ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Черкаси справа № 925/720/23

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., з секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю представників: позивача Тойки С.С. (за довіреністю) приймав участь в судовому засіданні в режимі відео конференції), відповідача не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Оптіум Міт до Товариства з обмеженою відповідальністю Борисфен - Трейд про стягнення 145 278, 25 грн,

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2023 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) Оптіум Міт звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) Борисфен - Трейд 145 278,25 грн. нарахованих за невиконання зобов`язань по договору поставки №06102022 від 06.10.2022 з яких: 140 000,00 грн. штраф, 3 937,50 грн. інфляційні та 1340,75 грн. 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе грошові зобов`язання щодо вчасної оплати вартості отриманого товару.

Ухвалою суду від 30.05.2023 було порушено провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов і відповіді на відзив.

10.07.2023 відповідач подав відзив на позов, в якому заперечував проти заявлених вимог посилаючись на те, видаткова накладна може свідчити про факт договірних відносин, але не може визначати умови таких відносин, окрім як зобов`язань прийняти та оплатити товар.

Відповідач вважає, що видаткова накладна № 59 від 06.02.2023 не може замінювати підписання собою договору № 06102022 від 06.10.2022, оскільки хоч і містить в собі посилання на договір № 06102022 від 06.10.2022, який на думку відповідача є не підписаний, то наявність накладної не змінює підпису у договорі, і не виключається можливість існування двох договорів під одним номером.

Відповідач вказував, що видаткова накладна № 59 від 06.02.2023, окрім умов щодо асортименту та ціни товару, не містить умов про штрафні санкції, а тому у позивача відсутнє право вимоги про щодо таких штрафних санкцій.

Щодо самих штрафних санкцій, то відповідач вважає, що навіть якщо припустити те, що укладеним договором було передбачено такий розмір штрафу та порядок його нарахування, то визначений їх розмір та порядок нарахування не відповідають законодавству.

13.07.2023 позивач подав відповідь на відзив, у якій заперечував проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позов.

Ухвалою суду від 21.07.2023 припинено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.08.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті на 19 вересня 2023 року.

28.08.2023 від позивача надійшли для огляду в судовому засіданні оригінали:

- договору поставки від 06.10.2022 № 06102022;

- видаткової накладної від 06.02.2023 № 59;

- товарно-транспортної накладної від 06.02.2023 № Р59.

19.09.2023 в судовому засіданні оголошувалась перерва до 10:00 год. 28 вересня 2023 р.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини нез`явлення суд не повідомлений.

Про дату, час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений судом належним чином, що підтверджується відомостями із офіційного інтернет-сайту АТ «Укрпошта» у розділі «відстеження поштових відправлень».

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника відповідача за наявними матеріалами в порядку ст. 202 ГПК України.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, встановив наступне.

06.10.2022 між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки за № 06102022 (далі Договір), відповідно до умов якого позивач (Постачальник) зобов`язався здійснити поставку товару, який сторони визначають у відповідних заявках, в порядку визначеному в п.2.2 цього договору, а відповідач (Покупець) зобов`язався прийняти та здійснити оплату поставленого товару на умовах, викладених у договорі.

Розділом 2 Договору сторони визначили порядок та приймання-передачі товару.

За умовами п.2.1 Договору для здійснення кожної чергової поставки Покупець направляє на електронну адресу Постачальника заявку. У заявці Покупець вказує найменування товару, що замовляється, кількість замовленого товару, строк поставки товару, інші бажані умови доставки товару (за наявності). У випадку якщо Покупець бажає здійснити поставку замовленого товару па власний склад транспортом Постачальника, Покупець зазначає про це у заявці. Після узгодження всіх необхідних умов поставки, в тому числі вартість товару, що замовляється, Постачальник розпочинає підготовку до виконання отриманої заявки. Заявка, що вказана вище в даному пункті, повинна направлятися з електронної адреси Покупця. Зазначена електронна адреса надає змогу Постачальнику остаточно ідентифікувати Покупця, тому Покупець приймає на себе обов`язок направляти всі заявки саме із вказаної електронної адреси.

П.2.3 Договору визначено, що з моменту приймання Покупцем товару, підписання видаткової накладної, товарно-транспортної накладної (за наявності), обов`язки Постачальника щодо виконання відповідної заявки, згідно якої здійснюється поставка, вважаються виконаними та жодних претензій відносно якості товару Постачальник не приймає.

З матеріалів справи вбачається, що 06.02.2023 позивач здійснив поставку відповідачу обрізі м`ясної у кількості 4977,7 кг на суму 562 500,01 грн., в т.ч. ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 06.02.2023 № 59 та товарно-транспортною накладною від 06.02.2023 № Р59, підписані повноважними особами та скріплені печатками підприємств.

Позивач подав до суду виписку АТ «Укрсиббанк» по рахунку, сформовану 10.04.2023 за період з 01.01.2023 по 10.04.2023, в якій міститься інформація про сплату відповідачем грошових коштів за отриманий товар із вказівкою на призначення платежу за період з 24.01.2023 по 07.03.2023.

Розділом 4 Договору сторони визначили суму договору та порядок розрахунків.

За умовами п.4.1 і п.4.2 Договору сума договору складається із загальної вартості поставленого за заявками Покупця товару, згідно загальної вартості всіх видаткових накладних.

Оплата належно поставленого товару здійснюється Покупцем не пізніше дня отримання товару (день підписання видаткової накладної), факт-факт.

За отриманий товар відповідач здійснював оплату частинами, починаючи з 07.02.2023 і закінчуючи 07.03.2023, тобто повна оплата товару була здійснена після 28 календарних днів.

П.5.1 Договору визначено, що у випадку несвоєчасної оплати отриманого товару Покупець сплачує на користь Постачальника штрафну санкцію у розмірі 5000 грн. за кожен день такої затримки.

За порушення грошового зобов`язання позивач, посилаючись на умови п.5.1 Договору, нарахував відповідачу 140 000 грн. штрафу (28 днів прострочки х 5000,00) та в порядку ч.2 ст.625 ЦК України 3 937,50 грн. втрат в наслідок інфляції та 1 340,75 грн. 3 % річних за період з 07.03.2023 по 07.03.2023.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Реалізуючи конституційне право, передбачене ст. 55 Конституції України, на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 11 ЦК України та ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений, у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно- телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 604 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється за домовленістю сторін.

У той же час, відповідно до ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Сплата неустойки є одним з правових наслідків порушення зобов`язання, передбачених ст. 611 ЦК .

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином обов`язковою умовою для сплати пені, 3 % річних та інфляційних виплат є факт прострочення виконання зобов`язання.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

06.10.2022 сторони уклали договір поставки за № 06102022.

06.02.2023 позивач поставив відповідачу товар на суму 562 500,01 грн., в т.ч. ПДВ.

Відповідач, отримавши поставлений йому товар 06.02.2023, підписав видаткову накладну № 59, в якій містились посилання на Договір від 06.10.20022.

В судовому засіданні був досліджений поданий позивачем оригінал Договору від 06.10.2022 № 06102022, підписаний повноважними особами та скріплений печатками підприємств. Отже, у суду відсутні сумніви щодо існування між сторонами правовідносин в період здійснення поставки товару.

Відповідач здійснив оплату за отриманий товар частинами, починаючи з 07.02.2023 по 07.03.2023.

За порушення грошового зобов`язання позивач, посилаючись на умови п.5.1 Договору, нарахував відповідачу 140 000 грн. штрафу (28 днів прострочки х 5000,00) та в порядку ч.2 ст.625 ЦК України 3 937,50 грн. втрат в наслідок інфляції та 1 340,75 грн. 3 % річних за період з 07.03.2023 по 07.03.2023.

Суд, дослідивши нарахування позивачем штрафу в сумі 140 000 грн. за 28 днів прострочення оплати товару, вважає його розмір та порядок нарахування таким, що не відповідає чинному законодавству.

Суд враховує положення ч.1 ст.203 Господарського кодексу України, за приписами якої штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ч.4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Ч.2 та ч.3 ст.549 ГК України визначено, що штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до положень ч.6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Штраф за своєю правовою природою визначається у твердій сумі або у кратному розмірі до суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Визначаючи розмір штрафу у твердій сумі такий штраф не може носити триваючий характер. Для того, щоб нарахування штрафних санкцій мало місце протягом строку невиконання зобов`язання, така штрафна санкція має бути пеню та виражена у відсотках.

Отже, посилання позивача на положення ст.6 ЦК України щодо застосування умов п.5.1 Договору, суд вважає помилковим і таким, що суперечить чинному законодавству.

Відтак, суд вважає здійснений позивачем розмір і порядок нарахування штрафу в сумі 140 000 грн. таким, що задоволенню не підлягає.

Наданий позивачем розрахунок за період з 07.03.2023 по 07.03.2023 в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України 3 937,50 грн. втрат в наслідок інфляції та 1 340,75 грн. 3 % річних, суд вважає арифметично правильним, і таким, що підлягає до задоволення.

За таких обставин, позов підлягає до часткового задоволення і з відповідача на користь позивача необхідно 3 937,50 грн. втрат в наслідок інфляції та 1 340,75 грн. 3% річних за неналежне виконання грошового зобов`язання по договору поставки від 06.10.2022 за № 06102022 за період з 07.03.2023 по 07.03.2023.

Відповідно до ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на оплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, ст. ст.232, 233, 236-241 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Борисфен - Трейд (; вул.Миру,59, с.Хмільна, Черкаська область, Черкаський район, 19026) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Оптіум Міт (; вул..Б.Хмельницького,24, к.207, м.Харків, 61001; адреса для листування: пров.Задводський,23, м.Дергачі, Харківська область, 62302) 3 937,50 грн. втрат в наслідок інфляції, 1 340,75 грн. 3% річних та 2684,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 28.09.2023.

Суддя К.І.Довгань