ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року Справа № 924/169/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Олексюк Г.Є.

судді Мельник О.В.

секретар судового засідання Новосельська О.В.

за участю представників:

позивача: Коновалов М.А. адвокат

відповідача: Кордас Ж.А. адвокат

третьої особи: не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Підприємства споживчої кооперації "СТ КООП 2015 ПЛЮС" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.06.2023 року у справі №924/169/22 (суддя Заярнюк І.В., Хмельницький, повний текст складено 20.06.2023 року)

за позовом Підприємства споживчої кооперації "СТ КООП 2015 Плюс"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Волочиського районного споживчого товариства

про стягнення 916 656,00 грн збитків

ВСТАНОВИВ:

Підприємство споживчої кооперації „СТ КООП 2015 Плюс" звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Підприємства споживчої кооперації "СТ КООП 2015 Плюс" до ФОП ОСОБА_1 про стягнення 510 308,00 грн. упущеної вигоди, пов`язаної з незаконним використанням майна.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 10.11.2022р. задоволено клопотання ПСК „СТ КООП 2015 Плюс" про збільшення позовних вимог. Таким чином предметом позову у даній справі є стягнення 916 656,00 грн. упущеної вигоди пов`язаної з незаконним використанням майна.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 12.06.2023 року у справі №924/169/22 у позові Підприємства споживчої кооперації „СТ КООП 2015 Плюс" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Волочиського районного споживчого товариства про стягнення 916 656,00 грн. збитків, відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням Підприємство споживчої кооперації "СТ КООП 2015 Плюс" звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.06.2023 року у справі №924/169/22 повністю та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що сума збитків, згідно позовної заяви, підтверджується договором оренди №20/05/21 від 20 травня 2021 року та розрахунком суми упущеної вигоди (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог). Причинний зв`язок між діями відповідача та збитками підтверджений листом ТОВ «Збруч Палац» №5 від 21.05.2021 року «Щодо неможливості виконання Договору оренди» у зв`язку із перебуванням в орендованому приміщенні третіх осіб.

Крім того, позивач зазначає, що у справі №924/564/21 за позовом Підприємства споживчої кооперації "СТ КООП 2015 ПЛЮС" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про виселення, питання правомірності користування приміщенням ресторану „ІНФОРМАЦІЯ_1" загальною площею 433,1 кв.м. та/або протиправності поведінки відповідача, якраз і було основним предметом дослідження. У випадку відсутності порушених прав позивача, і відповідно, протиправної поведінки ФОП ОСОБА_1, у позові було б відмовлено.

Крім того, позивач зазначає, що факт того, що у нежитловому приміщенні ресторану "ІНФОРМАЦІЯ_1" також знаходиться рухоме майно та речі колишнього власника - Волочиського РайСТ не впливає на те, що протиправні дії чинила саме ФОП ОСОБА_1, адже доступ до приміщення був виключно у відповідачки, що підтверджується її власними поясненнями, наданими під час касаційного розгляду справи №924/564/21.

Враховуючи вищевикладене, позивач зазначає, що суд першої інстанції неправомірно та необґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення збитків (упущеної вигоди), зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку між поведінкою та заподіяними збитками.

Ухвалою суду від 15.08.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Підприємства споживчої кооперації «СТ КООП 2015 Плюс» на рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.06.2023 року у справі №924/169/22 та розгляд апеляційної скарги призначено на 06 вересня 2023 року.

31 серпня 2023 року від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшов відзив в якому просить суд апеляційну скаргу Підприємства споживчої кооперації «СТ КООП 2015 Плюс» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.06.2023р. у справі №924/169/22 без змін.

В судовому засіданні 06.09.2023 року представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та надав відповідні пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.09.2023 року заперечила доводи апеляційної скарги позивача та надала відповідні пояснення.

Волочиське районне споживче товариство в судове засідання 06.09.2023 свого представника не направило, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлено належним чином, причини неявки представника до суду не повідомило.

Ухвалою суду від 06.09.2023 року розгляд справи відкладено на 20 вересня 2023 року.

Представник позивача в судовому засіданні 20.09.2023 року просив суд скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.06.2023 року у справі №924/169/22 повністю та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні 20.09.2023 року представник відповідача просила суд апеляційну скаргу Підприємства споживчої кооперації «СТ КООП 2015 Плюс» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.06.2023р. у справі №924/169/22 без змін.

Волочиське районне споживче товариство в судове засідання 20.09.2023 свого представника не направило, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлено належним чином, причини неявки представника суду не повідомило.

Згідно ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників Волочиського районного споживчого товариства.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників Підприємства споживчої кооперації "СТ КООП 2015 Плюс" та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в судових засіданнях 06.09.2023 та 20.09.2023, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Підприємства споживчої кооперації "СТ КООП 2015 Плюс" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.06.2023 року у справі №924/169/22 без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.03.2016 між Волочиським районним споживчим товариством Хмельницької ОСС (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди приміщення (реєстраційний №910), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування 70/100 частин нежитлової будівлі, ресторан "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташована в АДРЕСА_1 на строк, зазначений в п. 4.1. договору (а.с. 5-8 т.1).

Пунктом 3.2 договору передбачено, що у разі відмови від права викупу по закінченню строку дії цього договору, а також у випадку його дострокового розірвання, припинення або відмови від договору, що відбулися з підстав визначених чинним законодавством України або цим договором, орендар зобов`язаний протягом доби з дати закінчення строку дії цього договору чи з моменту його дострокового розірвання, припинення або відмови від договору, повернути орендодавцю по акту приймання-передачі приміщення в задовільному стані з урахуванням нормального зносу, а також передати по акту в повному обсязі і справності обладнання та інше майно, одержане орендарем в користування.

Згідно п. 4.1 вказаного договору передбачено, що він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення та діє протягом п`яти років, а саме з 16.03.2016р. до 16.03.2021р.

Згідно п. 6.1.4. договору орендодавець має право відмовитися від цього договору і вимагати повернення орендованого приміщення, якщо орендар не вносить орендну плату протягом трьох місяців підряд, або якщо орендар більше одного місяця з дати платежу не відшкодовує орендодавцю витрати передбачені п. 5.7. договору.

В силу п. 9.1. договору, останній припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено та в інших випадках передбачених чинним законодавством України. На вимогу однієї з сторін цей договір може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст. 188 ГК України (п. 9.2 договору.).

Орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір і вимагати повернення об`єкта оренди у випадках порушення орендарем будь-якої з умов п. 7.2. цього договору, а також у разі відмови орендаря від прийняття умов, передбачених в п. 5.3. договору (п. 9.4 договору).

25 лютого 2021 року Волочиське РайСТ звернулось до ОСОБА_1 із Повідомленням про відмову від договору оренди приміщення та його розірвання №12 від 24.02.2021, відповідно до якого відповідача було повідомлено, що станом на 24.02.2021 року відповідачем не внесено орендну плату протягом трьох місяців підряд: за січень, лютий та березень 2021 року, що є порушенням договірного зобов`язання. Враховуючи викладене споживче товариство повідомило відповідача, що розриває укладений з ОСОБА_1 договір оренди приміщення від 16 березня 2016 року, посвідчений Гадайчук Є.А., приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу за р/н 910. Довело до відома ОСОБА_1, що договір є розірваним з моменту одержання даного повідомлення про відмову від договору, а також передати по акту в повному обсязі і справності обладнання та інше майно, одержане орендарем в користування (а.с. 9 т.1). Згідно з описом вкладення та накладною відділення поштового зв`язку відповідне повідомлення надіслане 26.02.2021 та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримане 04.03.2021 (а.с 10-11 т.1).

14 квітня 2021 року між Волочиським районним споживчим товариством (продавець) та Підприємством споживчої кооперації "СТ КООП 2015 Плюс" (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (далі - договір купівлі-продажу), згідно з п. 1 якого відповідно до умов цього договору продавець передає у власність, а покупець приймає у власність нежитлове приміщення, ресторан "ІНФОРМАЦІЯ_1" загальною площею 433,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (нежитлове приміщення) (а.с. 12-13 т.1).

За умовами п. 2 договору купівлі-продажу нежитлове приміщення належить продавцю на підставі договору про поділ нерухомого майна, посвідченого Гадайчук С. Л., приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу 03.02.2021 за р.№ 362. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого Волочиською міською радою Хмельницької області 05.02.2021, індексний номер 243277252, номер запису про право власності 40427779, реєстраційний номер 000.

Нерухоме майно відчужується згідно протоколу проведення внутрісистемного аукціону 25.03.2021, переможцем якого є Підприємство споживчої кооперації "СТ КООП 2015 Плюс" (п. 3 договору купівлі-продажу).

Відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу продаж цей вчинено за 5298900,00 грн. без ПДВ, які покупець сплатив продавцю до підписання договору. Висновок про вартість приміщення становить 4925051,00 грн. без ПДВ, згідно звіту, виданого ФОП Терещенко В. В. 31.01.2021 (п. 5 договору купівлі-продажу).

У п. 8 договору купівлі-продажу продавець свідчить, що дійсно є власником нежитлового приміщення, не має обмежень щодо свого права розпорядження нежитловим приміщенням, ні нежитлове приміщення, ні будь-яка його частина на момент укладення цього договору нікому іншому не продане, не подароване, не відчужене іншим способом, не надане в іпотеку, не передане в оренду чи безоплатне користування, не є предметом обтяження, в податковій заставі і під забороною (арештом) не перебуває, права третіх осіб (права наймача, право застави, право довічного утримання тощо) щодо нежитлового приміщення відсутні, питання права власності на нежитлове приміщення не є предметом судового розгляду будь-які спори відносно зазначеною нежитлового приміщення відсутні, нежитлове приміщення не внесено до статутного капіталу юридичних осіб, у нежитловому приміщені не зареєстровано місцезнаходження юридичної особи.

Передача нежитлового приміщення продавцем здійснюється з моменту нотаріального посвідчення даною договору та реєстрації права власності в державному реєстрі речових прав (п. 12 договору купівлі-продажу).

Вказаний договір підписаний сторонами, засвідчений відтисками їхніх печаток, містить відмітку про нотаріальне посвідчення приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А. А. та реєстрацію в реєстрі за № 2461.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №252667893 від 14.04.2021р. нежитлове приміщення - ресторан "ІНФОРМАЦІЯ_1" загальною площею 433,1 кв.м., яке розташоване за адресою: Хмельницька область, АДРЕСА_1, зареєстроване на праві приватної власності (номер запису про право власності 41491799 від 14.04.2021) за підприємством споживчої кооперації "СТ КООП 2015 Плюс" на підставі договору купівлі-продажу від 14.04.2021 № 2461 (а.с. 13 на звороті - 14 т.1).

23 квітня 2021 року підприємство споживчої кооперації „СТ КООП 2015 Плюс" звернулось до ОСОБА_1 з вимогою про усунення перешкод в користуванні майном шляхом звільнення приміщення №2204/20-01 від 22.04.2021, відповідно до якої позивач як власник нежитлового приміщення ресторану „ІНФОРМАЦІЯ_1" просив звільнити вказане приміщення від майна та персоналу протягом однієї доби після отримання даного листа, але в будь-якому випадку до 28.04.2021 (а.с. 15 т.1). Вказана вимога згідно статусу відстеження поштового відправлення не вручена під час доставки (а.с. 16 на звороті).

20 травня 2021 року між Підприємством споживчої кооперації „СТ КООП 2015 Плюс" (орендодавець) та ТОВ „Збруч Палац" (орендар) укладено договір оренди №20/05/21, відповідно до п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендарю об`єкт оренди відповідно до договору, а орендар зобов`язується прийняти об`єкт оренди в строкове платне володіння та користування для використання у господарській діяльності (а.с. 17-18 т.1).

Згідно п. 1.2, 1.3 договору передбачено, що об`єктом оренди за цим договором є частина приміщень об`єкту нерухомого майна ресторану „ІНФОРМАЦІЯ_1" орендованою площею 361,60 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Незалежності, 7А. Об`єкт оренди передається орендарю для використання відповідно до напрямів його господарської діяльності.

Пунктами 2.1, 2.2 договору передбачено, що вступ орендаря у володіння та користування об`єктом оренди настає одночасно з підписанням сторонами акту про його приймання-передачу. Якщо при передачі об`єкту оренди або під час користування об`єктом оренди орендар виявить його окремі недоліки, він повинен негайно повідомити про це орендодавця, відобразивши свої зауваження в акті приймання-передачі об`єкту оренди. В такому випадку орендодавець зобов`язаний самостійно усунути ці недоліки. В іншому випадку сторони шляхом укладення відповідної додаткової угоди до цього договору, визначають вартість затрат необхідних для усунення виявлених недоліків, та орендар здійснює усунення цих недоліків самостійно із компенсацією орендодавцем витрат орендаря шляхом зарахуванням зустрічних вимог в рахунок, орендної плати за користування об`єктом оренди.

Згідно п.3.1, 3.2 договору передбачено, що строк оренди складає два роки одинадцять місяців та починає свій перебіг з дати підписання сторонами цього договору і акту приймання-передачі об`єкту оренди. Строк оренди може бути змінений тільки за взаємною згодою сторін.

За користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату незалежно від наслідків своєї господарської діяльності у розмірі 56 048,00 грн. за кожен місяць оренди. (п. 4.2 договору).

21 травня 2021 року листом за вих.№5 ТОВ „Збруч Палац" звернувся до Підприємства споживчої кооперації „СТ КООП 2015 Плюс" із вимогою надати можливість орендарю користуватись орендованим майном, оскільки таке право обмежене по причині перебування у приміщенні сторонніх осіб (а.с. 20 т.1).

21 травня 2021 року Підприємство споживчої кооперації „СТ КООП 2015 Плюс" звернулось до Відділу поліції № Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області з заявою про вчинення злочину в якій останній повідомив поліцію про те, що ОСОБА_1 майно не повернула, орендну плату не сплатила, на листи та телефонні дзвінки не відповідає. Зазначені дії та поведінка ОСОБА_1 свідчить про її шахрайські наміри та дії з метою незаконно заволодіти майном підприємства споживчої кооперації «СТ КООП 2015 Плюс». На даний час підприємству незаконними, шахрайськими діями ОСОБА_1 заподіяно матеріальної шкоди на суму понад 796 тисяч гривень та чиняться перешкоди у здійсненні господарської діяльності. Таким чином, заявник вважає, що ОСОБА_1 вчинила кримінальні правопорушення передбачені ч.4 ст.190, ст. 356 КПК України (а.с. 21 т.1).

26 травня 2021 року Підприємство споживчої кооперації „СТ КООП 2015 Плюс" звернулось до Відділу поліції № Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області з заявою про вчинення злочину в якій останній повідомив поліцію про те, що 25 травня 2021 року близько 23:45 год. Невстановлені особи незаконно проникли до належного підприємству приміщення ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташоване за адресою: АДРЕСА_1. В результаті проникнення невідомі особи заблокували доступ представникам власника та охороні до приміщення шляхом блокування вхідних дверей та продовжують на сьогодні перебувати в приміщенні ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1». Таким чином заявник вважає, що невідомими особами вчинено кримінальне правопорушення передбачене ст.356 КК України (а.с.22 т.1).

Листом від 26.05.2021р. за вих.№26-05/20-01 у відповідь на лист №5 від 21.05.2021р. позивач повідомив ТОВ „Збруч Палац" про те, що ним вживаються усі можливі заходи для звільнення приміщення для його передачі орендарю, звернення до органів національної поліції для відповідного реагування та подання позову про виселення ФОП ОСОБА_1 із займаного приміщення (а.с. 23 т.1).

31 травня 2021 року підприємство споживчої кооперації "СТ КООП 2015 Плюс" звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про виселення фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 із нежитлового приміщення (ресторан "ІНФОРМАЦІЯ_1"), що розташоване у АДРЕСА_1 , реєстраційний об`єкт нерухомого майна 000.

22 липня 2021 року Підприємство споживчої кооперації „СТ КООП 2015 Плюс" звернулось до ОСОБА_1 із претензією за вих.№15/07/20-01, згідно якої вимагав звільнити приміщення ресторану „ІНФОРМАЦІЯ_1" та сплатити збитки в сумі 642 433,07 грн., понесені в якості упущеної вигоди (а.с. 28-29 т.1). Вказана претензія отримана відповідачем згідно відстеження статусу поштового відправлення 28.07.2021 (а.с.32 т.1).

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 28.09.2021 р. по справі №924/565/21 у позові ФОП ОСОБА_1 до Волочиського РайСТ, Підприємства споживчої кооперації "СТ КООП 2015 Плюс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Експо Проперті Груп" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14.04.2021 р., відмовлено (а.с. 65-69 т.1).

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 17.11.2021р. залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду 17.05.2022р. у справі №924/564/21 позов підприємства споживчої кооперації „СТ КООП 2015 Плюс" до ФОП ОСОБА_1 про виселення задоволено, вирішено виселити ФОП ОСОБА_1 із нежитлового приміщення ресторану „ ІНФОРМАЦІЯ_1 " загальною площею 433,1 кв.м. (АДРЕСА_1) (а.с.24-27 т.1).

27 червня 2022 року постановою державного виконавця Волочиського відділу державної виконавчої служби на виконання наказу №924/564/21 від 01.02.2022 року Господарського суду Хмельницької області зроблено опис та накладено арешт майна боржника ФОП ОСОБА_1 (а.с.116-124 т.1). Майно згідно опису передано на відповідальне зберігання представнику стягувача Підприємства споживчої кооперації "СТ КООП 2015 Плюс" - Стороженко С.І.

Листом №34 від 01.08.2022 року Волочиське районне споживче товариство звернулось до Волочиського районного відділу Державної виконавчої служби з проханням вжити заходів щодо повернення Волочиському районному споживчому товариству майна, переданого ОСОБА_1 згідно з переліком, який міститься в акті прийняття-передачі в орендне користування частини ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 17 березня 2016 року (а.с.106-107 т.1).

В матеріалах справи наявне рішення Господарського суду Хмельницької області від 31.08.2022р. залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2023р. у справі №924/202/22 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Волочиського РайСТ про визнання недійсним одностороннього правочину, яким визнано недійсним односторонній правочин щодо відмови від договору оренди приміщення та його розірвання, вчинений Волочиським районним споживчим товариством та оформлений повідомленням №12 від 24.02.2021 року (а.с.109-115 т.1). Підставою ухвалення вказаного рішення суду стало нікчемність додаткової угоди від 28 березня 2019 року, якою збільшено орендну плату, так як вона не була нотаріально посвідчена, а також станом на момент звернення з повідомленням №12 про розірвання договору (з підстав заборгованості по орендній платі за три місяці) у ФОП ОСОБА_1 не могло бути заборгованості за 3 місяці, оскільки з моменту вчинення додаткової угоди від 28 березня 2019 року до договору оренди від 16 березня 2019 року було встановлено, що з часу укладенння цієї додаткової угоди до моменту звернення ФОП ОСОБА_1 з позовом до суду минуло майже два роки, протягом яких позивач сплачував Волочиському районному споживчому товариству орендну плату у визначеному додатковою угодою розмірі 9 762,00 грн.

Підприємство споживчої кооперації "СТ КООП 2015 Плюс" в свою чергу вважаючи, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 17.11.2021 року по справі №924/564/21 встановлено факт безпідставного використання відповідачем нежитлового приміщення ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною площею 433,1 кв.м. і вказані обставини носять преюдиційний характер, є безспірним та не підлягають додатковому доказуванню, звернувся до Господарського суду Хмельницької області з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог з позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення 916 656,00 грн. упущеної вигоди пов`язаної з незаконним використанням майна.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ГК України права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються шляхом, зокрема, відшкодування збитків.

В ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

За приписами ч. 1 ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Частиною 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 ГК України).

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Як зазначено вище, збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3)причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі №3-64гс11, постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №908/2261/17, від 31.07.2019 у справі №910/15865/14, від 30.09.2021 у справі №922/3928/20.

При цьому, протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 2 та ч. 3 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст. 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості їх отримання.

Крім того, позивачу (кредитору) слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (подібні за змістом висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц, постановах Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №910/12204/17, від 16.06.2021 у справі №910/14341/18).

Тобто колегія суддів відзначає, що вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача, що узгоджується з висновком Верховного Суду викладеного в постанові від 07.11.2018 у справі №127/16524/16-ц.

Також позивач (кредитор) повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню (подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №908/2486/18, від 15.10.2020 у справі №922/3669/19, від 16.06.2021 у справі №910/14341/18).

В силу приписів статті 42 ГК України підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання самостійно на власний ризик і майнові втрати від такої діяльності, обумовлені договірними зобов`язаннями сторін, не можуть покладатися на державу за самим лише фактом їх понесення в будь-якому разі (Вказаний висновок сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17).

Так, суб`єкти господарювання повинні враховувати наявність таких ризиків та усвідомлювати наслідки вчинюваних ними дій, а суди, розглядаючи справи, предметом яких є стягнення упущеної вигоди, повинні встановити чи є наслідки, на які посилається позивач, упущеною вигодою чи такі наслідки є результатом власних комерційних прорахунків суб`єкта господарювання. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №908/2261/17.

