РІШЕННЯ

Іменем України

28 вересня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/829/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.

за участю секретаря судового засідання Матюшенко Н.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Юдін Олег Олександрович

код НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю

Новгород-Сіверська Торгова Компанія; ;

вул. Шевченка, 23, корпус Г, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000

предмет спору: про стягнення 1435296,13 грн

Учасники справи не з`явились.

Фізичною особою-підприємцем Юдін Олег Олександрович подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверська Торгова Компанія» про стягнення 1435296,13 грн, з яких: 1159333,33 грн основної заборгованості, 123630,13 грн пені, 23460,88 грн трьох відсотків річних та 128871,79 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовано порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором оренди нерухомого майна №08/09 від 08 вересня 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 20 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 13 липня 2023 року, встановлено учасникам справи процесуальні строки.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 20 червня 2023 року, направлена на адресу відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Новгород-Сіверська Торгова Компанія (вул. Шевченка, 23, корпус Г, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000), повернулась неврученою на адресу суду з відміткою поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Новгород-Сіверська Торгова Компанія (): вул. Шевченка, 23, корпус Г, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000.

Оскільки ухвала суду була направлена відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, і повернулась на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою", суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та встановлення йому строку для подання відзиву.

10 липня 2023 року на адресу суду від відповідача надійшло повідомлення у якому відповідач повідомив суд про визнання недіючими договорів та інших документів на представництво інтересів відповідача. До повідомлення додано копію наказу №4-2023К від 31 червня 2023 року та копію виписки з ЄДРПОУ, згідно якої керівником Товариства з обмеженою відповідальністю Новгород-Сіверська Торгова Компанія () з 26.06.2023 є ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 13 липня 2023 року суд продовжив підготовче провадження на 30 календарних днів; закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 06 вересня 2023 року.

18 липня 2023 року на адресу суду від директора Товариства з обмеженою відповідальністю Новгород-Сіверська Торгова Компанія Єременко Ю.Ю. надійшла заява, у якій останні просить суд: розглянути справу за відсутності відповідача, прийняти заяву відповідача про визнання позову та вирішити справу №927/829/23 у порядку ч.4 ст.191 ГПК України.

У судовому засіданні 06 вересня 2023 року суд перейшов до розгляду справи по суті, представник позивача підтримав позовні вимоги, суд відклав судове засідання з розгляду справи по суті на 28 вересня 2023 року.

У судове засідання 28 вересня 2023 року повноважні представники сторін не з`явились.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, перевіривши та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, господарський суд встановив:

08 вересня 2021 року між Фізичною особою-підприємцем Юдін Олег Олександрович (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новгород-Сіверська Торгова Компанія» (Орендар) було укладено договір №08/09 оренди нерухомого майна.

Відповідно до п. 1.1 Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно (нежитлові приміщення промислового призначення) загальною площею 850,00 м2, що розташоване за адресою: Чернігівська область, Н.Сіверський район, м. Новгород-Сіверський, вул. Шевченка, буд. 23 Г та нежитлове приміщення трансформаторна підстанція загальною площею 49,5 м2, що розташована за адресою: Чернігівська область, Н.Сіверський район, м. Н.Сіверський. вул. Шевченка, буд. 23 Д.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що Орендодавець передає, а Орендар приймає Об`єкт оренди, що підтверджується підписаним Сторонами Актом прийому-передачі.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що розмір орендної плати об`єкту оренди за місяць, за погодженням Сторін, складає: 110000,00 (сто десять тисяч) гривень 00 копійок без ПДВ.

Відповідно до п. 3.5 Договору, орендна плата сплачується Орендарем щомісячно у повному обсязі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Орендодавця в період до 5 числа звітного місяця. Орендна плата нараховується з дня підписання Сторонами Акту прийому-передачі та до дня фактичного повернення Орендарем Об`єкту Оренди.

Пунктом 6.2.1. Договору встановлено, що у випадку прострочення виконання грошових зобов`язань по сплаті орендних та компенсаційних платежів Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 8.1. Договору, цей договір укладається до 31 серпня 2024 року. Обчислення строку цього договору починається з моменту підписання цього Договору та передачі Орендарю Об`єкта оренди згідно з підписаним сторонами Акту прийому-передачі відповідно до положень статті 2 цього Договору.

На виконання п. 2.1. Договору між сторонами був підписаний Акт прийому-передачі нежитлового приміщення до Договору оренди нерухомого майна №08/09 від 08 вересня 2021 року, за якими Орендодавцем (Позивачем) було передано Орендарю (Відповідачу) у строкове платне користування нерухоме майно (нежитлові приміщення промислового призначення) загальною площею 850,00 м2, що розташоване за адресою: Чернігівська область, Н.Сіверський район, м. Новгород-Сіверський, вул. Шевченка, буд. 23 Г та нежитлове приміщення трансформаторна підстанція загальною площею 49,5 м2, що розташована за адресою: Чернігівська область, Н.Сіверський район, м. Н.Сіверський. вул. Шевченка, буд. 23.

Позивач у позовній заяві зазначає, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України за березень, квітень та травень 2022 року орендна плата не нараховувалась.

За період з вересня 2021 року по лютий 2022 року та за період з червня 2022 року по червень 2023 року (включно) позивачем нараховано відповідачу 1504333,33 грн орендної плати.

У матеріалах справи містяться акти наданих послуг з оренди нерухомого майна за періоди з вересня 2021 року по лютий 2022 року та з червня 2022 року по лютий 2023 року, а також акт звірки взаєморозрахунків від 17 березня 2023 року.

Позивач у позовній заяві зазначає, що на виконання п. 3.5. Договору відповідачем були перераховані на рахунок позивача 335000,00 грн, тобто відповідач частково розрахувався за оренду нерухомого майна, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 1159333,33 грн.

Відповідач визнав існування за ним заборгованості у розмірі 1159333,33 грн (заява від 17 липня 2023 року (а.с.66)).

З наведеного вище вбачається, що у порушення умов укладеного між сторонами договору, відповідач орендну плату за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року та за період з червня 2022 року по червень 2023 року (включно) у повному обсязі не сплатив, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 1159333,33 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою, укладений між сторонами договір є договором оренди.

Відповідно до статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем з орендної плати за договором оренди становить 1159333,33 грн за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року та за період з червня 2022 року по червень 2023 року (включно).

Заперечень щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано.

Відповідач визнав існування за ним заборгованості у розмірі 1159333,33 грн у своїй заяві від 17 липня 2023 року.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Станом на день винесення рішення, відповідач доказів сплати основного боргу за договором оренди у розмірі 1159333,33 грн суду не надав.

Згідно частини 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За наведених обставин у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову та приписи ч.4 ст.191 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідача 1159333,33 грн заборгованості є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

За прострочення виконання грошового зобов`язання з орендної плати позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 123630,13 грн пені за періоди з 08.06.2022-06.12.2022, 06.07.2022-03.01.2023, 06.08.2022-03.02.2023, 06.09.2022-06.03.2023, 06.10.2022-05.04.2023,06.11.2022-06.05.2023, 06.12.2022-05.06.2023, 06.01.2023-08.06.2023, 06.02.2023-08.06.2023, 06.03.2023-08.06.2023, 06.04.2023-08.06.2023, 06.05.2023-08.06.2023, 06.06.2023-08.06.2023, зазначивши при цьому максимальну кількість днів дії ставки у період заборгованості у 182 днів.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов`язання. Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Статтею 343 ГК України передбачено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.2.1. Договору встановлено, що у випадку прострочення виконання грошових зобов`язань по сплаті орендних та компенсаційних платежів Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Оскільки, судом встановлено наявність прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати орендних платежів, дослідивши поданий позивачем розрахунок, враховуючи визнання відповідачем позову та приписи ч.4 ст.191 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення 123630,13 грн пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачем також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 128871,79 грн інфляційних та 23460,88 грн 3% річних за період з 14 вересня 2021 року по 08 червня 2023 року.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, судом встановлено наявність прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань, дослідивши поданих позивачем розрахунок, враховуючи визнання відповідачем позову та приписи ч.4 ст.191 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення 128871,79 грн інфляційних та 23460,88 грн 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, враховуючи визнання відповідачем позову та приписи ч.4 ст.191 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені допустимими доказами, тому доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду не спростовує.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України Про судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання позовної заяви позивачем сплачено 21529,44 грн судового збору, згідно квитанції 212497104 від 15 червня 2023 року.

За наведених обставин та враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 10764,72 грн.

Таким чином, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 10764,72 грн судового збору.

50 % судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Новгород-Сіверська Торгова Компанія (; вул. Шевченка, 23, корпус Г, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000) на користь Фізичної особи-підприємця Юдін Олег Олександрович (код НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) 1159333,33 грн основної заборгованості, 123630,13 грн пені, 23460,88 грн трьох відсотків річних, 128871,79 грн інфляційних втрат та 10764,72 грн судового збору.

3.Повернути Фізичній особі-підприємцю Юдін Олег Олександрович (код НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) з Державного бюджету України (отримувач - ГУК у Черніг.Обл/тг мЧернігів/22030101, код 37972475, рахунок UA3025739) 10764,72 грн судового збору, сплаченого квитанцією 212497104 від 15 червня 2023 року, оригінал якої знаходиться у матеріалах справи №927/829/23.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення є підставою для повернення судового збору з державного бюджету.

Рішення складено та підписано 28 вересня 2023 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/