ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" вересня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/4571/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді: Усатого В.О.

розглянувши заяву уповноваженої особи акціонерів ВАТ "Лозівське АТП-16309" Сидори С.І (вх.№25471 від 20.09.2023) про накладання заборони відчуження та реєстраційних дій у справі

за заявою ВАТ "Лозівське АТП - 16309"
до ВАТ "Лозівське АТП - 16309"
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Харківської області від 27.11.2014 ВАТ "Лозівське АТП-16309" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора.

Ухвалою суду від 26.04.2018 ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Черкасова С.А.

20.09.2023 від уповноваженої особи акціонерів ВАТ "Лозівське АТП -16309" надійшла заява про накладання заборони відчуження та реєстраційних дій (вх.№25471), в якій заявник просить суд :задовольнити заяву; заборонити Полешку В.В., TOB "Лозівське АТП 16309" (), їх представникам, будь-яким іншим особам та органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо відчуження чи реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - комплекс нежитлових будівель, загальною площею 5566,7 кв.м, а саме: пропускний пункт з побутовими приміщеннями, літ. "А-2", загальною площею 1069,4 кв.м; заправний пункт, літ. "Д", загальною площею 23,5 кв.м; механічна мийка "В", загальною площею 405,5 кв.м, з очисними спорудами літ. "С", "С-1", "С-2"; виробничий корпус літ. "Б-2", загальною площею 3983,9 кв.м; 2СК-26, літ. "Г", загальною площею 84,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., м.Лозова, вул. Польова, 1; заборонити ОСОБА_1 , TOB "Лозівське АТП 16309" (), їх представникам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо реконструкції, поділу/виділу чи об`єднання, передачі у власність або в оренду, купівлі-продажу, дарування, міни, виділення частки у статутному фонді, вчинення інших дій, що тягнуть за собою зміну характеристик об`єкту нерухомого майна або зміну власника об`єкту нерухомого майна - комплексу нежитлових будівель загальною площею5566,7 кв.м, а саме :пропускний пункт з побутовими приміщеннями, літ "А-2", загальною площею 1069,4 кв.м; заправний пункт, літ."Д", загальною площею 23,5 кв.м; механічна мийка "В", загальною площею 405,5 кв.м, з очисними спорудами літ "С", "С-1", "С-2"; виробничий корпус літ."Б-2", загальною площею 3983,9 кв.м; 2СК-26, літ."Г", загальною площею 84,4 кв.м., що знаходяться за адресою: Харківська область , м.Харків, вул.Польова,1.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на наявність, на думку Сидори С.І., ризику зміни власника або характеристик зазначеного нерухомого майна з метою ухилення від виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 21.08.2023.

Враховуючи, що суддя Усатий В.О. в період з 18.09.2023 по 25.09.2023 включно перебував на лікарняному, суд розглядає вищезазначену заяву у перший робочий день судді, а саме 26.09.2023.

Розглянувши матеріли заяви уповноваженої особи акціонерів боржника Сидори С.І. про накладення заборони відчуження та реєстраційних дій (вх.№ 25471 від 20.09.2023), суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Також, згідно з частиною 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному, гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Як наголосив Європейський суд у справі Горнсбі проти Греції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням. Так, право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Стгеесе), від 19 березня 1997 року, пункт 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GCJ. N 22774/93, n. 66. ECHR 1999-V). Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду 07 травня 2002 року; рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року). У пункті 43 рішення Європейського суду від 20 липня 2004 року у справі Шмалько проти України (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 етапі 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силуння, передачі у власність або в оренду, купівлі-продажу, дарування, міни, виділення частки у статутному фонді, вчинення інших дій, що тягнуть за собою зміну характеристик об`єкту нерухомого майна або зміну власника об`єкту нерухомого майна - комплексу нежитлових будівель загальною площею5566,7 кв.м, а саме :пропускний пункт з побутовими приміщеннями, літ "А-2", загальною площею 1069,4 кв.м; заправний пункт, літ."Д", загальною площею 23,5 кв.м; механічна мийка "В", загальною площею 405,5 кв.м, з очисними спорудами літ "С", "С-1", "С-2"; виробничий корпус літ."Б-2", загальною площею 3983,9 кв.м; 2СК-26, літ."Г", загальною площею 84,4 кв.м., що знаходяться за адресою:Харківська область , м.Харків, вул.Польова,1.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів.

