ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2023 р. Справа№ 920/1132/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Шатьорної Лілії Сергіївни

на рішення Господарського суду Сумської області від 06.03.2023 (повне рішення складене та підписане суддею 13.03.2023)

у справі №920/1132/22 (суддя: Вдовенко Д.В.)

за позовом Приватного підприємства «Торгівельний центр «Київ»

до Фізичної особи - підприємця Шатьорної Лілії Сергіївни

про стягнення 80270 грн 38 коп.

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Приватне підприємство «Торгівельний центр «Київ» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 80270 грн 38 коп., в тому числі 56200 грн 98 коп. заборгованості зі сплати суборендної плати, 1500 грн 00 коп. штрафу, 15418 грн 67 коп. пені, 6165 грн 73 коп. інфляційних втрат, 985 грн 00 коп. 3% річних відповідно до договору суборенди частини нерухомого майна від 15.04.2021 № 1-499-2021/ТЦ та договору про розстрочення заборгованості № 28-02/22 від 28.02.2022, укладених між сторонами.

1.2. короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Сумської області від 06.03.2023 у справі № 920/1132/22 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Фізичної особи - підприємця Шатьорної Лілії Сергіївни на користь Приватного підприємства «Торгівельний центр «Київ» 56200 грн 98 коп. заборгованості зі сплати суборендної плати, 15246 грн 30 коп. пені, 6165 грн 73 коп. інфляційних втрат, 974 грн 15 коп. 3% річних, 1500 грн 00 коп. штрафу, 2481 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач належним чином обґрунтував довів обґрунтованість заявленого позову, однак у зв`язку з помилками у розрахунках, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Фізичної особи - підприємця Шатьорної Лілії Сергіївни звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 06.03.2023 у справі №920/1132/22 в частині стягнення з відповідача 15246 грн 30 коп. пені, 6165 грн 73 коп. інфляційних втрат, 974 грн 15 коп. 3% річних, 1500 грн 00 коп. штрафу та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 витребувано з Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/1132/22.

17.04.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №920/1132/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №920/1132/22 за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Шатьорної Лілії Сергіївни на рішення Господарського суду Сумської області від 06.03.2023 у справі №920/1132/22. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення в частині стягнення пені інфляційних втрат та 3% річних є незаконним і необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові в цій частині.

Апелянт стверджує, що у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин відповідач має бути звільнений від відповідальності за порушення зобов`язання. На підтвердження настання форс мажорних обставин відповідачка посилається на збройну агресію російської федерації, а також на ту обставину, що відповідачка була вимушена разом з малолітніми дітьми виїхати з міста Суми та отримати статус переселенця в місті Полтава.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги відповідача, посилаючись на її необґрунтованість, у зв`язку з чим просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Позивач зазначає, що спірні правовідносини сторони врегулювали, в тому числі, договором від 28.02.2022, тобто вже у період дії воєнного стану, а тому відповідач мала усвідомлювати можливість настання наслідків на які вона посилається.

Крім того, позивач зазначає, що до подачі апеляційної скарги відповідач жодного разу не зверталась до позивача з посиланням на наявність форс мажорних обставин, а тому суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення.

2.4. інші процесуальні дії у справі: судом апеляційної інстанції не здійснювались.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи

15 квітня 2021 року між сторонами укладений договір суборенди частини нерухомого майна № 1-499-2021/ТЦ відповідно до умов якого позивач передає, а відповідач приймає у тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення загальною площею 74,0 (сімдесят чотири) кв. м, яке розташоване на 1-му поверсі (приміщення № 11) об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Кооперативна, 1 (надалі - Торгівельний центр, ТЦ) (п. 1.1. договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками та діє до 31 березня 2022 року включно.

Факт передачі відповідачу в суборенду частини нежитлового приміщення підтверджується відповідним актом прийому-передачі об`єкта суборенди від 22.06.2021.

Пунктом 5.1. договору визначено, що суборендар зобов`язаний вносити суборендну плату за користування об`єктом суборенди в розмірах та в строки, обумовлені договором. Додатково суборендар здійснює компенсацію вартості комунальних послуг, сплачує вартість експлуатаційних послуг та маркетинговий платіж.