Тож саме на позивача покладається тягар доказування наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди і саме останній, як особа, яка стверджує обставину завдання йому неправомірними діями відповідача збитків у формі упущеної вигоди, мав довести належними та допустимими доказами, що він міг і повинен був отримати визначені ним доходи (реальність отримання доходів), розмір цих доходів і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його такої можливості

Натомість невиконання позивачем визначеного приписами ст. ст. 13, 74 ГПК України процесуального обов`язку з доведення належними та допустимими доказами розміру заподіяних йому неправомірними діями відповідача збитків у формі упущеної вигоди має результатом процесуальний наслідок у вигляді відмови в задоволенні таких позовних вимог з підстав їх недоведеності.

Колегія суддів звертає увагу на тому, що позивач як особа, яка вважає, що її право порушено самостійно визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений на господарський суд.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування, закріпленим у статтях 12, 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Тобто, передусім на позивача покладений обов`язок доведення факту наявності збитків, їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками, тоді як відповідач має такі обставини спростувати.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи на підставі доказів у порядку статті 86 ГПК України. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17.

Отже, істинність твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягала доведенню позивачем перед судом.

З матеріалів справи вбачається, що 16.03.2016 між Волочиським районним споживчим товариством Хмельницької ОСС (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди приміщення (реєстраційний №910), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування 70/100 частин нежитлової будівлі, ресторан "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташована в АДРЕСА_1 на строк, зазначений в п. 4.1. договору.

25 лютого 2021 року Волочиське РайСТ звернулось до ОСОБА_1 із Повідомленням про відмову від договору оренди приміщення та його розірвання №12 від 24.02.2021. Таким чином, споживче товариство повідомило відповідача, що договір оренди приміщення від 16 березня 2016 року є розірваним з моменту одержання даного повідомлення про відмову від договору (а.с. 9 т.1).

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 31.08.2022р. залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2023р. у справі №924/202/22 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Волочиського РайСТ про визнання недійсним одностороннього правочину, визнано недійсним односторонній правочин щодо відмови від договору оренди приміщення та його розірвання, вчинений Волочиським районним споживчим товариством та оформлений повідомленням №12 від 24.02.2021 року (а.с.109-115 т.1).

Проте, враховуючи положення пунктів 4.1, 9.1 договору оренди приміщення від 16 березня 2016 року, вказаний договір діяв до 16.03.2021 року. Доказів продовження дії вказаного договору матеріали справи не містять, оскільки ФОП ОСОБА_1 не надано суду доказів використання свого переважного права на укладення договору оренди на новий строк відповідно до п. 7.1.2 договору.

Разом з тим, 14 квітня 2021 року між Волочиським районним споживчим товариством (продавець) та Підприємством споживчої кооперації "СТ КООП 2015 Плюс" (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (далі - договір купівлі-продажу), згідно з п.1 якого відповідно до умов цього договору продавець передає у власність, а покупець приймає у власність нежитлове приміщення, ресторан "ІНФОРМАЦІЯ_1" загальною площею 433,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (нежитлове приміщення) (а.с. 12-13 т.1).

Згідно положень пункту 11 вказаного договору, нежитлове приміщення оглянуте покупцем до підписання цього договору. На момент огляду будь-яких недоліків, які перешкоджали б її використанню за призначенням, не виявлено. Покупець заявляє, що не має будь-яких претензій до продавця з приводу якісних технічних характеристик відчужуваного нежитлового приміщення.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державну реєстрацію права приватної власності Підприємства споживчої кооперації "СТ КООП 2015 Плюс" на нежитлове за вказаним договором вчинено 14.04.2021 року.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 28.09.2021 р. по справі №924/565/21 у позові ФОП ОСОБА_1 до Волочиського РайСТ, Підприємства споживчої кооперації "СТ КООП 2015 Плюс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Експо Проперті Груп" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14.04.2021 р., відмовлено (а.с. 65-69 т.1).

Таким чином, власником ресторану "ІНФОРМАЦІЯ_1" загальною площею 433,1 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з 14.04.2021 року є Підприємство споживчої кооперації «СТ КООП 2015 Плюс».

В свою чергу, 20 травня 2021 року між Підприємством споживчої кооперації „СТ КООП 2015 Плюс" (орендодавець) та ТОВ „Збруч Палац" (орендар) укладено договір оренди №20/05/21, умовами пунктів 1.2, 1.3 договору передбачено, що об`єктом оренди за цим договором є частина приміщень об`єкту нерухомого майна ресторану „ІНФОРМАЦІЯ_1" орендованою площею 361,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Об`єкт оренди передається орендарю для використання у відповідності до напрямів його господарської діяльності. (а.с. 17-18 т.1).

