РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.09.2023Справа № 910/8938/23
За позовом Сліпаченко Сніжани Олександрівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "АПСТОУН УКРАЇНА" про стягнення 50846,21 грн

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АПСТОУН УКРАЇНА" (далі відповідач) на користь Сліпаченко Сніжани Олександрівни (далі - позивачка) боргу за непоставлений товар, який було оплачено позивачкою на підставі виставленого відповідачем рахунку-фактури №АПС-0015 від 28.09.2021 на суму 36657 грн та нараховані на суму боргу 1826 грн 3% річних та 12363,21 грн інфляційних втрат.

Верховний Суд у своїй постанові від 09.10.2019 у справі №127/23144/18 вказав, що господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Суд враховує той факт, що рахунок було виставлено на ім`я ФОП Сліпаченко Сніжани Олександрівни та остання повідомила суд, що на той час вона була зареєстрована як ФОП, на підтвердження чого надала виписку з ЄДРЮОФОПГФ, однак з 26.07.2022 вона припинила свою діяльність як ФОП.

Вказану позовну заяву судом було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову (відзив), або будь-які інші письмові заперечення чи пояснення по справі та/або заяви процесуального характеру.

До матеріалів справи (до позовної заяви) залучені докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі, оскільки відповідна ухвала суду про відкриття провадження у справі двічі надсилалися на адресу місцезнаходження відповідача, яка вказана у позові та зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (м. Київ, вул. Глибочицька, 72).

Із залученого до матеріалів справи конверту, у якому відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження вбачається, що конверт було повернуто суду поштою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, судом було надіслано на електронну пошту відповідача () ухвалу про відкриття провадження у даній справі.

Верховний Суд у постанові №755/17944/18 (61-185св23) від 10.05.2023 вказав, що довідка поштового відділення із позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Відтак, відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідач, натомість, проявив процесуальну бездіяльність.

За відсутності відзиву суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

28.09.2021 відповідачем було виставлено ФОП Сліпаченко С.О. рахунок-фактуру №АПС-0015 на оплату вартості умивальника з масиву мармуру Pietra Grey 500x400x400 мм з поліровкою та отвором у кількості однієї штуки вартістю 36657 грн за підписом директора (О.В. Здихальського) та печаткою відповідача.

30.09.2021 на розрахунковий рахунок відповідача позивачкою було здійснено оплату у сумі 36657 грн з призначенням платежу «сплата за умивальник зг рах №АПС-0015 від 28.09.2021 без ПДВ», що підтверджується копією платіжної інструкції №10 від 30.09.2021.

Позивачка зазначає, що таким чином між сторонами виникли договірні відносини, та відповідач мав поставити позивачці оплачений нею товар, однак не виконав цього.

20.04.2023 позивачкою була підписана претензія, адресована відповідачу у якій вона просила останнього повернути їй у строк до 30.04.2023 суму передоплати за товар згідно рахунку-фактури №АПС-0015 від 28.09.2021, який їй не поставили. Відповідну претензію направлено на адресу відповідача 21.04.2023, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та накладною 225).

Однак відповідач не повернув позивачці спірну суму, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом про стягнення 36657 грн попередньої оплати за товар та нараховані на цю суму 1826 грн 3% річних та 12363,21 грн інфляційних втрат на раховані за період з 30.09.2021 по 29.05.2023.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

З наведених доказів та обставин справи вбачається, що шляхом виставлення відповідачем позивачці рахунку-фактури на оплату товару та оплатою останньої відповідної суми, що є вартістю товару, між сторонами виникли зобов`язання за договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Матеріли справи підтверджують факт оплати позивачкою на рахунок відповідача вартості товару у сумі 36657 грн на виконання рахунку-фактури №АПС-0015 від 28.09.2021. Доказів того, що позивачка отримала оплачений нею товар за рахунком-фактурою №АПС-0015 від 28.09.2021 матеріали справи не містять.

Наведені обставини свідчать про те, що позивач правомірно звернулася із претензією щодо повернення їх попередньої оплати за не отриманий товар в порядку ст. 530 ЦК України та ст. 693 ЦК України.

Відповідно до приписів статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 86 ГПК України).

Враховуючи наведені докази та положення статей 74,79 ГПК Україна суд вважає доведеними позивачем обставини на які він посилається у своєму позові.

Зважаючи на наявні докази у матеріалах справи та відсутність будь-яких заперечень чи спростувань щодо заявлених позивачем вимог, а також враховуючи, що станом на день ухвалення даного рішення попередню оплату у сумі 36657 грн відповідачем не було повернуто позивачу (доказів протилежного не надано) позовна заява про стягнення з відповідача попередньої оплати у сумі 36657 грн підлягає задоволенню.

Позивачкою на суму боргу було нараховано 1826 грн 3% річних та 12363,21 грн інфляційних втрат у період з 30.09.2021 по 29.05.2023.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до відповідача із вимогою про повернення їй суми попередньої оплати у розмірі 36657 грн і визначила строк у який мають бути повернуті кошти до 30.04.2023.

Враховуючи викладене, грошове зобов`язання з повернення попередньої суми у відповідача виникло не з моменту оплати позивачкою рахунку (30.09.2021), оскільки тоді відповідач мав обов`язок передати товар, а з моменту звернення позивачкою до нього з відповідною вимогою про повернення коштів і встановленою останньою строку коли ці грошові кошти повинні бути повернуті.

У зв`язку із наведеним, початок порушення грошового зобов`язання з повернення попередньої суми оплати за товар у розмірі 36657 грн у відповідача почалась з 01.05.2023 та саме з цього дня правомірним є нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

За перерахунком суду, з урахуванням початку строку прострочення грошового зобов`язання з відповідача підлягає стягненню 183,28 грн інфляційних втрат та 87,37 грн 3% річних. У решті заявлених до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат слід відмовити.

Судові витрати, у які позивачем включено судовий збір, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 165, 178, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АПСТОУН УКРАЇНА" (м. Київ, вул. Глибочицька, будинок 72; ідентифікаційний код 42818360) на користь Сліпаченко Сніжани Олександрівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 36657 (тридцять шість тисяч шістсот п`ятдесят сім) грн попередньої оплати, 87 (вісімдесят сім) грн 37 коп. 3% річних, 183 (сто вісімдесят три) грн 28 коп. інфляційних втрат, а також 1949 (одну тисячу дев`ятсот сорок дев`ять) грн 29 коп. судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.