Розмір суборендної плати визначається в порядку передбаченому п. 5.3. договору та не може бути меншим 26 640 грн з 1 вересня 2021 року, меншим 24 050 грн у період з 01 жовтня по 31 жовтня 2021 року в редакції додаткової угоди від 23 жовтня 2021 року, меншим 13 320 грн у період з 01 листопада 2021 року по 30 листопада 2021 року в редакції додаткової угоди від 1 листопада 2021 року. З 1 грудня 2021 року відносини між сторонами щодо оплати суборендної плати поновлюються на тих же умовах і в тому самому порядку, які передбачені договором та існували до укладення додаткової угоди від 01.11.2021.

Відповідно до п. 5.5. договору в суму суборендної плати не входить компенсація комунальних, вартість експлуатаційних послуг.

Пунктом 5.7. договору визначено, що суборендна плата сплачується щомісяця суборендарем орендарю у безготівковій формі в наступному порядку: не пізніше 20 числа місяця, що передує оплачуваному місяцю, суборендар вносить авансовий платіж у розмірі мінімальної місячної суборендної плати на підставі виставленого орендарем рахунку в період з 01 по 15 число місяця; остаточна сума суборендної плати за відповідний календарний місяць суборенди, визначена з урахуванням даних місячного товарообігу з реалізації товарів (послуг), сплачується суборендарем не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним (оплачуваним) місяцем на підставі виставленого орендарем рахунку в період з 6 по 8 число місяця.

Суборендар, крім платежів з суборенди, повинен компенсувати орендарю витрати на комунальні послуги (електроенергію, водопостачання, водовідведення, тепло) та витрати на комунальні послуги, які споживаються відвідувачами в місцях загального користування і розподіляються між всіма суборендарями об`єкту нерухомості пропорційно площі об`єкту оренди до загальної площі об`єкту нерухомості (п. 5.10. договору).

Відповідно до п. 5.10.1. договору суборендар перераховує кошти в рахунок витрат за комунальні послуги в строк не пізніше 20-го (двадцятого) числа поточного місяця за наступний місяць на підставі рахунку, що був виставлений орендарем.

Згідно з п. 5.11. договору суборендар додатково відшкодовує орендарю витрати, пов`язані з експлуатацією, обслуговуванням і утриманням об`єкта суборенди (надалі - експлуатаційні витрати) в розмірі 5180,00 грн. (п`ять тисяч сто вісімдесят грн. 00коп.), що еквівалентно 185,13 (сто вісімдесят п`ять доларів 13 центів) доларів США, та зобов`язаний їх оплатити до 20-го числа, що передує оплачуваному місяцю.

Відповідно до п. 9.11. договору при розірванні (припиненні) договору суборендар зобов`язаний провести повний розрахунок з орендарем відповідно до умов договору. Суборендар зобов`язаний оплатити суборендну плату, суми коригування суборендної плати на індекс інфляції, маркетинговий платіж, компенсувати вартість спожитих комунальних та оплатити експлуатаційні послуги за весь фактичний час використання об`єкту суборенди до моменту його передачі (повернення).

15 лютого 2022 року між сторонами укладена угода про розірвання договору суборенди нерухомого майна № 1-499-2021/ТЦ від 15.04.2021 за умовами якої сторони домовились припинити дію договору суборенди за взаємною згодою сторін з 28 лютого 2022 року (п. 1 додаткової угоди).

Пунктом 3 угоди визначено, що при розірванні договору суборендар зобов`язаний провести повний розрахунок з орендарем відповідно до умов договору. Суборендар зобов`язаний оплатити всі платежі за договором за весь фактичний час використання об`єкту суборенди до моменту його передачі (повернення) орендарю незалежно від строку дії даного договору.

Угода про розірвання вступає в дію з моменту її підписання сторонами та є невід`ємною частиною договору суборенди частини нерухомого майна № 1-499-2021/ТЦ від 15 квітня 2021 року (п. 4 додаткової угоди).

Факт повернення відповідачем позивачу частини нерухомого майна за договором суборенди № 1-499-2021/ТЦ від 15.04.2021 підтверджується актом приймання-здачі (повернення) від 28.02.2022.

