ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року Справа № 915/867/23

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія, (54017, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 39/1), яка пред`явлена до відповідача - Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, код 01190043 (04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, буд. 10), про стягнення 2353,55 грн.,

Рух справи.

02.06.2023 року позовну заяву зареєстровано у канцелярії господарського суду Миколаївської області.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 08.06.2023 року позовну заяву залишено без руху.

20.06.2023 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Позивач просить суд вирішити спір і стягнути з відповідача вартість використаної електричної енергії, яку було поставлено позивачем протягом липня-жовтня 2022 року на виконання умов договору на суму 208018,65 грн. При цьому, відповідачем було сплачено 205665,10 грн., внаслідок чого заборгованість становить 2353,55 грн. Акти про прийняття-передавання електроенергії разом із рахунками на оплату, які направлялися позивачем на електронну пошту відповідача, були прийнятті відповідачем без зауважень. Таким чином, відповідачем не виконано умов договору у частині своєчасної та повної оплати використаної електроенергії, що змусило позивача звернутися до суду за захистом.

Відповідач позов не визнав і просив відмовити у його задоволенні. Свою позицію обґрунтував тим, що електричну енергію на спірну суму він не використовував по причині розташування об`єкту (пункт радіотехнічного контролю Лазурне) на окупованій російською федерацією території - Херсонська область, Скадовський район, смт Лазурне, вул. Гагаріна, 120-А. Доступ до об`єкту було втрaчено відповідачем у березні 2022 року, в зв`язку із чим споживання електроенергії було вимушено припинено. Про необхідність зняття з оплати зазначеного об`єкту відповідач неодноразово інформував бухгалтерію позивача. Електроустановки відповідача на зазначеному об`єкті не обладнані засобами дистанційної передачі даних про використану електричну енергію. Відповідач з березня 2022 року на офіційному сайті оператора системи розподілу - ПАТ Херсонобленерго вносив однакові дані про раніше спожиту електроенергію 028007,0 кВт год. Отже, відповідачу незрозуміло звідки позивач отримував показання про використану електричну енергію по об`єкту, розташованому на окупованій території. Надані позивачем звіти про використання електроенергії відповідач просить до уваги не приймати по причині того, що вони не містять підписів в тому числі електронних.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що фактичне споживання підтверджено оператором системи розподілу, який на договірній основі із відповідачем здійснює розподіл/передачу електроенергії, а саме звітами ДПЕМ ПрАТ Атомсервіс та ПАТ Херсонобленерго. На підставі зазначених даних комерційного обліку відповідачу виставлялися рахунки про сплату спожитої у зазначений період електроенергії та складалися акти про прийняття-передавання товарної продукції. З огляду на положення договору і приписи ст. 275 ГК України, 692 ЦК України відповідач зобов`язаний оплатити отриманий товар. Позивач повторно відзначив, що будь-яких зауважень з приводу даних комерційного обліку, зазначених у рахунках та актах про прийняття-передавання товарної продукції, від відповідача не надходило.

У запереченні відповідач послався на п. 12.3 договору, яким передбачено, що строк виконання зобов`язання за договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309 Лазурненська селищна територіальна громада Скадовського району визнана окупованою територією. При цьому, позивач не заперечив у відповіді на відзив, що спірна сума обліковується по об`єкту пункт радіотехнічного контролю Лазурне. Відповідач повторно зазначив, що надані позивачем звіти фактичного використання електричної енергії оформлені неналежним чином - не містять підписів осіб, які їх склали. Споживання електроенергії у однаковій кількості - 119 кВт год. кожний місяць протягом липня-жовтня 2022 року, яке відображено в актах, викликає у відповідача сумнів з приводу їх вірогідності. При цьому, відповідачем до ПАТ Херсонобленерго надавалися дані про відсутність використання електрики. Позивачем також залишено поза увагою аргумент відповідача, що електроустановки відповідача на об`єкті у смт Лазурне не обладнані засобами дистанційної передачі даних і поточні дані лічильника електроенергії знімати було нікому. Таким чином, з огляду на п. 9 Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, затвердженого наказом Міненергетики від 13.04.2022 року №148, у відповідача виникають обґрунтовані сумніви щодо джерела походження та вірогідності даних, що вказуються у звітах фактичного відпуску електроенергії наданих ПАТ Херсонобленерго.

З`ясувавши позиції сторін, які викладені у заявах по суті, дослідивши представлені письмові докази, суд встановив наступне.

11.03.2022 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) було укладено договір № 100/11 про постачання електричної енергії споживачу (далі - договір), за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.2 договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу/передачі, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії.

Відповідно до п. 5.5 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Додатками до договору є заяви-приєднання №1 та №2, у яких визначаються об`єкти відповідача, адреси їх розташування, ідентифікаційні дані точок комерційного обліку за об`єктами.

Також додатком до договору є комерційна пропозиція.

Як зазначено у заявах-приєднаннях початок постачання електроенергії розпочинається з 11.03.2022 року.

Згідно заяви-приєднання №2 чотири об`єкти відповідача розташовані у Вітовському районі Миколаївської області, а один об`єкт, про який відповідач зазначив у заявах по суті, розташований у смт Лазурне Скадовського району Херсонської області, а саме пункт радіотехнічного контролю Лазурне КТП-274.

Також у заяві-приєднанні №2 зазначено, що оператором, з яким споживач уклав договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є ПАТ Херсонобленерго.

Згідно заяви-приєднання №1 один об`єкт відповідача розташований у м. Южноукраїнськ Миколаївської області.

На виконання умов договору позивач направив на електронну скриньку відповідача рахунки та акти прийняття-передавання товарної продукції.

Рахунок від 09.08.2022 року на суму 50368,66 грн. разом із актом було направлено відповідачу електронною поштою 10.08.2022 року. Згідно платіжного доручення №979 від 17.08.2022 року відповідач оплатив 49517,90 грн.

Рахунок від 09.09.2022 року на суму 51265,16 грн. разом із актом було направлено відповідачу електронною поштою 12.09.2022 року. Згідно платіжного доручення №1094 від 13.09.2022 року відповідач оплатив 50817,12 грн.

Рахунок від 08.10.2022 року на суму 45950, 44 грн. разом із актом було направлено відповідачу електронною поштою 10.10.2022 року. Згідно платіжного доручення №1197 від 11.10.2022 року відповідач оплатив 45502,39 грн.

Рахунок від 10.11.2022 року на суму 60434,39 разом із актом було направлено відповідачу електронною поштою 10.11.2022 року. Згідно платіжного доручення №1321 від 10.11.2022 року відповідач оплатив 59827,69 грн.

Таким чином, позивачем було виставлено до сплати 208018,65 грн., а відповідачем сплачено 205665,10 грн. Різниця становить 2353,55 грн., яку позивач і просить суд стягнути.

При цьому, ані у рахунках, ані в актах не міститься даних щодо кількості використаної електричної енергії по кожному з об`єктів відповідача (точок комерційного обліку) протягом обумовленого договором розрахункового періоду, показників точок комерційного обліку на початок та кінець розрахункового періоду.

Як зазначає позивач у позові та відповіді на відзив дані про фактичне щомісячне використання електроенергії за об`єктами відповідача містяться у звітах оператора системи розподілу, які долучені до позовної заяви.

Зазначені звіти виконані у формі таблиць і не містять даних про дату їх складання, особу, яка їх склала та підпису цієї особи.

Отже, доводи позивача, що звіти складені операторами системи розподілу, які здійснюють постачання та розподіл електроенергії, зокрема ПАТ Херсонобленерго, не підтвердилися.

Відповідач у відзиві окремо акцентував увагу на тому, що звіти не підписані і їх доказова цінність є сумнівною.

Позивач на даний контраргумент не звернув уваги і належним чином оформлених звітів ПАТ Херсонобленерго не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема за допомогою письмових доказів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За звичаями ділового обороту документ, який видається юридичною особою, складається на фірмовому бланку та підписується її керівником.

З доданих до позову звітів не вбачається, що вони складені та підписані керівництвом ПАТ Херсонобленерго.

Таким чином, долучені до позову звіти не мають доказового значення про фактичне використання електроенергії на об`єкті відповідача.

Відсутність належним чином оформлених звітів в свою чергу повністю нівелює доказове значення наданих актів.

Отже, факт споживання відповідачем електроенергії протягом заявленого позивачем періоду позивачем належними доказами не підтверджено.

Позивач не заперечив аргументів відповідача, що борг за електроенергію нараховано по об`єкту, який розташований у смт. Лазурне Скадовського району Херсонській області із чого суд робить висновок, що спірна сума, яка заявлена до стягнення, нарахована позивачем саме по об`єкту розташованому у смт Лазурне Скадовського району Херсонської області.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією є окупованою територією увесь Скадовський район Херсонської області було визнаний територією, яка тимчасово окупована російською федерацією з 24.02.2022 року і залишається таким на дату прийняття наказу, тобто 22.12.2022 року.

Такий чином, у період, за який позивачем було нараховано оплату за використану електроенергію, а саме з липня по жовтень 2022 року уся територія Скадовського району Херсонської області перебувала у тимчасовій окупації. Згідно даних офіційного сайту Верховної Ради України даний наказ було опубліковано 27.12.2022 року. Отже, факт окупації Скадовського району Херсонської області у зазначений позивачем період є загальновідомим і не потребує доказування (ч. 3 ст. 75 ГПК України).

Отже, потреби в оцінці судом наданих відповідачем письмових доказів, а саме повідомлення про вчинення кримінального правопорушення №70/07 від 19.04.2023 року та відповіді національної поліції щодо розслідування кримінального провадження, якими відповідач підтверджує незаконне захоплення об`єкту, немає.

Долучені відповідачем до відзиву звіт про покази лічильника за розрахунковий місяць (червень 2022 року) та бухгалтерська довідка №144 від 01.07.2022 року щодо зняття нарахування спожитої у червні 2022 року електричної енергії, не можуть бути прийняті судом як належні докази з огляду на те, що зазначені документи складені в односторонньому порядку і не підкріплені первинними даними.

Аналогічна позиція суду стосовно оцінки довідки, наданої позивачем про наявність заборгованості відповідача за використану електроенергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, виходячи з того, що за наслідками дослідження доказів фактичного споживання відповідачем електроенергії не встановлено, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів в сумі 2353,55 грн. необхідно відмовити

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України оплата судового збору покладається на позивача.

Керуючись ст. 237, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст.241 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст.241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення (ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження (ч. 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя А.П. Алексєєв