21 травня 2021 року листом за вих.№5 ТОВ „Збруч Палац" звернувся до Підприємства споживчої кооперації „СТ КООП 2015 Плюс" із вимогою надати можливість орендарю користуватись орендованим майном, оскільки таке право обмежене по причині перебування у орендованому приміщенні сторонніх осіб та підписати акт приймання-передавання об`єкта оренди (а.с. 20 т.1).

Листом від 26.05.2021р. за вих.№26-05/20-01 у відповідь на лист №5 від 21.05.2021р. позивач повідомив ТОВ „Збруч Палац" про те, що ним вживаються усі можливі заходи для звільнення приміщення для його передачі орендарю, звернення до органів національної поліції для відповідного реагування та подання позову про виселення ФОП ОСОБА_1 із займаного приміщення (а.с. 21-23 т.1).

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 17.11.2021р. залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду 17.05.2022р. у справі №924/564/21 позов підприємства споживчої кооперації „СТ КООП 2015 Плюс" до ФОП ОСОБА_1 про виселення задоволено, вирішено виселити ФОП ОСОБА_1 із нежитлового приміщення ресторану „ІНФОРМАЦІЯ_1" загальною площею 433,1 кв.м. (АДРЕСА_1) (а.с.24-27 т.1).

У справі №924/169/22, що переглядається в апеляційному порядку, позивач в обґрунтування права на відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди посилається на неодержання ним доходу в розмірі 916 656,00 грн., який, як ним зазначається, він повинен був отримати за 11 днів травня 2021 року та з червня 2021 року - вересень 2022 року внаслідок сплати орендної плати ТОВ „Збруч Палац" на підставі укладеного договору оренди №20/05/2021 від 20.05.2021р. між Підприємством споживчої кооперації "СТ КООП 2015 Плюс" (орендодавцем) та ТОВ „Збруч Палац" (орендарем).

Колегія суддів зазначає, що згідно п. 2.1 договору оренди №20/05/21, вступ орендаря у володіння та користування об`єктом оренди настає одночасно з підписанням сторонами акту про його приймання-передачу.

Частиною 1 ст. 795 ЦК України встановлено передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (її окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписують сторони договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Отже, таким документом є акт приймання-передачі майна, який є необхідним додатком до договору найму. Вказаний документ підтверджує факт передання майна від однієї особи іншій і з саме з моменту підписання цього документу починається строк з якого має розраховуватись сплата орендної плати. В акті слід зафіксувати стан майна, наявні несправності, залишити зауваження. Можливо також провести фото або відео фіксацію стану приміщення, яке передається в оренду та повертається орендодавцю. Якщо при отриманні майна в оренду не перевірити його справність, то буде вважатися, що воно передане в належному стані (стаття 767 Цивільного кодексу України). Форма акта приймання-передачі майна в оренду законодавчо не встановлена, тому скласти його можна в довільній формі.

Доказів виконання умов договору оренди №20/05/21, а саме передачі Підприємством споживчої кооперації "СТ КООП 2015 Плюс" в оренду ТОВ „Збруч Палац" нежитлового приміщення ресторану „ІНФОРМАЦІЯ_1" загальною площею 433,1 кв.м. (АДРЕСА_1) шляхом підписання акту приймання-передачі відповідно до п.2.1 договору та приписів ст. 795 ЦК України, матеріали справи не містять.

Таким чином, ТОВ „Збруч Палац" протягом періоду 11 днів травня 2021 року та з червня 2021 року - вересень 2022 року за який позивач розраховує упущену вигоду у розмірі орендної плати не був орендарем нежитлового приміщення ресторану „ІНФОРМАЦІЯ_1" загальною площею 433,1 кв.м. (АДРЕСА_1). Доказів на спростування вказаного, матеріали справи не містять.

Колегія суддів відзначає, що звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості їх отримання.

