РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2023Справа № 910/12480/23
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК ЕНЕРДЖІ ГРУП»

про стягнення 131 405,33 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК ЕНЕРДЖІ ГРУП» про стягнення 131 405,33 грн, обґрунтована неналежним виконанням відповідачем умов двостороннього договору купівлі-продажу електричної енергії № 22/02/25-3 від 25.02.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2023 прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/12480/23 та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

11.09.2023 до суду від відповідача через систему «Електронний Суд» надійшов відзив на позовну заяву із клопотанням про розстрочення виконання рішення суду.

18.09.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Частиною 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 242 ГПК України встановлено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, ухвала про відкриття провадження від 09.08.2023 була надіслана сторонам у їх електронні кабінети системи «Електронний Суд», що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про доставку електронного листа.

Крім того, ухвалу про відкриття провадження від 09.08.2023 було надіслано судом позивачу на зазначену ним у позові адресу електронної пошти, а відповідачу - рекомендованим листом на адресу його місцезнаходження, який отримано відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 227.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СК ЕНЕРДЖІ ГРУП» (покупець) укладено двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії № 22/02/25-3 (надалі - Договір) відповідно до умов п. 2.1. якого продавець продає, а покупець купує електричну енергію як товар, в обсягах, графіках погодинного обсягу, за ціною та на умовах, що визначені цим Договором, додатками та додатковими угодами до цього Договору, що є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 3.1. Договору ціна електричної енергії на заявлений покупцем в порядку передбаченому розд. ІІ цього Договору обсяг електричної енергії, а також графік розрахунків покупця зазначаються продавцем у відповідній додатковій угоді до цього Договору. Сторони узгодили, що ціна за одиницю електричної енергії визначається в гривнях з точністю до двох знаків після коми згідно правил математичного заокруглення.

За умовами п. 3.2. Договору покупець самостійно здійснює розрахунок розмірів платежів без надання продавцем окремих відповідних рахунків для оплати. Підставою для оплати покупцем вартості електричної енергії є відповідна додаткова угода до Договору.

Оплата покупцем вартості електричної енергії вважається здійсненою після того, як на рахунок продавця надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за придбану електричну енергію, відповідно до умов цього Договору (п. 3.5. Договору).

Відповідно до п. 3.6. Договору розрахунковий місяць є звітним місяцем та згідно з умовами цього Договору є періодом звірки остаточних обсягів, графіків погодинного обсягу електричної енергії, розрахунків, за наслідками чого між сторонами складається Акт передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії, в якому фіксується кінцевий обсяг та ціна електричної енергії, що була продана покупцю протягом звітного календарного місяця.

Цей Договір вступає в силу з 01.03.2022 та діє до 28.02.2023 (включно), але у будь-якому разі до моменту здійснення розрахунків між сторонами у повному обсязі (п. 8.1. Договору).

25.02.2022 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Договору, якою погоджено період, обсяг постачання електричної енергії, ціну електричної енергії, а також порядок та графік розрахунків покупця.

31.03.2022 сторонами складено та підписано акт № 961 передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії, відповідно до якого у березні 2022 року позивач продав відповідачу електричну енергію на суму 176 639,50 грн.

Відповідачем було частково оплачено вартість поставленої позивачем електричної енергії загальному розмірі 45 234,17 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 336 від 28.02.2022 на суму 10 000,00 грн, № 339 від 10.03.2022 на суму 20 000,00 грн та № 337 від 01.03.2022 на суму 15 234,17 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензією від 18.07.2023 № 18/07-6 щодо необхідності сплати заборгованості у розмірі 131 405,33 грн за поставлену за Договором електричну енергію.

У зв`язку з тим, що відповідачем не було погашено наявної перед позивачем суми заборгованості, як і не було надано жодної відповіді на вказану вище претензію, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Відповідач, у свою чергу, не заперечує проти наявності заборгованості перед позивачем у заявленому останнім розмірі, однак просить суд розстрочити виконання рішення суду на строк 4 місяці з дати ухвалення такого рішення шляхом визначення до сплати суми заборгованості рівними частинами за запропонованим графіком погашення боргу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» (тут і надалі по тексту - станом на момент виникнення спірних правовідносин) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії (двосторонній договір).

Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що двосторонній договір - договір купівлі-продажу електричної енергії, укладений між двома учасниками ринку поза організованими сегментами ринку, крім договору постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про ринок електричної енергії» купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення закріплені у ч. 1 ст. 193 ГК України.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями глави 54 ЦК України, Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307 та укладеним відповідно до вказаних нормативно-правових актів Договору.

Частиною 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 30 Закону України «Про ринок електричної енергії» виробники мають право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану ними електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем було належним чином виконано свої зобов`язання щодо передачі відповідачу електричної енергії за Договором на суму 176 639,50 грн, що підтверджується підписаним та скріпленим печатками сторін актом № 961 передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії від 31.03.2022.

Однак відповідач за продану позивачем згідно із вказаним вище актом електричну енергію розрахувався частково, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість в сумі 131 405,33 грн, яку останнім визнано.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

За положеннями частин 1, 4 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відзив на позовну заяву, в якому зазначено про визнання позову відповідачем, подано уповноваженим представником останнього, обмежень повноважень якого щодо вчинення процесуальних дій, зокрема, визнання позову, не встановлено, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи зазначене, факт наявності основної заборгованості за Договором у відповідача перед позивачем в сумі 131 405,33 грн належним чином доведений, документально підтверджений та визнаний відповідачем, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Так, провадження у справі № 910/12480/23 відкрито 09.08.2023, а відтак, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 116, ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд даної справи по суті розпочався 08.09.2023.

Отже, оскільки визнання відповідачем позову відбулося на стадії розгляду справи по суті, суд встановив відсутність підстав для застосування положень ч. 1 ст. 130 ГПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», а відтак, сплачений позивачем судовий збір за подання даного позову слід покласти на відповідача відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України.

Водночас, відповідач, визнаючи позов, просив суд розстрочити йому виконання рішення шляхом стягнення суми боргу рівними платежами строком на 4 місяці з дати ухвалення рішення суду за таким графіком погашення заборгованості:

до 01.10.2023 - 32 851,33 грн;

до 01.11.2023 - 32 851,33 грн;

до 01.12.2023 - 32 851,33 грн;

до 01.01.2024 - 32 851,33 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до частин 1, 3, 4 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, за положеннями ч. 5 наведеної статті ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003).

Таким чином, питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення такої заяви є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку розстрочення.

Враховуючи наведене, а також згоду позивача на запропонований відповідачем графік погашення заборгованості, суд вважає за необхідне розстрочити виконання даного рішення на строк 4 місяці шляхом стягнення суми боргу у рівних частинах по 32 851,33 грн до 01.01.2024.

На підставі викладеного, керуючись статтями 46, 74, 76-80, 129, 191, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК ЕНЕРДЖІ ГРУП» (вул. Шовковична, 30А, офіс 23, м. Київ, 01024; ідентифікаційний код 43801489) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ» (вул. Левандовська, 8А, нежиле приміщення 1-8, груп.прим. 10, м. Київ, 01010; ідентифікаційний код 41963985) заборгованість у розмірі 131 405 (сто тридцять одна тисяча чотириста п`ять) гривень 33 коп. та судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 коп.

3. Розстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 у справі № 910/12480/23 на 4 місяці шляхом сплати заборгованості рівними щомісячними платежами згідно з таким графіком:

до 01.10.2023 - 32 851,33 грн;

до 01.11.2023 - 32 851,33 грн;

до 01.12.2023 - 32 851,33 грн;

до 01.01.2024 - 32 851,33 грн.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 25.09.2023.

Суддя Т. Ю. Трофименко