28 лютого 2022 року між сторонами укладений договір про розстрочення заборгованості за договором суборенди частини нерухомого майна № 1-499-2021/ТЦ від 15.04.2021 за умовами якого сторони підтверджують, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги відповідно до договору суборенди станом на 28 лютого 2022 року становить 61420,62 грн, (шістдесят одна тисяча чотириста двадцять гривень 62 копійки), в тому числі ПДВ.

Відповідно до п. 2 договору про розстрочення заборгованості боржник зобов`язується здійснити погашення заборгованості в розмірі 61420,62 грн за договором суборенди частини нерухомого майна № 1-499-2021/ТЦ від 15 квітня 2021 року за наступним графіком: 12285,00 (дванадцять тисяч двісті вісімдесят п`ять гривень 00 копійок) до 31 березня 2022 року; 12285,00 (дванадцять тисяч двісті вісімдесят п`ять гривень 00 копійок) до 30 квітня 2022 року; 12285,00 (дванадцять тисяч двісті вісімдесят п`ять гривень 00 копійок) до 31 травня 2022 року; 12285,00 (дванадцять тисяч двісті вісімдесят п`ять гривень 00 копійок) до 30 червня 2022 року; 12280,62 (дванадцять тисяч двісті вісімдесят гривень 62 копійки) до 31 липня 2022 року.

Згідно з п. 3 договору про розстрочення заборгованості у випадку прострочення строків погашення дебіторської заборгованості визначеного пунктом 2 договору, більше ніж на 5 календарних днів, кредитор має право звернутись до суду з заявою про стягнення заборгованості із нарахуванням всіх санкцій передбачених умовами договору суборенди частини нерухомого майна № 1-499-2021/ТЦ від 15 квітня 2021 року та цим договором, без попередження боржника.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (п. 7 договору про розстрочення заборгованості).

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав договірних зобов`язань щодо своєчасного та повного погашення заборгованості зі сплати суборендної плати згідно з графіком, у зв`язку з чим позивач заявляє до стягнення з відповідача 56200 грн 98 коп. основного боргу.

Суд встановив, що факт наявності у відповідача боргу за договором суборенди підтверджується договором про розстрочення заборгованості № 28-02/22 від 28.02.2022.

Відповідач не розрахувався за суборенду нежитлового приміщення у встановлений договором про розстрочення строк, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача. Заборгованість відповідача зі сплати суборендної плати становить 56200 грн 98 коп і вказана обставина відповідачем не заперечується.

Доказів сплати боргу або обґрунтованих заперечень проти позовних вимог відповідач до суду першої інстанції не подав.

Враховуючи факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо повної та своєчасної сплати суборендної плати, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 56200 грн 98 коп. заборгованості є обґрунтованими та правомірно задоволені судом першої інстанції.

Згідно з п. 10.5, 10.5.1. договору суборенди за прострочення оплати платежів з суборендної плати, експлуатаційних витрат та компенсації комунальних послуг, сум коригування суборендної плати на індекс інфляції орендар має право вимагати, а суборендар зобов`язаний протягом 3-х (трьох) банківських днів від дня отримання такої вимоги від орендаря, сплатити останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від несплаченої суми за весь час прострочення. Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, сторони узгоджують, що нарахування пені за прострочення виконання зобов`язання не припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Пеня може нараховуватись упродовж трьох років.

Відповідно до п. 10.6. договору суборенди, у випадку прострочення оплати платежів з суборендної плати, витрат на утримання об`єкту суборенди та компенсації комунальних послуг, сум коригування суборендної плати на індекс інфляції більше, ніж на 1 (один) календарний день, орендар додатково має право вимагати, а суборендар за такою вимогою орендаря зобов`язаний додатково сплатити штраф у розмірі 500,00 (п`ятсот) гривень, у випадку прострочення більше, ніж на 3 календарних дні, розмір штрафу становитиме 1000,00 (одна тисяча) гривень, у випадку прострочення на 5 календарних днів і більше, розмір штрафу становитиме 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень. Суборендар зобов`язаний сплатити штраф протягом 3 (трьох) банківських днів, від дня отримання відповідної вимоги.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунків позивача, за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно з договором про розстрочення заборгованості, позивач нарахував відповідачу: 1) пеню в сумі 15418 грн 67 коп. (201 грн 95 коп. за період з 01.04.2022 до 30.04.2022, виходячи з суми заборгованості у розмірі 12285 грн 00 коп.; в сумі 417 грн 35 коп. за період з 01.05.2022 до 31.05.2022, виходячи з суми заборгованості у розмірі 24570 грн 00 коп.; в сумі 40 грн 39 коп. за період з 01.06.2022 до 02.06.2022, виходячи з суми заборгованості у розмірі 36855 грн 00 коп.; в сумі 1363 грн 13 коп. за період з 03.06.2022 до 30.06.2022, виходячи з суми заборгованості у розмірі 36855 грн 00 коп.; в сумі 1616 грн 74 коп. за період з 01.07.2022 до 21.07.2022, виходячи з суми заборгованості у розмірі 56200 грн 98 коп.; в сумі 11779 грн 11 коп. за період з 22.07.2022 до 22.12.2022, виходячи з суми заборгованості у розмірі 56200 грн 98 коп.); 2) штраф в сумі 1500 грн 00 коп., оскільки термін прострочення сплати платежів за договором суборенди складає більше 5 календарних днів; 3) 3% річних в сумі 985 грн 00 коп. за період з 01.04.2022 до 22.12.2022; 4) інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 6165 грн 73 коп. за період з квітня 2022 року по листопад 2022 року.

Перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку, суд першої інстанції встановив, що у період з 01.07.2022 до 31.07.2022 простроченою згідно з графіком погашення боргу відповідно до п. 2 договору про розстрочення була заборгованість в загальній сумі 49140 грн 00 коп. (строк оплати до 30.06.2022), тому за цей період правомірними є нарахування на цю суму заборгованості, а не на 56200 грн 98 коп., як зазначено позивачем у розрахунку. Строк сплати останнього платежу в сумі 12280 грн 62 коп. встановлений до 31 липня 2022 року, відповідно, такий платіж є простроченим з 01.08.2022.

Враховуючи зазначене, а також встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної та у повному обсязі сплати суборендної плати, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 15246 грн 30 коп. пені, 6165 грн 73 коп. інфляційних втрат, 974 грн 15 коп. 3% річних, 1500 грн 00 коп. штрафу.

У задоволенні позову в іншій частині, щодо стягнення з відповідача пені в сумі 172 грн 37 коп., 3% річних в сумі 10 грн 85 коп. суд відмовляє за їх необґрунтованістю.

Щодо доводів відповідача про наявність форс мажорних обставин, то матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача відповідачем про настання обставин непереборної сили, як це передбачено п. 12.3. Договору, а з огляду на те, що предметом спору є грошове зобов`язання яке залишилось невиконаним після припинення орендних правовідносин, яке було додатково зафіксовано та визначено порядок розрахунків в договорі про розстрочення заборгованості від 28.02.2022, тобто вже після початку повномасштабного вторгнення та введення воєнного стану на всій території України, колегія суддів вважає, що підстави для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання відсутні.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність порушеного права на отримання грошових коштів за користування майном в порядку суборенди.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

За результатами розгляду справи колегією суддів встановлено, що позивач частково довів обґрунтованість заявленого позову, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню відповідно до наведеного вище розрахунку.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до ст. 759, 762, 774 Цивільного кодексу України до договору піднайму застосовуються положення про договір найму. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно зі ст. 285 ГК України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нормами ст. 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів дослідила доводи апеляційної скарги та не встановила наявності обставин які б могли бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, а тому доводи апеляційної скарги відхиляються як такі, що не можуть бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду Сумської області від 06.03.2023 у справі №920/1132/22 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Шатьорної Лілії Сергіївни на рішення Господарського суду Сумської області від 06.03.2023 у справі №920/1132/22 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Шатьорної Лілії Сергіївни на рішення Господарського суду Сумської області від 06.03.2023 у справі №920/1132/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 06.03.2023 у справі №920/1132/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова