РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.09.2023Справа № 910/1911/23
Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Украртмет"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Інтеграл"

про стягнення 161 184,34 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украртмет" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Інтеграл" (відповідач) про стягнення 161 184,34 грн., у тому числі 119 851,18 грн. основного боргу, 10 523,91 грн. пені, 3 231,06 грн. 3 % річних, 27 578,19 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки № 28/04-2021 від 28.04.2021 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 відкрито провадження у справі № 910/1911/23, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/1911/23 позивач та відповідач повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач письмового відзиву не надав, про відкриття провадження у справі повідомлявся належним чином, що підтверджується повернутим на адресу суду повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду, в якій зазначено відомості щодо його провадження, яке є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Украртмет» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Інтеграл" був укладений договір поставки № ПТРЗ 28/04-2021 (далі по тексту - Договір).

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що у строки і на умовах, визначених цим Договором, Продавець зобов`язується передати Покупцю Товар, а Покупець зобов?язується прийняти й оплатити товар, найменування (асортимент) і кількість якого визначається у Специфікації(-ях) до цього Договору. Товар повинен поставлятися в комплекті і у відповідності до цього Договору, що забезпечує його експлуатацію (використання) за призначенням.

Відповідно до п. 2.1 Договору ціна товару визначається у Специфікації(-ях), що є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п.п. 3.1.1 п. 3.1. Договору оплата за товар здійснюється відповідно до умов специфікацій, які є невід?ємною частиною цього Договору.

17.01.2022 між сторонами було підписано Специфікацію № 15, відповідно до якої Позивач зобов?язався поставити на адресу Відповідаца феромолібден ФМ0-60, Ферохром ФХ800, Феросіліций ФС45, Феромарганець ФМн78 на загальну суму 32 800,04 грн.

Відповідно до п. 3 даної Специфікації порядок розрахунків - оплата протягом 7-ми (семи) календарних днів з дати поставки. Датою поставки Товару вважається дата оформлення видаткової накладної.

24.01.2022 на виконання умов Договору Позивач здійснив поставку Товару на загальну суму 32 800,04 грн., що підтверджується видатковою наклалною № BH-00000013 від 24.01.2022.

Тобто, відповідно до умов Специфікації № 15 від 17.01.2022, Відповідач повинен був сплатити Позивачу 32 800,04 грн. до 31.01.2022.

31.01.2022 між сторонами було підписано Специфікацію № 16, відповідно до якої Позивач зобов?язався поставити на адресу Відповідача Ферохром ФХ-800, Ферохром ФХ800, Феромарганець ФМн78, Феросиліцій ФС45, Ферромолібден ФМО60, Феромолібден ФМо60 на загальну суму 38 650,42 грн.

Відповідно до п. 3 даної Специфікації порядок розрахунків - оплата протягом 7-ми (семи) календарних днів з дати поставки. Датою поставки Товару вважається дата оформлення видаткової накладної.

07.02.2022 на виконання умов Договору Позивач здійснив поставку Товару на загальну суму 38 650,42 грн., що підтверджується видатковими накладними № BH-00000027 та №00000026 від 07.02.2022.

Тобто, відповідно до умов Специфікації № 16 від 31.01.2022, Відповідач повинен був сплатити Позивачу 38 650,42 грн. до 14.02.2022.

14.02.2022 між сторонами було підписано Специфікацію N№ 17, відповідно до якої Позивач зобов?язався поставити на адресу Відповідача Феросиліцій ФС45, Феромарганець ФМн78, Ферохром ФХ-800 на загальну суму 22 900,72 грн.

Відповідно до п. 3 даної Специфікації порядок розрахунків - оплата протягом 7-ми (семи) календарних днів з дати поставки. Датою поставки Товару вважається дата оформлення видаткової накладної.

16.02.2022 на виконання умов вищезгаданого Договору Позивач здійснив поставку Товару на загальну суму 22 900,72 грн., що підтверджується видатковою накладною № BH-00000035 від 16.02.2022.

Тобто, відповідно до умов Специфікації № 17 від 14.02.2022, Відповідач повинен був сплатити Позивачу 22 900,72 грн. до 21.02.2022.

17.02.2022 між сторонами було підписано Специфікацію № 17, відповідно до якої Позивач зобов?язався поставити на адресу Відповідача Феромолібден ФМІЦ-60 та ФМо-60 на загальну суму 25 500,00 грн.

Відповідно до п. 3 даної Специфікації порядок розрахунків - оплата протягом 7-ми (семи) календарних днів з дати поставки. Датою поставки Товару вважається дата оформлення видаткової накладної.

22.02.2022 на виконання умов Договору Позивач здійснив поставку Товару на загальну суму 25 500,00 грн., що підтверджується вилатковою накладною № BI-000000042 від 22.02.2022.

Тобто, відповідно до умов Специфікації № 17 від 17.02.2022, Відповідач повинен був сплатити Позивачу 25 500,00 грн. до 01.03.2022.

Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання в частині здійснення оплати поставленого товару не виконав, внаслідок чого за ним рахується заборгованість у розмірі 119 851,18 грн.

Крім того, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 10 523,91 грн. пені, 3 231,06 грн. 3 % річних, 27 578,19 грн. інфляційних втрат.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що внаслідок укладення Договору між сторонами правочину склалися господарські правовідносини, а також, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано, що на виконання умов Договору позивачем було поставлено товар на загальну суму 119 851,18 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

За твердженнями позивача, відповідач не здійснив погашення заборгованості у розмірі 119 851,18 грн.

Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Приймаючи до уваги положення укладеного між сторонами договору, враховуючи, що виконання обов`язку позивача з поставки товару підтверджено належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про те, що строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором в частині повної оплати отриманого товару є таким що настав.

Обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідачем не наведено.

З огляду на вищезазначене, враховуючи, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача стосовно невиконання грошового зобов`язання з оплати поставленого товару, суд дійшов висновку про те, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем за Договором в сумі 119 851,18 грн. належним чином доведений, документально підтверджений, а тому позовні вимоги в частині стягнення суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 10 523,91 грн. пені, 3 231,06 грн. 3 % річних, 27 578,19 грн. інфляційних втрат.

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.п. б п. 9.2. Договору за порушення строків виконання зобов`язання з винної сторони на користь іншої сторони стягується пеня в розмірі облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно виконаного зобов`язання, що діяла на момент такого порушення, за кожний день прострочення.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню у розмірі 10 523,91 грн. пені, 3 231,06 грн. 3 % річних, 27 578,19 грн. інфляційних втрат за розрахунком позивача.

Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених до стягнення сум не надав.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підсумовуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Украртмет" у повному обсязі.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 6 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано до суду Договір про надання правової допомоги від 20.01.2023, Додаткова угода від 21.03.2023, Акт виконаних робіт № 21/03/23 від 21.03.2023, платіжна інструкція № 1222 від 27.03.2023, ордер серії АН № 1112006 від 23.01.2023, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 4879 від 30.08.2017.

Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїй додатковій постанові від 19.07.2021 у справі № 910/16803/19.

Суд зазначає, що заявлений позивачем розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, а відповідачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі.

Отже, у зв`язку задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на правову допомогу покладаються на відповідача у розмірі 6 000,00 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Украртмет" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Інтеграл" про стягнення 161 184,34 грн. - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Інтеграл" (02132, місто Київ, вулиця Зарічна, будинок 1-Б, ідентифікаційний код 42873971) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украртмет"» (84333, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Уральська, будинок 12, ідентифікаційний код 42261724) 119 851 (сто дев`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят одну) грн. 18 коп. основного боргу, 10 523 (десять тисяч п`ятсот двадцять три) грн. 91 коп. пені, 3 231 (три тисячі двісті тридцять одну) грн. 06 коп. 3 % річних, 27 578 (двадцять сім тисяч п`ятсот сімдесят вісім) грн. 19 коп. інфляційних втрат, 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору, 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 29.09.2023.

Суддя С. В. Стасюк