господарського судочинства.

Відповідач вказує, що суд першої інстанції вірно звернув увагу позивача на те, що вчинення відповідних дій здійснюється Кабінетом Міністрів України, який не являється стороною цієї справи та до нього не пред`явлено вимог у поданій позовній заяві, однак у заяві про забезпечення позову заявник просить заборонити вчиняти певні дії відповідачу.

Більш того, відповідач зауважує, що у прийнятті рішення про передачу в управління активів у зв`язку з винятковим випадком у відповідності до вимог статті 21-1 Закону № 772-VIII беруть участь, у тому числі міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, до повноважень яких належить формування та/або реалізація державної політики у сфері, в якій існує ризик виникнення обставин негативного характеру та/або до яких належать відповідні активи. Зазначені центральні органи виконавчої влади також на сьогодні не є стороною у справі № 910/12455/23 і до жодного з них не пред`явлено вимоги у позовній заяві.

АРМА вважає, що судом першої інстанції, під час розгляду заяви позивача про забезпечення позову, на законних підставах відмовлено у задоволенні такої, оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає змісту пред`явлених до відповідача позовних вимог та предмету позовних вимог, а саме про визнання недійсним одностороннього правочину з відмови АРМА від договору управління майном (активами) від 13.06.2022 № б н, наданої ТОВ «Нафтогаз Ойл Трейдинг» повідомленням від 03.08.2023 № 1491 6.1-33-23/6.

Водночас, відповідач звертає увагу, що зміст заяви ТОВ «Нафтогаз Ойл Трейдинг» про забезпечення позову є тотожним предмету спору у справі № 320/29261/23 (визнання протиправними дій АРМА щодо здійснення заходів зі зміни управителя активами, на які ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.05.2022 у справі № 953/17529/19 накладено арешт у рамках кримінального провадження № 0000022 від 30.01.2019), яка перебуває на розгляді у Київському окружному адміністративному суді, провадження у якій відкрито 04.09.2023.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2023 справу № 910/12455/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2023 у справі №910/12455/23 та призначено розгляд справи на 25.09.2023.

Явка представників сторін

Позивач у судове засідання, призначене на 25.09.2023, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи.

25.09.2023 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» Остапенка В.М. через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що позивач не отримував відзиву на апеляційну скаргу та представник не ознайомлений із запереченнями відповідача. Тому, з метою використання права на надання додаткових заперечень та необхідністю ознайомлення із запереченнями відповідача, позивач просив відкласти розгляд справи.

Представник відповідача у судовому засіданні 25.06.2023 заперечив проти клопотання про відкладення розгляду справи, та зазначив, що ним було надіслано на адресу позивача відзив на апеляційну скаргу, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, доданим до відзиву.

Колегія суддів, розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, ухвалила відмовити у його задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Згідно з частиною 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

За змістом частин 1, 4 статті 263 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, до якого додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Колегією суддів встановлено, що відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу, поданого до суду 15.09.2023, було додано опис вкладення у цінний лист від 12.09.2023, яким підтверджується факт відправлення відзиву на апеляційну скаргу у справі №910/12455/23 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг». Відповідно роздруківки із сайту Укрпошти, відправлення на адресу позивача, за трекінгом 971 не вручене під час доставки 18.09.2023: інші причини.

Отже, вимоги щодо направлення копії відзиву на адресу позивача відповідачем були виконані.

За змістом частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

Однак, позивач своїм правом на ознайомлення із поданим відзивом не скористався, у поданому до суду клопотанні про відкладення розгляду справи обставин, що перешкоджали йому в ознайомленні із відзивом, не навів.

В даному контексті також слід враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України», згідно якої сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п. 41 рішення від 03 квітня 2008; заява № 3236/03; аналогічне застосування прецедентної практики Європейського суду з прав людини викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Разом з цим, застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989) (аналогічне застосування прецедентної практики Європейського суду з прав людини викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 908/98/18; від 13.09.2019 у справі № 904/4105/18).

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що саме позивач повинен бути зацікавлений у розгляді справи, зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, в розумні інтервали часу повинен був вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Згідно з частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання принципів розумності строків розгляду справи судом, враховуючи те, що явка учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача, який належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

Позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції 25.09.2023 заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав свої доводи, викладені у відзиві.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

04.08.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, про визнання одностороннього правочину з відмови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, від договору управління майном (активами) від 13.06.2022 №б/н, наданої Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" повідомленням від 03.08.2023 №1491/6.1-33-23/6, недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що одностороннє розірвання відповідачем укладеного з позивачем договору управління від 13.06.2022 вчинено з грубим порушенням вимог чинного законодавства України та умов означеного договору.

Разом з позовною заявою до суду подано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" про забезпечення позову, відповідно до прохальної частини якої заявник просить суд заборонити відповідачу до вирішення спору вчиняти заходи щодо зміни управителя нерухомого майна підприємств, що були передані в управління позивачу відповідно до договору управління від 13.06.2022 року №б/н.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

09.08.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача вдруге надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2023 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" у задоволенні заяви від 09.08.2023 про забезпечення позову.

14.08.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача втретє надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить: вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів вчиняти / здійснювати / проводити будь-які дії щодо зміни управителя активами, на які ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.05.2022 у справі №953/17529/19 накладено арешт у кримінальному провадженні №0000022 від 30.01.2019, що передані Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" на підставі договору управління активами (майном) №б/н від 13.06.2022, зареєстрованому в реєстрі за №455, до вирішення справи №910/12455/23 по суті.

Зазначена заява обґрунтована тими ж обставинами, на які заявник посилався у своїй попередній заяві від 09.08.2023, а саме: вчинення відповідачем дій щодо протиправного припинення управління позивачем активами на підставі оскаржуваного правочину та подальшого обрання нового управителя визначеними договором активами, зокрема, але не виключно, повідомлення листом від 03.08.2023 №8715/1-9-23/6 Кабінет Міністрів України про необхідність застосування передбачених статтею 21-1 Закону про АРМА особливостей передачі зазначених активів в управління нового управителя; накладення Прем`єр-міністром України резолюції від 04.08.2023 №24332/1/1-23, якою доручено Мінекономіки разом із заінтересованими органами влади та за участю НАК "Нафтогаз України" і НКЦПФР невідкладно провести необхідні консультації та про результати поінформувати Кабінет Міністрів України, а також у разі необхідності прийняття рішення Уряду подати відповідні пропозиції у встановленому порядку; проведенням Мінекономіки консультацій 07.08.2023 за участю представників Міненерго, Мінфіну, ДПС, АРМА, НКЦПФР, НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Укрнафта" стосовно визначення управителя активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні №0000022 від 30.01.2019. Вказані обставини підтверджуються пояснювальною запискою від 08 серпня 2023 року №3211-03/40912-03 до проекту розпорядження КМУ.

Позивач у заяві звертає увагу, що вказаний у пояснювальній записці лист відповідача хоча й відсутній у розпорядженні позивача, проте як вбачається з пояснювальної записки саме звернення відповідача до КМУ стало підставою для підготовки до визначення та передачі активів в управління новому управителю.

Зважаючи на пропозиції відповідача щодо обрання нового управителя шляхом застосування особливої (спрощеної) процедури управління активами в порядку статті 21-1 Закону про АРМА, зокрема без проведення конкурсу, а отже у вкрай стислі строки, позивач переконаний у нагальній необхідності щодо вжиття заходів забезпечення позову TОB "Нафтогаз Ойл Трейдинг" шляхом заборони відповідачу вчинення вказаних дій до вирішення справи №910/12455/23 по суті.

Позивач у заяві також звертає увагу, що оскільки на момент укладення договору управитель від управління активами не отримував, з метою негайного забезпечення фінансування витрат, які було необхідно здійснити, ТОВ "Нафтогаз Ойл Трейдинг" було залучено власні обігові кошти на умовах надання поворотної фінансової допомоги на підставі угоди про надання поворотної фінансової допомоги № 01-3110-2022 - ФД ВІД 31.10.2022, які були зараховані на спеціальний рахунок, відкритий для здійснення діяльності з управління активами на підставі договору управління активами (майном) від 13.06.2023 в розмірі 30 000 000,00 грн.

Отже, на думку заявника, передчасна та протиправна передача відповідачем активів в управління нового управителя, до вирішення спору у межах справи №910/12455/23 щодо правомірності односторонньої відмови відповідача від договору від 13.06.2022 і як наслідок дострокове припинення повноважень позивача як управителя активами за договором, вочевидь призведе до настання для позивача негативних наслідків, зокрема, але не виключно: зупинення діяльності понад 84 об`єктів комерційної діяльності, припинення трудової діяльності 950 працівників, зупинення постачання нафтопродуктів, припинення платежів до бюджетів всіх рівнів та соціальних виплат, у тому числі заробітних плат, понесений позивачем непомірних збитків, у тому числі через неможливість повернення залученої для управління активами фінансової допомоги і як наслідок банкрутство підприємства, неможливості захисту позивачем порушених інтересів та відновлення прав у межах одного судового процесу.

Крім того, на думку позивача, у разі встановлення судом недійсності односторонньої відмови (припинення) АРМА договору від 13.06.2022, без вжиття заходів забезпечення позову до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, порушуватимуться права та законні інтереси позивача як належного та єдиного законного управителя активами, а також вочевидь призведе до необхідності ініціювання нових судових спорів з метою оскарження рішень відповідача щодо обрання нового управителя активами, подальшого примусового витребування активів у третіх осіб тощо.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2023 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» у задоволенні заяви від 14.08.2023 про забезпечення позову.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, наведена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на заявника.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, колегія суддів зазначає, що посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без надання обгрунтованих доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Судом встановлено, що заява позивача про забезпечення позову фактично обґрунтована вчиненням Кабінетом Міністрів України певних дій за повідомленням відповідача, які спрямовані на зміну управителя спірного майна з позивача на іншу особу за спеціальною процедурою згідно зі ст. 21-1 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів".

Як вірно суд першої інстанції звернув увагу, що вчинення відповідних дій здійснюється Кабінетом Міністрів України, який не являється стороною даної справи та до нього не пред`явлено вимог у поданій позовній заяві, проте у заяві про забезпечення позову заявник просить заборонити вчиняти певні дії відповідачу.

При цьому за висновком суду обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає змісту пред`явлених до відповідача позовних вимог та предмету позовних вимог - про визнання одностороннього правочину з відмови АРМА від договору управління майном (активами) від 13.06.2022 №б/н, наданої Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Ойл Трейдинг" повідомленням від 03.08.2023 №1491/6.1-33-23/6, недійсним.

Крім того, заявником не обґрунтовано і не мотивовано наявності виключних правових підстав для втручання суду в повноваження та діяльність як Кабінету Міністрів України, так і невизначеного кола осіб, яких може стосуватися рішення про забезпечення позову.

Колегія суддів також зауважує, що судом першої інстанції вірно зазначено, що фактично подана позивачем заява не містить нових обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування заходів забезпечення позову та які не були викладені в уже розглянутих попередніх заявах про забезпечення позову, натомість, дана заява спрямована на переоцінку судом вже оцінених ждоводів, тверджень та обставин при розгляді двох попередніх заяв позивача.

Отже, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження того, що незабезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Таким чином доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються наведеним вище. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2023 у справі №910/12455/23 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2023 у справі №910/12455/23 слід залишити без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2023 у справі №910/12455/23 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2023 у справі №910/12455/23 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг».

4. Матеріали оскарження ухвали у справі №910/12455/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню згідно зі статтею 255, пункту 2 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 27.09.2023.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун