ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2023 р. Справа №909/1200/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Олійник Н.

за участю представників сторін:

від позивача Філяровська Н.П.-адвокат;

від відповідача Гой М.І.; Грабовецький О.Б.-адвокат;

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртелеком" б/н від 08.05.2023 (Вх. № ЗАГС 01-05/1482/23 від 08.05.2023)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.03.2023 (повний текст складено 18.04.2023, суддя Валєєва Т.Е.)

у справі №909/1200/21

за позовом Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Івано-Франківської філії, м. Івано-Франківськ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Гоя Михайла Івановича, м. Івано-Франківськ

про повернення орендованого майна

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

Акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Івано-Франківської філії звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Гоя Михайла Івановича про зобов`язання повернути за актом приймання-передачі нежитлове адміністративно-виробниче приміщення, розташоване на І-му поверсі за адресою: вул. Мазепи, 1, м. Надвірна, Івано-Франківська область, загальною площею 255,3 кв. м.

Позовні вимоги мотивовано невиконанням відповідачем обов`язку, що полягає у поверненні ним орендованого нерухомого майна - нежитлового адміністративно-виробничого приміщення, розташованого за адресою: м. Надвірна, вул. Мазепи, 1 загальною площею 255,3 кв. м, після повідомлення його позивачем про дострокове розірвання договору оренди нерухомого майна №26Е000-43/21 від 20.01.2021.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 08.03.2023 у справі №909/1200/21 у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що обставини, які б підтверджували, що орендар погодився на розірвання договору оренди на вимогу орендодавця, відсутні, а спір про розірвання договору оренди в судовому порядку не розглядався. Враховуючи той факт, що укладений між позивачем та відповідачем договір оренди не є розірваним, відповідно до його положень (п. 11.1) такий договір діє до 19.12.2023, позовні вимоги щодо повернення майна з оренди є передчасними

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

АТ «Укртелеком» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.03.2023 у справі №909/1200/21 та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити, посилаючись на те, що рішення суду прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, судом не встановлено всіх обставин справи. Зокрема, скаржник зазначає, що позивач з огляду на встановлений факт закінчення строку дії договору, відповідно до його умов, належним чином висловив заперечення з приводу продовження дії договору, дотримав процедуру розірвання договору, а відповідач прийняв даний факт та зобов`язався повернути орендоване приміщення.

Скаржник вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що обставини, які б підтверджували, що орендар погодився на розірвання договору оренди на вимогу орендодавця, відсутні, а спір про розірвання договору оренди в судовому порядку не розглядався, є помилковий.

Скаржник зазначає, що укладаючи договір з додатковими умовами його припинення, сторони вільно виявили волю закріпити умови припинення зобов`язань, що з нього випливають. Законодавцем передбачена можливість встановлювати у договорі додаткові умови, в т. ч. одностороннього припинення договору. В договорі сторонами було погоджено, що такий може бути достроково розірваний орендодавцем або орендарем в односторонньому порядку з будь-яких підстав за умови направлення іншій стороні письмового повідомлення про дострокове розірвання договору не менше ніж за 90 календарних днів до дати його розірвання.

На думку скаржника, АТ «Укртелеком», як власник приміщення, укладаючи договір, правомірно сподівався (законно очікував), що має право достроково припинити його дію, за умови направлення орендарю письмового повідомлення про дострокове розірвання договору не менше ніж за 90 календарних днів до дати його розірвання. Істотне значення в цьому випадку має факт направлення такого повідомлення в межах відповідного строку, а також зміст самого повідомлення, оскільки воно обов`язково повинно бути спрямоване на припинення або зміну умов договору оренди, як відповідна форма вираження волевиявлення орендодавця. Таке повідомлення позивачем було направлено відповідачу 07.06.2021.

ФОП Гой М.І. у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки рішення суду є обгрунтоване та судом повно з`ясовано обставини справи.

Відповідач вважає, що особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Відповідач вважає, що такі дії як надсилання листа - попередження не передбачено умовами договору (п. 11.6.2), в даному випадку на адресу орендаря слід направити не лист - попередження, а повідомлення про дострокове розірвання договору, до якого слід долучити два примірника додаткової угоди про розірвання договору та два примірника акта приймання - передачі орендованого майна, чого в даному випадку фактично зроблено не було, а у зв`язку із не виконанням АТ «Укртелеком» умов, договір є дійсним, а позовні вимоги щодо необхідності повернути орендоване майно - безпідставними та передчасними.

Відповідач вважає, що у даному випадку позивачем не доведено того факту, що вищим органом управління, а саме загальними зборами та /або наглядовою радою АТ «Укртелеком» було прийнято рішення про розірвання договору з ФОП Гоєм М.І., а також не доведено, що Галушка O.A. наділений відповідними повноваженнями на розірвання договору.

На думку відповідача, правомірним та обґрунтованим в даному випадку було застосування Господарським судом Івано-Франківської області в даному спорі постанови Верховного суду від 07.03.2023 у справі № 909/1199/21 зазначаючи, що відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом під час розгляду справи, що розглядається, обставини, які б підтверджували, що орендар погодився на розірвання договору оренди на вимогу орендодавця, відсутні, а спір про розірвання договору оренди в судовому порядку не розглядався.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2023 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Галушко Н.А., суддів Орищин Г.В. та Желіка М.Б.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртелеком" на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.03.2023 у справі №909/1200/21 та призначено розгляд справи на 20.06.2023.

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду розгляд справи відкладався до 19.09.2023.

В судовому засіданні сторони виклали доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги .

Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19.09.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Обставини справи.

Між ПАТ "Укртелеком" в особі Івано-Франківської філії (позивачем) та Фізичною особою-підприємцем Гоєм Михайлом Івановичем (відповідачем) 20.01.2021 укладено договір оренди нерухомого майна №26Е000-43/21(а.с. 7-13).

Відповідно до п. 1.1.1 договору позивач передає, а відповідач бере в строкове платне користування наступне майно (далі - орендоване майно): нежитлові приміщення адміністративно-виробничого будинку (далі - майно), а саме: приміщення №5 та №6 на І-му поверсі в літ. А згідно з техпаспортом, розташовані за адресою: Івано-Франківська обл., м. Надвірна, вул. Мазепи, 1, площею 255,3 кв. м для здійснення комерційної діяльності. Межі нерухомого майна, що передається в оренду, зазначено на план-схемі у додатку №1 до договору (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 2.4. договору відповідач зобов`язаний за актом приймання-передачі повернути позивачу майно, разом з отриманими приналежностями, обладнанням, інвентарем, а також з усіма поліпшеннями, які неможливо відокремити від орендованого майна, в належному стані, з урахуванням нормального зносу, не пізніше останнього дня строку дії договору (у тому числі при достроковому припиненні договору).

Згідно з п. 11.6.2 договору договір може бути достроково розірваний орендодавцем або орендарем в односторонньому порядку з будь-яких підстав за умови направлення іншій стороні письмового повідомлення про дострокове розірвання договору не менше ніж за 90 календарних днів до дати його розірвання.

20.01.2021 сторонами договору підписано акт приймання-передачі нерухомого майна, яке розташоване за адресою: Івано-Франківська обл. м. Надвірна, вул. Мазепи, 1, площею 255,3 кв. м (а саме: приміщення №5 та №6 на 1-му поверсі в літ. А згідно з інформацією, викладеною у техпаспорті) (а.с. 14).

Листом від 07.06.2021 №09-18/196 (за підписом директора АТ "Укртелеком" в особі Івано-Франківської філії Галушки О.А.) позивач повідомив відповідача про дострокове розірвання договору оренди з 07.09.2021 у зв`язку з виробничою необхідністю, а також просив вивільнити орендоване приміщення до вказаної дати (а.с. 16-17).

Листом від 14.07.2021 відповідач повідомив позивача про отримання листа про дострокове розірвання договору та вивільнення приміщення з 07.09.2021, а також висунув позивачу пропозицію щодо укладення нового договору оренди адміністративно-виробничої будівлі АТ "Укртелеком" в м. Надвірна по вул. Мазепи, 1 загальною площею 1748,2 кв. м, яке після 07.09.2021 буде вивільнене іншими орендарями, на довготривалий строк з орендною ставкою 110 000,00 грн (а.с. 63-64).

Листом від 26.10.2021 №105-АНХ-800910-80D913-2021 (за підписом директора дирекції корпоративних відносин АТ "Укртелеком" Коломойця І.В.) позивач повідомив відповідача про неповернення ним орендованих приміщень з оренди та повторно просив відповідача вивільнити об`єкти оренди й підготувати їх до повернення на підставі актів приймання-передачі, які є додатками до даного листа (а.с. 18).

16.11.2021 складено акт про відмову підписати акт приймання-передачі майна, який складений у присутності начальника відділу управління нерухомістю АТ "Укртелеком" в особі Івано-Франківської філії Болехівського О. Я; провідного юрисконсульта відділу правового забезпечення АТ "Укртелеком" в особі Львівської філії Роспатнюка А.В.; старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення АТ "Укртелеком" в особі Львівської філії Машталер Л.К. (а.с. 15).

19.11.2021 між АТ «Укртелеком» (орендодавець) та ТОВ "Ярополк" (орендар) складено акт приймання-передачі майна за договором оренди нерухомого майна №837 від 09.11.2021, яке знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Надвірна, вул. Гетьмана Мазепи, 1, загальною площею 1 009,3 кв. м, до складу якого входить приміщення I-го поверху №5 (234,3 кв. м), №6 (21,0 кв. м) (а.с. 77).

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення з позовом АТ "Укртелеком" в особі Івано-Франківської філії Акціонерного товариства "Укртелеком" до Фізичної особи-підприємця Гоя Михайла Івановича про повернення орендованого майна.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови. Висновки суду апеляційної інстанції.

Предметом спору є орендоване майно за договором оренди комерційної нерухомості, а предметом позову його повернення.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно положень статей 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності (ч. 1 ст. 283 ГК України).

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини з приводу договору оренди нерухомого майна №26Е000-43/21 від 20.01.2021.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частина 1 ст.615 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором (ч. 1 ст. 188 ГК України).

Отже, розірвання договору в односторонньому порядку та одностороння відмова від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, є правовими наслідками порушення зобов`язання, але самостійними правовими категоріями

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦК України особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані.

Частина третя статті 651 ЦК України визначає, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Ці поняття (одностороння відмова від зобов`язання, розірвання договору в односторонньому порядку, одностороння відмова від договору) пов`язані між собою тим, що вони стосуються можливості однієї зі сторін договору припинити дію договору. Проте, між ними є різниця:

- одностороння відмова від зобов`язання - означає, що сторона відмовляється від виконання свого зобов`язання за договором, але договір залишається чинним. Сторона зобов`язання управомочена договором або законом здійснити односторонню відмову від зобов`язання за відповідний вид порушення;

- одностороння відмова від договору - це односторонній правочин направлений припинити дію договору в цілому, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом. Для реалізації права на відмову від договору стороні не потрібно звертатися до суду;

- розірвання договору в односторонньому порядку (розірвання договору на вимогу однієї із сторін) - це можливість однієї зі сторін припинити дію договору в разі порушення іншою стороною договору та в інших випадках, встановлених договором або законом. Заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 07.03.2023 у справі №909/1199/21).

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГК України особливості регулювання майнових відносин суб`єктів господарювання визначаються цим кодексом.

Відповідно до ст.291 ГК України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін.

На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього кодексу.

Отже, відмова від договору оренди не допускається в силу закону і сторони не можуть відступити від цього положення, керуючись свободою договору (абз. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України).

Натомість на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний. Сторона, яка має бажання розірвати договір оренди, повинна мати підстави, передбачені Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, та дотриматися порядку, встановленому ст. 188 ГК України (відповідні висновки Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду наведені у постанові від 07.03.2023 у справі №909/1199/21).

За ст. 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду .

У відповідності до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі №916/1684/18 (п. 6.2.8, 6.2.10, 6.2.11):

-за загальним правилом, встановленим як господарським, так і цивільним чинним законодавством, зміна та розірвання господарських та цивільних договорів допускається лише за згодою сторін або в судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору);

-за загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін у порядку, встановленому статтею 188 ГК України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

-ініціатива однієї зі сторін договору щодо припинення його дії без отримання згоди на це іншої сторони в контексті наведених положень законодавства не тягне за собою таких правових наслідків, як дострокове припинення дії договору. У справі №916/1684/18 у договорі сторони дійшли згоди, що дія договору припиняється за ініціативою однієї із сторін (сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці).

Також у вищезазначеній постанові від 07.03.2023 у справі №909/1199/21 Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду дійшов до таких висновків:

- пунктом 11.6.2 договору оренди (який є ідентичним у справі №909/1199/21 і справі №909/1200/21, що розглядається) встановлено не право сторін на односторонню відмову від договору, що не допускається відповідно до частини першої статті 291 ГК України, а право на дострокове розірвання в односторонньому порядку з будь-яких підстав (тобто, навіть за відсутності факту порушення договору);

-пункт 11.6.2 договору не містить ані підстав розірвання договору, ані положень щодо можливості відхилення від загального порядку розірвання господарських договорів;

-реалізація права на розірвання договору оренди здійснюється з дотриманням порядку, встановленого статтею 188 ГК України. Це означає, що якщо одна сторона надіслала повідомлення про дострокове розірвання договору оренди, а інша не відповіла, і сторони не дійшли згоди щодо розірвання договору, то у такому разі заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. І лише, якщо судовим рішенням договір розірвано, такий договір вважається розірваним з дня набрання чинності даним рішенням

-аргументи скаржника, що для висновку вважати договір розірваним недостатньо факту надсилання листа-попередження про розірвання договору, якщо інша сторона заперечує, знайшли своє підтвердження.

Як вбачається з матеріалів справи та правомірно зазначено судом першої інстанції, постанова Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 07.03.2023 винесена у справі №909/1199/21 за позовом АТ "Укртелеком" в особі Івано-Франківської філії до ФОП Гоя М.І. про зобов`язання повернути за актом приймання-передачі нежитлове адміністративно-виробниче приміщення, розташоване на ІІ-му поверсі за адресою: вул. Мазепи, 1, м. Надвірна, Івано-Франківська область, загальною площею 192,6 кв. м.

Водночас справа №909/1200/21, яка розглядається, є справою за позовом АТ "Укртелеком" в особі Івано-Франківської філії до ФОП Гоя М.І. про зобов`язання повернути за актом приймання-передачі нежитлове адміністративно-виробниче приміщення, розташоване на І-му поверсі за адресою: вул. Мазепи, 1, м. Надвірна, Івано-Франківська область, загальною площею 255,3 кв. м.

Тексти договорів оренди, які досліджувалися у даних справах, є ідентичними.

Зважаючи на той факт, що предметом спору у справах №909/1199/21 та №909/1200/21 є нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: вул. Мазепи, 1, м. Надвірна, Івано-Франківська область, що передавалось АТ "Укртелеком" за договорами оренди нерухомого майна ФОП Гою М.І., умови цих договорів повною мірою відповідають один одному, суд першої інстанції правомірно врахував подібність (в даному випадку тотожність) правовідносин та застосував відповідні висновки суду касаційної інстанції у силу приписів ст. 236 ГПК України.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що обставини, які б підтверджували, що орендар погодився на розірвання договору оренди на вимогу орендодавця, відсутні, а спір про розірвання договору оренди в судовому порядку не розглядався.

Твердження скаржника, що АТ «Укртелеком», як власник приміщення, укладаючи договір, правомірно сподівався (законно очікував), що має право достроково припинити його дію, за умови направлення орендарю письмового повідомлення про дострокове розірвання договору не менше ніж за 90 календарних днів до дати його розірвання, договір є розірваним після спливу 90 днів з дня надсилання попередження про це другій стороні за договором, суперечить нормам ст. 188 ГК України, що регулює порядок розірвання господарських договорів.

Даний висновок суду відповідає висновку Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 07.03.2023 у справі №909/1199/21, яка є ідентичною (аналогічною) справі №909/1200/21, що розглядається.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно враховано постанову Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 07.03.2023 у справі №909/1199/21, яка прийнята у подібних (у даному випадку тотожних) правовідносинах під час ухвалення рішення у справі, що розглядається, також у силу принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права.

На підставі наведеного та враховуючи той факт, що укладений між позивачем та відповідачем договір оренди не є розірваним, відповідно до його положень (п. 11.1) такий договір діє до 19.12.2023,правомірним є висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо повернення майна з оренди є передчасними.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Окрім того, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275,276, 282- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.03.2023 у справі №909/1200/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртелеком" б/н від 08.05.2023 (Вх. № ЗАГС 01-05/1482/23 від 08.05.2023 без задоволення.

2.Судові витрати за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути до Господарського суду Івано-Франківської області області.

Повний текст постанови складено та підписано 02.10.2023

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Орищин Г.В.