Крім того, твердження позивача на те, що причинний зв`язок між діями ФОП ОСОБА_1 та збитками підтверджений листом ТОВ «Збруч Палац» №5 від 21.05.2021 року «Щодо неможливості виконання Договору оренди» колегія суддів вважає безпідставним, оскільки зі змісту вказаного листа вбачається, що ТОВ «Збруч Палац» посилаючись на неможливість вселення до орендованого приміщення у зв`язку з перебуванням у в ньому сторонніх осіб, тобто не ідентифікованих, що в свою чергу унеможливлює підтвердження факту здійснення протиправних дій зі сторони ФОП ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження позивача про те, що орендна плата за договором оренди №20/05/2021 від 20.05.2021р. не сплачувалась орендарем ТОВ „Збруч Палац" саме з вини ФОП ОСОБА_1 і внаслідок саме її протиправних дій, не знайшли свого підтвердження з урахуванням обставин та доказів наявних в матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що посилання позивача в якості доказу наявності упущеної вигоди на рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.11.2021р. у справі №924/564/21, яким вирішено виселити ФОП ОСОБА_1 із нежитлового приміщення ресторану „ІНФОРМАЦІЯ_1" загальною площею 433,1 кв.м. у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди від 16.03.2016р., є безпідставним оскільки у справі №924/564/21 судом надавалась виключно оцінка правомірності та підставності вимог позивача про виселення ФОП ОСОБА_1, а не встановлювались елементи складу цивільного (господарського) правопорушення, що стало підставою неможливості отримання позивачем орендної плати від ТОВ «Збруч Плаза» на підставі договору оренди №20/05/21.

Крім того, колегія суддів відзначає, що згідно з наявними у матеріалах справи доказами та встановленими обставинами справи, позивачем заявлено про стягнення упущеної вигоди з підстав неможливості отримання орендної плати, а не з підстав протиправного та безоплатного використання відповідачем належного позивачеві приміщення (майна), не звільнення цього приміщення.

Колегія суддів зазначає, що в рішенні Господарського суду Хмельницької області від 31.08.2022р. у справі №924/202/22 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Волочиського РайСТ про визнання недійсним одностороннього правочину, визнано недійсним односторонній правочин щодо відмови від договору оренди приміщення та його розірвання також відсутні посилання на встановлення обставин, які підтверджують спричинення позивачу збитків у вигляді упущеної вигоди.

Посилання позивача в апеляційній скарзі, що протиправні дії чинила саме ФОП ОСОБА_1 адже доступ до приміщення був виключно у відповідачки, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки доказів вказаного матеріали справи не містять. Поряд з цим, твердження позивача, що вказане підтверджується поясненнями відповідача, наданими під час касаційного розгляду справи №924/564/21 є безпідставними, оскільки посилання Верховного Суду в постанові від 30.08.2022 року по справі №924/564/21 на те, що доступ до приміщення був виключно у відповідачки, відсутні.

Крім того, колегія судді відзначає, що Верховний Суд є судом права, а не факту, тому діючи у межах повноважень та порядку, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, він не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку (постанови Верховного Суду від 03.02.2020 у справі №912/3192/18, від 12.11.2019 у справі №911/3848/15, від 02.07.2019 у справі №916/1004/18, від 05.09.2023 у справі №911/1115/22).

Разом з тим, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність в приміщенні ресторану „ІНФОРМАЦІЯ_1" загальною площею 433,1 кв.м. майна відповідача, і саме цим чиняться ФОП ОСОБА_1 перешкоди позивачу в користуванні його власністю, також не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

З огляду на зміст договору купівлі - продажу нежитлового приміщення від 14.04.2022р. суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням відповідача, що ФОП ОСОБА_1 правомірно була впевнена в тому, що Волочиське РайСТ здійснило звільнення ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1» від її майна та свого майна. Таким чином, ОСОБА_1 правомірно вважає, що саме через бездіяльність Волочиського РайСТ все майно, не тільки її, а і майно, яке належить Волочиському РайСТ, залишалось на момент продажі ресторану в приміщенні.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі актом приймання-передачі від 17.03.2016р. та листом Волочиського РайСТ від 01.08.2022р. за №34 з яких вбачається, що у нежитловому приміщенні ресторану „ІНФОРМАЦІЯ_1" також знаходиться рухоме майно та речі колишнього власника - Волочиського РайСТ (а.с.106-107 т.1).

Відхиляючи доводи скаржника, суд апеляційної інстанції зазначає, що в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції наявності повного складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, дія чи бездіяльність відповідача; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника), а тому колегія суддів вважає, що доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі не знайшли своє відображення під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції у справі №924/169/22, з огляду на що апеляційну скаргу Підприємства споживчої кооперації "СТ КООП 2015 Плюс" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.06.2023 року у справі №924/169/22, без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Підприємства споживчої кооперації "СТ КООП 2015 ПЛЮС" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.06.2023 року у справі №924/169/22, без змін.

2. Справу №924/169/22 повернути Господарському суду Хмельницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "25" вересня 2023 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.