Кодексом України з процедур банкрутства як спеціальним законом визначено особливі різновиди заходів забезпечення вимог кредиторів боржника, які є учасниками провадження у справі, та надано право їх застосування як за клопотанням учасників справи, так і за ініціативою суду. Разом із тим, загальні принципи застосування забезпечувальних заходів (на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх незастосування може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав кредитора як учасника провадження), дотримання доцільності, адекватності та співмірності застосованих заходів мають застосовуватися як загальні забезпечувальні норми відповідно до статті 136 ГПК України.

Відповідний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 50/790-43/173, від 31.05.2022 у справі № 924/1277/20.

Таким чином, при розгляді заяв (клопотань) учасників справи про вжиття заходів забезпечення у справі про банкрутство необхідно керуватися як нормами спеціального закону (ст. 40 КУзПБ), так і приписами процесуального закону (зокрема, ст. ст. 136, 137, 139, 140 ГПК України).

Частиною першою статті 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1,2,3 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання

Тобто, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заявник, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, зазначає, що існує ризик зміни власника або характеристик зазначеного нерухомого майна з метою ухилення від виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 21.08.2023.

Однак, заявником до суду не представлено жодного доказу на підтвердження вчинення ОСОБА_1 , ТОВ "Лозівське АТП 16309" або його посадовими особами, на теперішній час, дій, спрямованих на створення певних перешкод щодо подальшого розгляду справи чи ухилення від виконання приписів постанови Східного апеляційного господарського суду від 21.08.2023 року щодо витребування майна з чужого незаконного володіння.

Так само, заявником не підтверджено доказами, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання постанови суду чи вплине на подальший розгляду справи про банкрутство.

Суд також зазначає, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення сторони від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Тобто, подана заявником заява про забезпечення позову ґрунтується лише на формальних припущеннях останнього, оскільки, жодних доказів, які свідчили б про необхідність вжиття заходів для забезпечення позову не надано, а саме у суда наразі немає жодних обґрунтованих підстави вважати ,що майно може бути відчужено, в той час як відповідно до вимог ст.74 ГПК України, обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Суд звертає увагу, що відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України). Правомірне очікування ймовірності настання певних негативних наслідків має буде доведена заявником в загальному порядку відповідними доказами. Відсутність таких доказів позбавляє суд можливості здійснити забезпечення позову. В свою чергу, забезпечення позову за відсутності таких доказів буде вказувати на порушення ГПК України та неправомірного обмеження прав інших учасники у справі. В такий спосіб буде порушено загальні засади (принципи) господарського судочинства.

Крім того суд звертає увагу, що наразі в межах справи про банкрутство ВАТ "Лозівське АТП - 16309" не міститься та не надходило від учасників у справі жодних заяв про витребування майна, яке є предметом заяви про накладення заборони відчуження реєстраційних дій.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви уповноваженої особи акціонерів ВАТ "Лозівське АТП-16309" Сидори С.І (вх.№25471 від 20.09.2023) про накладання заборони відчуження та реєстраційних дій

Керуючись ст. ст. 2, 40, 58-67 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст 136-140, 232-236 ГПК України, господарський суд Харківської області, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви уповноваженої особи акціонерів ВАТ "Лозівське АТП-16309" Сидори С.І (вх.№25471 від 20.09.2023) про накладання заборони відчуження та реєстраційних дій відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в строки, передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя Усатий В.О.