ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 вересня 2023 року Справа № 903/804/23

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Дельта-7 (45606, Волинська область, Луцький район, село Рованці, вулиця Європейська, будинок 3, )

до відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 106 368, 19 грн.

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю Дельта-7 звернулося до Господарського суду Волинської області до відповідача ОСОБА_1 про стягнення 106 368, 19 грн. заборгованості в т.ч. 94 470, 56 грн. заборгованості по орендній платі, 9538, 70 грн штрафу, 2358, 93 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань по договору № 159 оренди торгового місця від 23.12.2010 та договору №160 оренди торгового місця від 23.12.2010, в частині своєчасної оплати.

Ухвалою суду від 02.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 20.09.2023 постановлено здійснити офіційне оприлюднення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про повідомлення відповідача фізичної особи ОСОБА_1 про розгляд справи №903/804/23 за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Дельта-7 до відповідача: ОСОБА_1 про стягнення 106 368,19 грн. в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копія ухвали від 02.08.2023 про відкриття провадження у справі № 903/804/23 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення з відповідним трек-номером 271 на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 43026, Волинська область, місто Луцьк, проспект Соборності, будинок 10, квартира 32.

Проте, зазначене відправлення з трек-номером 271 вручене відповідачу не було.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання заявником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Крім цього, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 02.08.2023 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду Волинської області від 02.08.2023, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006 року в цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив.

23.12.2010 між Товариством з обмеженою відповідальності «Дельта-7» та Фізичною особою підприємцем Пуць Анжелою Анатоліївною укладено договори оренди торгового місця №159, №160 (а.с.13-22).

Згідно умов договору № 159 оренди торгового місця від 23.12.2010 орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування торгове місце площею 17,5 кв. м., яке знаходиться: ряд №8, місце №16, на території торгового комплексу "Новий ринок", який розташований за адресою: вул. Європейська, 3, с. Рованці, Луцького району, Волинської області, Україна (п. 1.1). Торговим місцем, що є предметом за цим договором , являється площа з твердим покриттям, облаштована для розміщення металевої конструкції, магазину, палатки і здійснення продажу товарів (п. 1.2). Передача торгового місця, зазначеного в п. 1.1 договору, здійснена до його підписання, що засвідчується підписами сторін під цим договором (п. 1.3). Встановлена орендарем споруда є його власністю (п. 1.4). За користування торговим місцем орендар сплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 20 грн. за 1 кв. м., що становить 350,00 грн. без ПДВ за один календарний місяць (п. 2.1). Орендна плата сплачується Орендарем не пізніше 5 числа поточного місяця. Якщо 5 число поточного місяця припадає на вихідний день чи не робочий день, то останнім днем сплати буде перший робочий день, що слідує за 5 числом поточного місяця (п. 2.2). У випадку зростання інфляції, розмір орендної плати за кожен поточний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за той же місяць (п. 2.3). За порушення термінів сплати орендної плати, встановлених у п. 2.2 Договору, Орендар сплачує: за прострочку з 5-го до 15-го числа штраф у розмірі 10% від розміру орендної плати, визначеного пунктом 2.1 цього договору, за несплату після 15-го числа - штраф у розмірі 50% від розміру орендної плати, визначеного пунктом 2.1 цього договору (п. 4.1.1). Цей договір вступає в дію з 24.12.2010 та укладається до 31.12.2059 (п. 5.1). Цей договір може бути достроково розірваний за згодою сторін. Сторона, що вирішила достроково розірвати договір, повідомляє іншу сторону не менше як за 30 календарних днів до дати розірвання (п. 5.5). В разі зміни власника ТК "Новий ринок" всі права та обов`язки по виконанню цього Договору переходять до нового власника. (п.7.5 ).

Згідно умов договору № 160 оренди торгового місця від 23.12.2010 орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування торгове місце площею 17,5 кв. м., яке знаходиться: ряд №7, місце №16, на території торгового комплексу "Новий ринок", який розташований за адресою: вул. Європейська, 3, с. Рованці, Луцького району, Волинської області, Україна (п. 1.1). Торговим місцем, що є предметом за цим договором , являється площа з твердим покриттям, облаштована для розміщення металевої конструкції, магазину, палатки і здійснення продажу товарів (п. 1.2). Передача торгового місця, зазначеного в п. 1.1 договору, здійснена до його підписання, що засвідчується підписами сторін під цим договором (п. 1.3). Встановлена орендарем споруда є його власністю (п. 1.4). За користування торговим місцем орендар сплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 20 грн. за 1 кв. м., що становить 350,00 грн. без ПДВ за один календарний місяць (п. 2.1). Орендна плата сплачується Орендарем не пізніше 5 числа поточного місяця. Якщо 5 число поточного місяця припадає на вихідний день чи не робочий день, то останнім днем сплати буде перший робочий день, що слідує за 5 числом поточного місяця (п. 2.2). У випадку зростання інфляції, розмір орендної плати за кожен поточний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за той же місяць (п. 2.3). За порушення термінів сплати орендної плати, встановлених у п. 2.2 Договору, Орендар сплачує: за прострочку з 5-го до 15-го числа штраф у розмірі 10% від розміру орендної плати, визначеного пунктом 2.1 цього договору, за несплату після 15-го числа - штраф у розмірі 50% від розміру орендної плати, визначеного пунктом 2.1 цього договору (п. 4.1.1). Цей договір вступає в дію з 24.12.2010 та укладається до 31.12.2059 (п. 5.1). Цей договір може бути достроково розірваний за згодою сторін. Сторона, що вирішила достроково розірвати договір, повідомляє іншу сторону не менше як за 30 календарних днів до дати розірвання (п. 5.5). В разі зміни власника ТК "Новий ринок" всі права та обов`язки по виконанню цього Договору переходять до нового власника. (п.7.5 ).

Договори оренди торгового місця № 159, № 160 від 23.12.2010 підписані сторонами без зауважень та заперечень, при цьому докази про припинення дії чи зміну умов зазначених договорів в матеріалах справи відсутні.

На виконання умов договорів № 159, №160 відповідачу передано торгові місця кожне площею 17, 5 кв. м., згідно п. 1.3 договорів, що підтверджується підписами сторін на них.

Як зазначає позивач, відповідачем не виконано своїх зобов`язань по сплаті орендної плати, внаслідок чого виникла заборгованість згідно договору оренди торгового місця №159 від 23.12.2010 в сумі 47 235, 28 грн. та договору оренди торгового місця №160 від 23.12.2010 в сумі 47 235, 28 грн., відтак звернувся до суду про стягнення боргу в межах 3-річного строку до звернення з позовною заявою у період з 01.08.2020 по 31.07.2023 та просить суд стягнути 106 368, 19 грн. заборгованості по сплаті орендної плати.

Надаючи оцінку даним спірним правовідносинам, суд виходив із такого.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідачу в період з 01.08.2020 по 31.07.2023 згідно договору оренди торгового місця №159 нараховано 47 235, 28 грн. та в аналогічний період згідно договору оренди торгового місця №160 47 235, 28 грн. орендної плати, отже разом сума заборгованості Орендаря перед Орендодавцем за оренду торгових місць на час розгляду справи судом становить 94 470, 50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).

Згідно із ст. 193, ч.1 ст. 283, ч.ч.1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

За користування торговим місцем орендар сплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 20 грн. за 1 кв. м., що становить 350,00 грн. без ПДВ за один календарний місяць (п. 2.1 договору).

У п.2.2 договору, сторони погодили, що орендна плата сплачується Орендарем не пізніше 5 числа поточного місяця. Якщо 5 число поточного місяця припадає на вихідний день чи не робочий день, то останнім днем сплати буде перший робочий день, що слідує за 5 числом поточного місяця.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Однак, відповідачем в порушення приписів ЦК України, не виконано належним чином зобов`язань, взятих на себе за договорами оренди торговельного місця №159 від 23.12.2010 та №160 від 23.12.2010 та не перераховано плати за оренду торгових місць, відтак позовна вимога про стягнення з ОСОБА_1 94 470, 50 грн. заборгованості обґрунтована, підтверджується матеріалами справи та підлягає до задоволення.

При цьому, слід врахувати, що 16.01.2017 було здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності відповідача, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Велика Палата Верховного Суду, зокрема у постановах від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження № 14144цс18), від 13 лютого 2019 року у справі №910/8729/18 (провадження №12-294гс18), від 5 червня 2019 року у справі № 904/1083/18 (провадження № 12-249гс18) неодноразово висловлювала позицію щодо юрисдикції спору за позовом суб`єкта господарювання до фізичної особи, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, що виник при виконанні умов укладеного між ними господарського договору та визначила належність відповідного спору до господарської юрисдикції.

Також позивачем за несвоєчасну оплату орендної плати нараховано штраф згідно договору №159 оренди торгового місця від 23.12.2010 в сумі 4769, 35 грн. та згідно договору №160 від 23.12.2010 в сумі 4769, 35 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ч. 4 та 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі, передбаченому сторонами у договорі.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно п. 4.1.1 договору за порушення термінів сплати орендної плати встановлених у п. 2.2 договору, орендар сплачує: за прострочку з 5-го до 15-го числа штраф у розмірі 10% від розміру орендної плати, визначеного пунктом 2.1 договору, за несплату після 15-го числа штраф у розмірі 50% від розміру орендної плати, визначеного пунктом 2.1 договору.

Судом встановлено, що за порушення договірних зобов`язань позивач нарахував відповідачу 4769, 35 грн. по договору оренди торгового місця № 159 від 23.12.2010 та 4769, 35 грн. по договору оренди торгового місця № 160 від 23.12.2010 штрафу згідно п. 4.1.1 договору за прострочення сплати орендної плати за шість місяців до звернення з позовом.

Суд, перевіривши розрахунки позивача, щодо нарахованого штрафу згідно договору №159 оренди торгового місця від 23.12.2010 в сумі 4769, 35 грн. та договору №160 від 23.12.2010 в сумі 4769, 35 грн., дійшов висновку, що вимога про стягнення штрафу підставна та підлягає до задоволення.

Щодо нарахованих відповідачем за період з 01.08.2020 по 31.07.2023 3% річних згідно договору №159 оренди торгового місця від 23.12.2010 та договору №160 від 23.12.2010 в сумі 2358, 93 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника з а користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Відтак, беручи до уваги факт порушення відповідачем грошового зобов`язання зі сплати орендної плати, у позивача виникло право на стягнення 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України.

За таких обставин, вимогу про стягнення з відповідача 3% річних за період з 01.08.2020 по 31.07.2023, згідно договору №159 оренди торгового місця від 23.12.2010 грн. та договору №160 від 23.12.2010 разом в сумі 2358, 93 грн. слід задоволити.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті орендної плати у розмірі 106 368, 19 грн. є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи, не спростованими відповідачем та такими, що підлягають задоволенню у повному об`ємі.

Як визначено ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати у розмірі 2684 грн., відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 230-231 Господарського кодексу України та ст.ст. 123, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

вирішив:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Дельта-7 (45606, Волинська область, Луцький район, село Рованці, вулиця Європейська, будинок 3, ) 94 470, 56 грн. суми основного боргу по орендній платі, 9538, 70 грн. штрафу прострочення сплати орендної плати, 2358, 93 грн. 3% річних та 2684 грн. витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя В. М. Дем`як