РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.10.2023Справа № 910/11261/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до Фізичної особи ? підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни про стягнення заборгованості в розмірі 45 813,39 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2023 року Акціонерне товариство "Акцент-Банк" (далі - Банк) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з Фізичної особи ? підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни (далі - Підприємець) заборгованості в розмірі 45 813,39 грн, з яких: 36 040,70 грн ? загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 612,69 грн ? загальний залишок заборгованості за процентами, 3 160,00 грн ? загальний залишок заборгованості за винагородою, 1 000,00 грн ? штраф (фіксована складова), 5 000,00 грн ? штраф (змінна складова).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

31 липня 2023 року на електронну адресу суду від позивача надійшли на виконання вимог вказаної ухвали документи для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 2 серпня 2023 року було відкрито провадження у справі № 910/11261/23 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 2 серпня 2023 року про відкриття провадження у справі № 910/11261/23 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1.

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення відповідачу в зв`язку з відсутністю останнього за вищевказаною адресою.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 2 серпня 2023 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua).

Проте відповідач в установлений строк відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Жодних інших клопотань та заяв по суті справи від сторін не надходило.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги те, що Підприємець належним чином був повідомлений про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у її матеріалах достатньої кількості документів для розгляду даного спору по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

8 грудня 2020 року між Підприємцем та Банком був укладений кредитний договір № 20.95., за умовами якого останній, за наявності вільних обігових коштів, зобов`язався надати відповідачу кредит на фінансування його поточної діяльності у розмірі 100 000,00 грн в обмін на зобов`язання Підприємця повернути кредит, сплатити проценти, винагороду в обумовлені цим договором терміни (пункт 1.1. вказаної угоди).

Даний правочин підписаний уповноваженим представником Банку та Підприємцем кваліфікованими електронними підписами вказаних осіб.

За приписами пункту 1.3. договору всі істотні умови кредитування наведені в розділі А даного правочину - "Істотні умови кредитування" (далі - істотні умови).

Згідно з істотними умовами: вид кредиту - строковий кредит (пункт А1); ліміт договору - 100 000,00 грн, на фінансування поточної діяльності (пункт А2); термін повернення кредиту - 7 грудня 2023 року. Підприємець здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі та в строки згідно з графіком платежів (додаток № 1 до цього договору). Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Згідно із статтями 212, 651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у випадку порушення Підприємцем будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови даної угоди, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому, Банк направляє Підприємцю письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення Підприємцем заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30-ти днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 7 грудня 2023 року (пункт А3); за користування кредитом Підприємець сплачує фіксовані проценти у розмірі 20,90 % річних (пункт А6); Підприємець щомісячно сплачує Банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79 % від суми зазначеного у пункті А.2 цього договору ліміту в поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати (пункт А10); Підприємець сплачує Банку винагороду за управління фінансовим інструментом у розмірі 0,000001 % від суми встановленого у пункті А.2 цього договору ліміту. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати (пункт А11).

У додатку № 1 до договору сторони погодили графік погашення кредиту (ануїтетними платежами в період з 8 січня 2021 року по 7 грудня 2023 року.

Пунктами 2.2.2., 2.2.3., 2.2.5. договору передбачено, що Підприємець зобов`язується: сплатити проценти за користування кредитом відповідно до пунктів 4.1., 4.2., 4.3. цього правочину; повернути кредит у терміни, встановлені пунктами 1.2., 2.2.14., 2.3.2. цього договору; сплатити Банку винагороду відповідно до пунктів 2.3.5., 4.4., 4.5., 4.6., 4.13. даної угоди.

За приписами пункту 4.1. договору за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з пунктами 1.2., 2.2.3., 2.2.14., 2.3.2., 2.4.1. даного правочину Підприємець сплачує проценти у розмірі, зазначеному в пункті А.6 договору.

Згідно з пунктом 4.3. наведеної угоди сплата процентів за користування кредитом, передбачених пунктами 4.1.,4.2. цього договору, здійснюється відповідно до пункту А.8 договору. Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту.

Відповідно до пунктів 4.5., 4.6. договору Підприємець сплачує Банку винагороду за кредитне обслуговування згідно з пунктом А.10 вказаного правочину. Підприємець сплачує Банку винагороду за управління фінансовим інструментом згідно з пунктом А.11 цього договору.

За змістом пункту 2.3.2. договору при порушенні Підприємцем будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього правочину, Банк на свій розсуд має право, зокрема, змінити умови цього договору - зажадати від Підприємця дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому, згідно зі статтями 212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену в повідомленні дату. У цю дату Підприємець зобов`язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим правочином.

Пунктами 6.1. - 6.3. договору передбачено, що останній вважається укладеним з моменту підписання його сторонами. Договір у частині пункту 4.4. набуває чинності з моменту його підписання, а в решті частин - з моменту надання Банком розрахункових документів на використання кредиту в межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим правочином. Договір може бути змінений або розірваний за ініціативою однієї зі сторін у визначеному законом та цією угодою порядку.

Судом встановлено, що на виконання умов договору Банк надав Підприємцю погоджену сторонами суму кредитних коштів у розмірі 100 000,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією меморіального ордеру від 8 грудня 2020 року № TR.16053301.32337.70198 на суму 100 000,00 грн із призначенням платежу: "Видача кредиту згідно договору № N20.95. від 08/12/2020".

Проте, всупереч положенням вищенаведеного договору та графіку погашення кредиту (додаток № 1 до цього договору) відповідач взяті на себе за цією угодою обов`язки по поверненню кредиту, сплаті процентів і винагороди виконував неналежним чином, припинивши з липня 2022 року сплачувати кредитні платежі.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договору та суттєвим порушенням його умов, 21 квітня 2023 року позивач звернувся до відповідача з вимогою від 17 квітня 2023 року щодо дострокового повернення кредиту за договором до 24 квітня 2023 року.

Надсилання Банком вказаного листа-повідомлення на адресу Підприємця підтверджується наявними у матеріалах справи копіями: опису вкладення у цінний лист від 21 квітня 2023 року, списку згрупованих відправлень від 20 квітня 2023 року та фіскального чеку від 21 квітня 2023 року за списком № 10715.

Проте, наявна у Підприємця заборгованість за договором у добровільному порядку останнім сплачена не була.

Відповідно до частини 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За умовами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 10561 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно із частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 статті 1049 ЦК України).

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що у разі якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Договір, відповідно до статті 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи те, що на час розгляду даного спору сума заборгованості Підприємця зі сплати основного боргу за кредитом в розмірі 36 040,70 грн, а також сума його простроченої заборгованості за нарахованими процентами у сумі 612,69 грн та заборгованості за винагородою в розмірі 3 160,00 грн, підтверджені належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Банку про стягнення з Підприємця вищенаведених сум грошових коштів.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 1 000,00 грн штрафу (фіксована складова) та 5 000,00 грн штрафу (змінна складова) суд зазначає наступне.

Пунктом 1 статті 216 ГК України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з пунктом 1 статті 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до пункту 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі статтями 546, 547 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 5.8. договору встановлено, що у випадку порушення Підприємцем термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1 000,00 грн + 5% від суми встановленого у пункті А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із вказаної дати на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває на час розгляду даної справи.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 18 наступного змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)".

Враховуючи викладене та те, що штраф нараховано за порушення позичальником термінів платежів більше ніж на 30 днів, у період дії воєнного стану, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для нарахування та стягнення з відповідача 1 000,00 грн штрафу (фіксована складова) та 5 000,00 грн штрафу (змінна складова) у період дії воєнного стану в Україні. Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача вищевказаних штрафних санкцій є необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позов Банку підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи ? підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (49074, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Батумська, будинок 11; ідентифікаційний код 14360080) 36 040 (тридцять шість тисяч сорок) грн 70 коп. заборгованості за наданим кредитом, 612 (шістсот дванадцять) грн 69 коп заборгованості за процентами, 3 160 (три тисячі сто шістдесят) грн 00 коп заборгованості за винагородою та 2 332 (дві тисячі триста тридцять дві) грн 49 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 2 жовтня 2023 року.

Суддя Є.В. Павленко