ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/3333/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126; адреса для листування: 61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10; )
до Товариства з додатковою відповідальністю "Житлобуд - 2" (61145, м. Харків, вул. Космічна, 12; )
про стягнення заборгованості
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

25.07.2023 Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю "Житлобуд - 2", в якій просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Житлобуд - 2" заборгованість по пені у розмірі 43 743,35 грн., 3% річних у розмірі 2 625,39 грн., інфляційних втрат у розмірі 3 327,06 грн., а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №2-0820С від 01.01.2019 в частині своєчасної оплати вартості використаної електричної енергії.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.07.2023 прийнято позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до Товариства з додатковою відповідальністю "Житлобуд - 2" про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/3333/23. Вирішено розгляд справи №922/3333/23 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

09.08.2023 через кабінет Електронного суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№21170 від 09.08.2023). Аналогічний відзив представником відповідача було подано до суду через електронну скриньку суду (вх.21150 від 09.08.2023) та засобами поштового зв`язку (вх.21593 від 14.08.2023).

У відзиві представник відповідача зазначив, що із наданих позивачем до позовної заяви рахунків за електричну енергію вбачається, що рахунки та акти приймання-передачі електричної енергії, копії яких надані позивачем у якості доказів, не містять підпису та відбитку печатки з боку відповідача. Реєстри поштових відправлень, копії яких також надано позивачем, не містять даних про направлення на адресу відповідача саме рахунків та актів приймання передачі електричної енергії. Більш того, надані позивачем копії реєстрів поштових відправлень, містять дати направлення поза межами 5 робочих днів, як це передбачено п.4 комерційної пропозиції. Позивачем не надано належних та допустимих доказів своєчасного направлення на адресу відповідача рахунків за вказаний період. Такі обставини унеможливлювали отримання рахунків за спожиту електричну енергію та актів приймання-передачі електричної енергії відповідачем. Отже, неотримання відповідачем у встановлені договором строки рахунків не можуть призвести до наслідків у вигляді нарахування пені, 3 % річних та інфляційних. Розрахунки сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат є необґрунтованими.

Крім того, представник відповідача посилається на введення воєнного стану в Україні, що є форс-мажорними обставинами, засвідченими листом Торгово-промислової палати України листом № 2024/02.0-7.1 та з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Вказаний документ Торгово-промислової палати міститься у загальнодоступному доступі. При цьому, як стверджує представник відповідача, станом на 01.06.2023, незважаючи на наведені обставини та вкрай складний фінансовий стан, відповідачем була повністю оплачена спожита електрична енергія.

Окрім того представник відповідача зазначив, що позивачем не надано до суду будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошового зобов`язання за визначеним договором.

17.08.2023 через канцелярію суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№22014 від 17.08.2023).

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що пунктом 5 Комерційної пропозиції №1 звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії здійснюється шляхом оформлення між споживачем та постачальником Акту прийому-передачі електричної енергії, сформованого згідно з даними на останній день розрахункового періоду споживача. Отже, якщо споживач був незгодний з надісланими рахунками та актами приймання-передачі електричної енергії по Договору №2-0820С, то мав право звернутися до постачальника щодо будь-яких питань пов`язаних за Договором №2-0820С та прояснити ситуацію, з якою незгодний. Тобто, відповідач цим правом не скористався, тому позивачем це було розцінено як згода із розрахунками та актами приймання-передачі. Позивачем було своєчасно та відповідно до вимог законодавства і договору направлено рахунки та акти-приймання передачі електричної енергії за відповідні періоди, що є допустимими доказами. В матеріалах справи наявні копії реєстрів поштових відправлень, у яких чітко зазначено дані про направлення на адресу відповідача рахунків та актів приймання-передачі електричної енергії за відповідні періоди. Також рахунки містять строк оплати з датою, до якої вони повинні бути оплачені. Варто зауважити, що рахунки та акти приймання-передачі за листопад, грудень 2022 року, січень, березень, квітень 2023 року було отримано уповноваженою особою відповідача (згідно з наказом №ЕО-2021; є у матеріалах справи), про що свідчать записи у книзі реєстрації і видачі рахунків та актів приймання-передачі, витяги з яких містяться у матеріалах справи. Крім того, у копіях реєстрів поштових відправлень вказано дати направлення відповідних документів, які згідно із п.4 Комерційної пропозиції №1, не виходять за межі 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду.

Також представник позивача зазначив, що відповідачем не було надано доказу настання форс-мажорних обставин, тому у товариства відсутні підстави вважати невиконання споживачем умов договору такими, що сталися внаслідок обставин непереборної сили.

28.08.2023 через канцелярію суду від представника відповідача надійшли заперечення (вх.№23012 від 28.08.2023).

У запереченнях представник відповідача зазначив, що основним видом господарської діяльності Товариства з додатковою відповідальністю «Житлобуд-2» є «Будівництво житлових і нежитлових будівель (41.20) та інші види діяльності, які вказані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, місто Харків та Харківська область піддалися починаючи з 24 лютого 2022 року ракетним та артилерійським обстрілам, внаслідок чого були повністю зруйновані та пошкоджені житлові будинки громадян (мікрорайон Північна Салтівка та інші), а також об`єкти нерухомого майна, які належать територіальній громаді м. Харкова, органам державної виконавчої влади. У зв`язку з цим, Товариством з додатковою відповідальністю «Житлобуд-2» за рахунок коштів місцевого та державного бюджетів здійснюються аварійно-відновлювальні роботи (капітальний ремонт) будинків, квартир мешканців міста, будівництво у сфері територіальної оборони, а також нежитлових будівель, які належать територіальній громаді міста та органам державної виконавчої влади. У даному випадку, кошти, які надходять на рахунок Товариства з додатковою відповідальністю «Житлобуд-2» від місцевого та державного бюджету, спрямовуються на виконання товариством аварійно-відновлювальних робіт, капітального ремонту будинків, квартир мешканців громади, які постраждали внаслідок російської агресії, а також будівництво об`єктів у сфері територіальної оборони.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до частини 1, пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" Європейським судом з прав людини наголошено, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд зазначає, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Приймаючи до уваги належне повідомлення сторін про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

У зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України Про ринок електричної енергії від 13.04.2017 (далі - Закон), з 01.01.2019 ПрАТ Харківенергозбут є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 №505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268.

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Відповідно до статті 4 Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Частиною 1 статті 63 Закону встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

Законом України від 23.11.2018 №2628 Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів тимчасово, на період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, універсальні послуги, крім побутових та малих непобутових споживачів, надаються постачальником таких послуг також бюджетним установам незалежно від розміру договірної потужності та іншим споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт. У зазначений період на бюджетні установи незалежно від розміру договірної потужності та на інших споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт, поширюються всі права та обов`язки, передбачені Законом для малих непобутових споживачів щодо отримання універсальних послуг, передбачених статтею 63 цього Закону.

Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч. 4 ст. 63 Закону).

Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Також згідно з п.7 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268 (далі - Постанова), договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Разом з цим, у відповідності до п.13 Перехідних положень Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ Харківенергозбут: zbutenergo.kharkov.ua.

Як стверджує позивач, враховуючи те, що Товариством з додатковою відповідальністю "Житлобуд - 2" спожито електричну енергію та здійснено оплату за спожиту електричну енергію, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вважається укладеним з Товариством з додатковою відповідальністю "Житлобуд - 2" (споживачем) на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №2-0820С від 01.01.2019, дані про якого передані від попереднього постачальника АТ Харківобленерго. Вказана обставина не заперечується відповідачем.

Згідно з пп.4.12, 4.13 розділу IV Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з п.10 Постанови до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

У відповідності до п.4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За вимогами п.9.1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку електричної енергії обмін даними комерційного обліку електричної енергії між АКО, ППКО та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів.

Таким чином, розрахунки за спожиту електроенергію відповідача проведені на підставі переданих у відповідності до наведених вимог показів приладу обліку від оператора системи розподілу - АТ Харківобленерго.

Відповідно до інформації з витягу з Реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам електропостачальника ПрАТ "Харківенергозбут" (оператор системи розподілу АТ Харківобленерго), споживач - Товариство з додатковою відповідальністю "Житлобуд - 2" фактично спожило електричну енергію у період з грудня 2022 року по квітень 2023 року (а.с.35 т.1).

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком 1 до цього договору.

Враховуючи вищенаведені приписи та те, що відповідачем було фактично спожито електричну енергію про що свідчать відомості з реєстру фактичних обсягів електричної енергії, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з відповідачем, дані про якого передані позивачу від попереднього постачальника - АТ Харківобленерго, вважається укладеним на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №2-0820С від 01.01.2019 (надалі - Договір) та комерційної пропозиції №1 для малих непобутових споживачів до нього (надалі - Комерційна пропозиція) (а.с.12-23 т.1).

Відповідно до п.2.1 Договору за цим Договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Постачальник купує електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватних домогосподарств, величина встановленої потужності яких не перевищує 30 кВт, за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами на підставі укладеного між ним та побутовим споживачем договору про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством відповідно до додатку 2 до цього Договору.

Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору (п.5.1.Договору).

Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника (п.5.2.Договору).

Згідно з п.5.7. Договору ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.

Відповідно до п.5.8. Договору, розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Розрахунки споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (далі - спецрахунок).

Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника.

Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни (п.5.9.Договору).

Оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього Договору.

Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки (п.5.10.Договору).

Якщо споживач не здійснив оплату за цим Договором в строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ (з урахуванням особливостей, встановлених для вразливих споживачів).

У разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені.

Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим Договором.

Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції (п.5.11.Договору).

У разі виникнення у споживача заборгованості за постачання електричної енергії за цим Договором споживач повинен звернутися до постачальника із заявою про складення графіка погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою постачальника подати довідки, що підтверджують неплатоспроможність споживача. Графік погашення заборгованості оформляється додатком до цього Договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Укладення сторонами та дотримання споживачем графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від здійснення поточних платежів за цим Договором.

Згідно з п.6.2. Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (п.9.1.Договору).

Відповідно до розділу 1 Комерційної пропозиції, ціна на електричну енергію, що постачається споживачу включає в себе наступні складові:

- прогнозована ціна закупівлі електричної енергії на ринках електричної енергії ПУП для постачання малим непобутовим споживачам, яка визначається відповідно Порядку формування цін на універсальні послуги, затвердженого постановою НЮРЕКП від 05.10.2018 № 1177 (зі змінами та доповненнями);

- тариф на послуги з розподілу електричної енергії на відповідному класі напруги (встановлений НКРЕКП);

- тариф на послуги з передачі електричної енергії (встановлений НКРЕКП);

- тариф на послуги постачальника універсальних послуг (встановлений НКРЕКП).

У разі зміни ціни постачальник повідомляє споживача не пізніше чим за 20 днів до ведення її в дію.

Інформація про діючу ціну електричної енергії розміщується на офіційному веб-сайті постачальника.

Сума коштів, яку має оплатити споживач за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію, визначається як добуток фактичного обсягу спожитої електричної енергії на діючу ціну у розрахунковому періоді.

Згідно розділу 3 Комерційної пропозиції розрахунковим періодом є календарний місяць.

Оплата електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати визначеної на основі фактичного обсягу відпущеної електричної енергії за відповідний попередній період. Якщо авансовий платіж розраховується для споживача, фактичний обсяг відпущеної електричної енергії якого за попередній період дорівнює 0 (або для нових споживачів), сума попередньої оплати визначається на основі розрахункових значень обсягу електричної енергії на наступний період.

Розрахунок суми попередньої оплати здійснюється споживачем шляхом множення чинної у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію що включає в себе ціну на постачання електричної енергії і розподіл електричної енергії на фактичний обсяг відпущеної електроенергії за відповідний попередній період. Попередня оплата здійснюється споживачем самостійно до початку найближчого наступного розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію за розрахунковий період здійснюється відповідно до фактичного обсягу електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються суми до сплати за використану електричну енергію в тому числі за послугу з розподілу електричної енергії.

У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

У разі зміни тарифу надлишок (переплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії зараховується споживачу на його особовий рахунок як авансовий платіж за новими тарифами в наступному розрахунковому періоді.

Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від оплати поточного споживання електричної енергії поточного періоду.

Відповідно до розділу 4 Комерційної пропозиції рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду.

Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем.

Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання Споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком, такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Оплата вартості електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії здійснюється споживачем на поточний рахунок спеціальним режимом використання, зазначений у цьому розділі Комерційної пропозиції.

Розділом 7 Комерційної пропозиції визначено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п.4 Комерційної пропозиції постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки;

- 3% річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем.

Суми пені, 3% річних, інфляційних сплачуються споживачем на поточний рахунок постачальника, вказаний у розділі 7 Комерційної пропозиції.

Згідно з переданими даними від АТ Харківобленерго, позивачем було проведено нарахування та за результатами розрахункових періодів сформовано та виставлено відповідачу наступні рахунки за електричну енергію за період червня 2022 року по квітень 2023 року:

- Рахунок у червні 2022 року у розмірі 119 984,04 грн. Відповідачем за червень 2022 року спожито 70490 кВт*год. Рахунок та Акт приймання-передачі електроенергії надіслано поштовим зв`язком 05.07.2022, що підтверджується копією списку згрупованих відправлень та фіскального чеку. Строк оплати 12.07.2022. В червні оплат не надходило.

- Рахунок у липні 2022 року у розмірі 32 670,05 грн. Відповідачем за липень 2022 року спожито 11778 кВт*год. Рахунок та Акт приймання-передачі електроенергії надіслано поштовим зв`язком 09.08.2022, що підтверджується копією списку згрупованих відправлень та фіскального чеку, строк оплати 16.08.2022.

25.07.2022 відповідачем сплачено 26 844,31 грн. борг за червень 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №2620 від 25.07.2022;

26.07.2022 відповідачем сплачено 30 000,00 грн. борг за червень 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №2628 від 26.07.2022;

27.07.2022 відповідачем сплачено 30 000,00 грн. борг за червень 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №2640 від 27.07.2022;

28.07.2022 відповідачем сплачено 30 000,00 грн., з них 29 999,98 грн. борг за червень 2022 року та 0,02 грн. борг за липень 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №2646 від 28.07.2022.

- Рахунок у серпні 2022 року у розмірі 3 978,73 грн. Відповідачем за серпень 2022 року спожито 899 кВт*год., Рахунок та Акт приймання-передачі електроенергії надіслано поштовим зв`язком 06.09.2022, що підтверджується копією списку згрупованих відправлень та фіскального чеку, строк оплати 07.09.2022. В серпні оплат не надходило.

- Рахунок у вересні 2022 року у розмірі 3 245,76 грн. Відповідачем за вересень 2022 року спожито 1932 кВт*год. Рахунок та Акт приймання-передачі електроенергії надіслано поштовим зв`язком 07.10.2022, що підтверджується копією списку згрупованих відправлень та фіскального чеку, строк оплати 14.10.2022.

01.09.2022 відповідачем сплачено 32 670,03 грн., з них 32 670,01 грн. борг за липень 2022 року та 0,02 грн. борг за серпень 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №3040 від 01.09.2022.

- Рахунок у жовтні 2022 року у розмірі 19 902,96 грн. Відповідачем за жовтень 2022 року спожито 11847 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії надіслано поштовим зв`язком 03.11.2022, що підтверджується копією списку згрупованих відправлень та фіскального чеку, строк оплати 10.11.2022.

04.10.2022 відповідачем сплачено 3 978,73 грн., з яких 3 978,71 грн. борг за серпень 2022 року та 0,02 грн. борг за вересень 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №3502 від 04.10.2022.

25.10.2022 відповідачем сплачено 3 245,76 грн., з них 3 245,74 грн. борг за вересень 2022 року та 0,02 грн. борг за жовтень 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №3902 від 25.10.2022.

- Рахунок у листопаді 2022 року у розмірі 86 232,65 грн. Відповідачем за листопад 2022 року спожито 41125 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії отримано уповноваженою особою відповідача 08.12.2022, про що свідчить запис у книзі реєстрації і видачі рахунків та актів приймання-передачі, строк оплати 15.12.2022.

- Рахунок у грудні 2022 року у розмірі 115 556,27 грн. Відповідачем за грудень 2022 року спожито 50757 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії отримано уповноваженою особою відповідача 06.01.2023, про що свідчить запис у книзі реєстрації і видачі рахунків та актів приймання-передачі, строк оплати 13.01.2023.

12.12.2022 відповідачем сплачено 30 000,00 грн., з них 0,02 грн. борг за червень 2022 року, 0,02 грн. борг за липень, 19 902,94 грн. борг за жовтень 2022 року, 10 097,02 грн. за листопад 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №4798 від 12.12.2022.

- Рахунок у січні 2023 року у розмірі 128 027,39 грн. Відповідачем за січень 2023 року спожито 53184 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії отримано уповноваженою особою відповідача 07.02.2023, про що свідчить запис у книзі реєстрації і видачі рахунків та актів приймання-передачі, строк оплати 14.02.2023.

09.01.2023 відповідачем оплачено 80 000,00 грн., з них 76 135,63 грн. борг за листопад 2022 року, та 3864,37 грн. борг за грудень 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №5432 від 09.01.2023.

- Рахунок у лютому 2023 року у розмірі 105 084,85 грн. Відповідачем за лютий 2023 року спожито 45668 кВт*год. Рахунок та Акт приймання-передачі електроенергії надіслано поштовим зв`язком 10.03.2023, що підтверджується копією списку згрупованих відправлень та фіскального чеку, строк оплати 03.03.2023.

23.02.2023 відповідачем оплачено 20 000,00 грн. борг за січень 2023 року, що підтверджується платіжним дорученням №6192 від 23.02.2023.

28.02.2023 відповідачем оплачено 20 000,00 грн., з них 19 999,99 грн. борг за січень 2023 року та 0,01 грн. борг за грудень 2023 року, що підтверджується платіжним дорученням №6222 від 28.02.2023.

- Рахунок у березні 2023 року у розмірі 123 267,44 грн. Відповідачем за березень 2023 року спожито 527458 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії отримано уповноваженою особою відповідача 05.04.2023, про що свідчить запис у книзі реєстрації і видачі рахунків та актів приймання-передачі, витяг з якої додано до позовної заяви, строк оплати 12.04.2023.

01.03.2023 відповідачем сплачено 20 000,00 грн. борг за січень 2023 року, що підтверджується платіжним дорученням №6254 від 01.03.2023;

02.03.2023 відповідачем сплачено 20 000,00 грн. борг за січень 2023 року, що підтверджується платіжним дорученням №6258 від 02.03.2023;

03.03.2023 відповідачем сплачено 10 000,00 грн. борг за січень 2023 року, що підтверджується платіжним дорученням №6295 від 03.03.2023;

- Рахунок у квітні 2023 року у розмірі 78 818,32 грн. Відповідачем за квітень 2023 року спожито 33976 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії отримано уповноваженою особою Відповідача 04.05.2023, про що свідчить запис у книзі реєстрації і видачі рахунків та актів приймання-передачі, строк оплати 11.05.2023.

04.04.2023 відповідачем сплачено 105 084,85 грн. борг за лютий 2023 року, що підтверджується платіжним дорученням №fd2136f860 від 04.04.2023;

02.05.2023 відповідачем сплачено 123267,44 грн. борг за березень 2023 року, що підтверджується платіжним дорученням №15cf4d9fef від 02.05.2023;

29.05.2023 відповідачем сплачено 78 818,32 грн. борг за квітень 2023 року, що підтверджується платіжним дорученням №16e7172e87 від 29.05.2023;

30.05.2023 відповідачем сплачено 149 719,29 грн., з яких 111 691,89 грн. борг за грудень 2022 року та 38027,40 грн. борг за січень 2023 року, що підтверджується платіжним дорученням №656d84ab32 від 30.05.2023.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем за спожиту електричну енергію за Договором, позивач також нарахував відповідачу пеню, 3% річних та суму інфляційних втрати.

Акт звіряння розрахунків за електроенергію та рахунки на оплату пені, 3% річних та індексу інфляції позивачем було направлено відповідачу засобами поштового зв`язку (а.с.37-113 т.1).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч.1 ст.193 ГК України).

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 статті 714 ЦК України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Факт споживання відповідачем електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії №2-0820С від 01.01.2019 підтверджується витягом з реєстру фактичних обсягів та підписаними сторонами Актами приймання-передачі електричної енергії за період з грудня 2022 року по квітень 2023 року.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В частині 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки порушення зобов`язання, встановлені договором або законом.

Згідно з приписами ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, зміна або розірвання договору допускається тільки за угодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно розділу 3 Комерційної пропозиції розрахунковим періодом є календарний місяць.

За умовами розділу 4 Комерційної пропозиції рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем.

Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком, такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Відтак, рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду у відповідних структурних підрозділах постачальника. А в разі неотримання споживачем рахунків, постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком і у такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Як було встановлено судом, згідно з переданими даними від АТ Харківобленерго, позивачем було проведено нарахування та за результатами розрахункових періодів сформовано та виставлено відповідачу наступні рахунки за електричну енергію за період червня 2022 року по квітень 2023 року:

- Рахунок у червні 2022 року у розмірі 119 984,04 грн. Рахунок та Акт приймання-передачі електроенергії надіслано поштовим зв`язком 05.07.2022. Строк оплати 12.07.2022.

- Рахунок у липні 2022 року у розмірі 32 670,05 грн. Рахунок та Акт приймання-передачі електроенергії надіслано поштовим зв`язком 09.08.2022. Строк оплати 16.08.2022.

25.07.2022 відповідачем сплачено 26 844,31 грн. борг за червень 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №2620 від 25.07.2022;

26.07.2022 відповідачем сплачено 30 000,00 грн. борг за червень 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №2628 від 26.07.2022;

27.07.2022 відповідачем сплачено 30 000,00 грн. борг за червень 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №2640 від 27.07.2022;

28.07.2022 відповідачем сплачено 30 000,00 грн., з них 29 999,98 грн. борг за червень 2022 року та 0,02 грн. борг за липень 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №2646 від 28.07.2022.

- Рахунок у серпні 2022 року у розмірі 3 978,73 грн. Рахунок та Акт приймання-передачі електроенергії надіслано поштовим зв`язком 06.09.2022. Строк оплати 07.09.2022.

- Рахунок у вересні 2022 року у розмірі 3 245,76 грн. Рахунок та Акт приймання-передачі електроенергії надіслано поштовим зв`язком 07.10.2022. Строк оплати 14.10.2022.

01.09.2022 відповідачем сплачено 32 670,03 грн., з них 32 670,01 грн. борг за липень 2022 року та 0,02 грн. борг за серпень 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №3040 від 01.09.2022.

- Рахунок у жовтні 2022 року у розмірі 19 902,96 грн. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії надіслано поштовим зв`язком 03.11.2022. Строк оплати 10.11.2022.

04.10.2022 відповідачем сплачено 3 978,73 грн., з яких 3 978,71 грн. борг за серпень 2022 року та 0,02 грн. борг за вересень 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №3502 від 04.10.2022.

25.10.2022 відповідачем сплачено 3 245,76 грн., з них 3 245,74 грн. борг за вересень 2022 року та 0,02 грн. борг за жовтень 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №3902 від 25.10.2022.

- Рахунок у листопаді 2022 року у розмірі 86 232,65 грн. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії отримано уповноваженою особою відповідача 08.12.2022, про що свідчить запис у книзі реєстрації і видачі рахунків та актів приймання-передачі. Строк оплати 15.12.2022.

- Рахунок у грудні 2022 року у розмірі 115 556,27 грн. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії отримано уповноваженою особою відповідача 06.01.2023, про що свідчить запис у книзі реєстрації і видачі рахунків та актів приймання-передачі. Строк оплати 13.01.2023.

12.12.2022 відповідачем сплачено 30 000,00 грн., з них 0,02 грн. борг за червень 2022 року, 0,02 грн. борг за липень, 19 902,94 грн. борг за жовтень 2022 року, 10 097,02 грн. за листопад 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №4798 від 12.12.2022.

- Рахунок у січні 2023 року у розмірі 128 027,39 грн. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії отримано уповноваженою особою відповідача 07.02.2023, про що свідчить запис у книзі реєстрації і видачі рахунків та актів приймання-передачі. Строк оплати 14.02.2023.

09.01.2023 відповідачем оплачено 80 000,00 грн., з них 76 135,63 грн. борг за листопад 2022 року, та 3864,37 грн. борг за грудень 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №5432 від 09.01.2023.

- Рахунок у лютому 2023 року у розмірі 105 084,85 грн. Рахунок та Акт приймання-передачі електроенергії надіслано поштовим зв`язком 10.03.2023. Строк оплати 03.03.2023.

23.02.2023 відповідачем оплачено 20 000,00 грн. борг за січень 2023 року, що підтверджується платіжним дорученням №6192 від 23.02.2023.

28.02.2023 відповідачем оплачено 20 000,00 грн., з них 19 999,99 грн. борг за січень 2023 року та 0,01 грн. борг за грудень 2023 року, що підтверджується платіжним дорученням №6222 від 28.02.2023.

- Рахунок у березні 2023 року у розмірі 123 267,44 грн. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії отримано уповноваженою особою відповідача 05.04.2023, про що свідчить запис у книзі реєстрації і видачі рахунків та актів приймання-передачі. Строк оплати 12.04.2023.

01.03.2023 відповідачем сплачено 20 000,00 грн. борг за січень 2023 року, що підтверджується платіжним дорученням №6254 від 01.03.2023;

02.03.2023 відповідачем сплачено 20 000,00 грн. борг за січень 2023 року, що підтверджується платіжним дорученням №6258 від 02.03.2023;

03.03.2023 відповідачем сплачено 10 000,00 грн. борг за січень 2023 року, що підтверджується платіжним дорученням №6295 від 03.03.2023;

- Рахунок у квітні 2023 року у розмірі 78 818,32 грн. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії отримано уповноваженою особою відповідача 04.05.2023, про що свідчить запис у книзі реєстрації і видачі рахунків та актів приймання-передачі. Строк оплати 11.05.2023.

04.04.2023 відповідачем сплачено 105 084,85 грн. борг за лютий 2023 року, що підтверджується платіжним дорученням №fd2136f860 від 04.04.2023;

02.05.2023 відповідачем сплачено 123267,44 грн. борг за березень 2023 року, що підтверджується платіжним дорученням №15cf4d9fef від 02.05.2023;

29.05.2023 відповідачем сплачено 78 818,32 грн. борг за квітень 2023 року, що підтверджується платіжним дорученням №16e7172e87 від 29.05.2023;

30.05.2023 відповідачем сплачено 149 719,29 грн., з яких 111 691,89 грн. борг за грудень 2022 року та 38027,40 грн. борг за січень 2023 року, що підтверджується платіжним дорученням №656d84ab32 від 30.05.2023.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо несвоєчасного направлення позивачем рахунків на оплату, оскільки:

По-перше, згідно умов розділу 4 Комерційної пропозиції рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду у відповідних структурних підрозділах постачальника. Відтак, обов`язком споживача було отримати рахунки у відповідних структурних підрозділах постачальника.

По-друге, згідно умов розділу 4 Комерційної пропозиції в разі неотримання споживачем рахунків у відповідних структурних підрозділах постачальника, постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком і у такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

По-третє, згідно умов розділу 4 Комерційної пропозиції рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем.

Як вбачається з розрахунків заборгованості, позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати з дотриманням вимог розділу 4 Комерційної пропозиції.

Щодо заперечень відповідача про відсутність правових підстав позовних вимог позивача для нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені у зв`язку з існуванням обставин непереборної сили, зокрема, введенням воєнного стану в Україні, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст.14 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні Торгово-промислова палати України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Статтею 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до п.3.3. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затверджених рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 р. №44(5), сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - Сертифікат) - документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно п.п.6.1., 6.2. Регламенту підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст.14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні в редакції від 02.09.2014 року, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести.

Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України Про торгово-промислові палати України шляхом видачі сертифіката.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21.

Отже, з наведених норм слідує, що форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Відтак сертифікат видається заінтересованому суб`єкту господарювання на підставі його звернення. Іншого порядку засвідчення форс-мажорних обставин не визначено.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р. Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 р. Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який наразі є продовженим.

Водночас, Листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 засвідчено, що військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) та до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по зобов`язанням за договорами, виконання яких настало і стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

Проте, вказаний лист носить загальний інформаційний характер, оскільки констатує абстрактний факт без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. Неможливість виконання договірних зобов`язань особа повинна підтверджувати документально в залежності від її дійсних обставин, що унеможливлюють виконання на підставі вимог законодавства.

Матеріали справи не містять сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на реальну можливість виконання зобов`язань відповідача саме за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №2-0820С від 01.01.2019 в частині своєчасної оплати вартості використаної електричної енергії.

У п.12.4. Договору визначено, що сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини протягом 14 днів з дати їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до чинного законодавства.

Доказів письмового повідомлення відповідачем позивача протягом 14 днів про неможливість виконання ним взятих на себе зобов`язань за Договором у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин матеріали справи не містять.

При цьому суд зазначає, що в силу положень ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином відповідач, уклавши Договір з позивачем, добровільно став стороною вказаного Договору, а відтак на відповідних умовах зобов`язаний нести всі ризики, пов`язані з порушенням власних зобов`язань, та в тому числі сплачувати передбачені договором 3% річних, інфляційних витрат та пені за допущені прострочення.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 2 625,39 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3 327,06 грн.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розділом 7 Комерційної пропозиції визначено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п.4 Комерційної пропозиції постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року, з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Верховний Суд України у постанові від 12 квітня 2017 року по справі №3-1462гс16 зазначив, що порушення відповідачем строків розрахунків за отриманий товар, що встановлені договором поставки, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Верховний Суд України підкреслив, що платежі, встановлені ст.625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також Верховний Суд України відмітив, що ст.617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст. 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Отже, Верховний Суд України розв`язуючи спір застосовує принцип права щодо пріоритету спеціальної норми над загальною.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 3-1195гс16.

14 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №924/532/19 досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3% річних, де визначив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми 3% річних, інфляційних та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 27.05.2019 по справі №910/20107/17, від 21.05.2019 по справі №916/2889/13, від 16.04.2019 по справам №922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 по справі №910/1389/18, від 14.02.2019 по справі №922/1019/18, від 22.01.2019 по справі №905/305/18, від 21.05.2018 по справі №904/10198/15, від 02.03.2018 по справі №927/467/17.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних суд встановив, що дані розрахунки здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства та є арифметично вірними.

Разом з цим, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 43 743,35 грн.

Частина 1 статті 217 Господарського кодексу України визначає, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Частина 2 зазначеної статті визначає такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України.

Відповідно до ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Застосування штрафних санкцій, спрямовано перш за все на покарання за допущене правопорушення.

Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 Цивільного кодексу України).

Згідно зі частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Разом з тим, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до п.4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів від 29.05.2013 №10 даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

Відповідальність у вигляді пені передбачена п.5.11. Договору, а її розмір визначено в розділі 7 Комерційної пропозиції.

Відповідно до розділу 7 Комерційної пропозиції у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п.4 Комерційної пропозиції постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки.

В силу приписів статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки пені судом встановлено, що дані розрахунки здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства та є арифметично вірними.

В свою чергу відповідач просить суд зменшити розмір пені, 3% річних та індексу інфляції на 90%.

Однак, суд вважає за можливе частково задовольнити заявлене відповідачем клопотання з наступних підстав.

Обґрунтовуючи клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій представник відповідача зазначає, що станом на момент розгляду справи відповідач сплатив повністю основну суму заборгованості. Основним видом діяльності відповідача є «Будівництво житлових і нежитлових будівель (41.20) та інші види діяльності, які вказані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, місто Харків та Харківська область піддалися починаючи з 24 лютого 2022 року ракетним та артилерійським обстрілам, внаслідок чого були повністю зруйновані та пошкоджені житлові будинки громадян (мікрорайон Північна Салтівка та інші), а також об`єкти нерухомого майна, які належать територіальній громаді м. Харкова, органам державної виконавчої влади. У зв`язку з цим, Товариством з додатковою відповідальністю «Житлобуд-2» за рахунок коштів місцевого та державного бюджетів здійснюються аварійно-відновлювальні роботи (капітальний ремонт) будинків, квартир мешканців міста, будівництво у сфері територіальної оборони, а також нежитлових будівель, які належать територіальній громаді міста та органам державної виконавчої влади. У даному випадку, кошти, які надходять на рахунок Товариства з додатковою відповідальністю «Житлобуд-2» від місцевого та державного бюджету, спрямовуються на виконання товариством аварійно-відновлювальних робіт, капітального ремонту будинків, квартир мешканців громади, які постраждали внаслідок російської агресії, а також будівництво об`єктів у сфері територіальної оборони.

Окрім того представник відповідача зазначив, що позивачем не надано до суду будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошового зобов`язання за визначеним договором.

Згідно ч.1 ст.233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Схоже правило міститься в частині третій статті 551 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; строк прострочення виконання; наслідки порушення зобов`язання, відповідність/невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінку винної особи (в тому числі, вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Згідно з пунктом 13 постанови Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/709/17 зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КГС ВС від 12.02.2020 у справі №924/414/19.

Таким чином, законом надано право суду зменшити неустойку, яка є надмірною порівняно з наслідками порушення грошового зобов`язання, що спрямовано на встановлення балансу між мірою відповідальності і дійсного (а не можливого) збитку, що завданий правопорушенням, а також проти зловживання правом.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ч.2 ст.224 ГК України).

При цьому, обов`язково варто розмежовувати вимоги про стягнення основної суми боргу і збитків. Аналіз судової практики дає підстави для висновку про недопустимість ототожнення збитків з несплаченими за товар грошовими сумами, які іменуються заборгованістю.

Цивільні та господарські відносини у країні ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності, розумності як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми в якості неустойки спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (Постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2019 р. по справі №910/1005/19).

Суд констатує, що матеріали справи не містять доказів неможливості сплати відповідачем штрафних санкцій в заявленому позивачем розмірі, а також доказів того, що сплата цих санкцій може істотно вплинути на можливість функціонування підприємства відповідача.

Однак, в даному випадку, суд враховує поведінку відповідача, ступінь виконання зобов`язання, невеликий строк прострочення виконання, та, відповідно, приймає до уваги виконання відповідачем свого зобов`язання за Договором до подання позивачем цього позову.

Водночас, суд враховує вид діяльності відповідача, а також введення воєнного стану в України, що в свою чергу дійсно могло впливати на спроможність своєчасного ведення розрахунків відповідачем.

Крім того, у даній справі позивачем не доведено того, що порушенням виконання зобов`язань з поставки товару у встановлений строк, відповідач заподіяв йому збитків, розмір яких перевищує або дорівнює заявленому розміру штрафу та пені (неустойки).

У постанові від 23.03.2021 у справі №921/580/19 Верховний Суд вказує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності в законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки до її розумного розміру (постанова Верховного Суду від 30.03.2021 р. у справі 902/538/18).

Нормами чинного законодавства України не визначено розмір, на який суд може зменшити неустойку, а тому при вирішенні цього питання суди мають забезпечувати дотримання балансу інтересів сторін у справі з урахуванням правового призначення неустойки.

Конституційний Суд України в рішенні від 11.07.2014 р. № 7-рп/2013 у справі №1-12/2013 сформував правову позицію, що наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

В постанові від 16.03.2021 у справі №922/266/20 Верховний Суд зазначає, що для того, щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити.

У постанові від 24.02.2021 у справі №924/633/20 Верховний Суд зазначає, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призвести до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 р. у справі № 902/417/18).

Водночас, суд бере до уваги, що застосування штрафних санкцій у вигляду пені спрямовано перш за все на покарання за допущене правопорушення.

Зваживши на фактичні обставини спору, взявши до уваги інтереси обох сторін, з огляду на приписи статей 253, 509, 525, 526, 549, 551, 610, 611, 627, 629 Цивільного кодексу України та статей 231-233 Господарського кодексу України, спираючись на принципи справедливості та розумності, суд дійшов висновку про доцільність зменшення розміру пені на 30%, а саме до суми пені у розмірі 30 620,34 грн., у зв`язку з порушенням відповідачем своїх договірних зобов`язань.

За висновками суду, присудження до стягнення пені у вказаному розмірі, з урахуванням обставин справи, відповідає вимогам чинного законодавства України, є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, способом стимулювання боржника до належного виконання зобов`язань, а також засобом недопущення використання штрафних санкцій, як інструменту отримання безпідставних доходів.

Водночас, відповідно до ст.625 Цивільного Кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за Договором погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань, а також усвідомлював визначені Договором строки здійснення оплати за поставлений йому товар.

Індекс інфляції та три проценти річних, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, інфляція та проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання.

При цьому, ст.617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст.625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Також суд враховує, що відповідачем не надано жодних доказів наявність в останнього обставин, що мають істотне значення для зменшення інфляції та 3% річних.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання відповідача в частині зменшення розміру інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Руїс-Матеос проти Іспанії від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі Надточій проти України суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Згідно з вимогами частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату судового збору, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача, не враховуючи зменшення розміру штрафних санкцій (зважаючи на те, що відповідні вимоги обґрунтовані, однак, суд скористався правом зменшити розмір неустойки (штрафу, пені)), в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Клопотання представника Товариства з додатковою відповідальністю "Житлобуд - 2" про зменшення розміру пені, 3% річних та індексу інфляції на 90% - задовольнити частково.

Зменшити розмір пені на 30%.

В іншій частині відмовити.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до Товариства з додатковою відповідальністю "Житлобуд - 2" про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Житлобуд - 2" (61145, м. Харків, вул. Космічна, 12; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126; адреса для листування: 61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10; ) пеню у розмірі 30 620 (тридцять тисяч шістсот двадцять) грн. 34 коп., 3% річних у розмірі 2 625 (дві тисячі шістсот двадцять п`ять) грн. 39 коп., інфляційні втрати у розмірі 3 327 (три тисячі триста двадцять сім) грн. 06 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

В іншій частині відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "25" вересня 2023 р.

Суддя Т.О. Пономаренко