ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2023м. ХарківСправа № 922/2413/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча Компанія "Мітра" (61023, м. Харків, вул. Динамівська, 2, кв. 57; ідент. код 41820211)

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Клеменова дача" (61070, м. Харків, вул. Клейменова Дача, 11; ідент. код 41765127)

про стягнення 175699,79 грн.

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча Компанія "Мітра", 07.06.2023 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Клеменова дача", в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком надані за період з липня 2018 по травень 2019 у сумі 108148,19 грн, у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за договором № 0101-1/19 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01.01.2019 року. Крім того, заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 13041,45 грн, нарахованих за період з 31.05.2019 по 05.06.2023; інфляційні втрати у розмірі 54510,15 грн за період з червня 2019 по квітень 2023. Також позивач просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.06.2023 прийнято позовну заяву ТОВ "Управляюча Компанія "Мітра" до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/2413/23 розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачеві, згідно статті 251 ГПК України, встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання.

Частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі, в порядку приписів ст. 120 ГПК України, та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами поштового зв`язку направлено копії ухвали від 12.06.2023 про відкриття провадження у справі на адреси місцезнаходження сторін.

Судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляду справи, а останні в розумінні вимог ст. 120, п. 3-6 ст. 242 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про такий розгляд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем, в порядку реалізації своїх процесуальних прав, до суду 03.07.2023 року подано відзив на позовну заяву (вх. 17123), я якому, зокрема, відповідачем заявлено клопотання про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 ГПК України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження визначені у ст. 252 ГПК України.

За приписами ч. 5 ст. 247 ГПК України, суд відмовляє у розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження або постановляє ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, якщо після прийняття судом до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову, відповідна справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, справи в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

За приписами ч. 6 ст. 252 ГПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Згідно з ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Як вбачається з ухвали суду від 12.06.2023 про відкриття провадження у справі № 922/2413/23, вказаною ухвалою у відповідності до положень ч. 1 ст. 250 ГПК України судом було вирішено питання про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, визнано справу малозначною на підставі п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, оскільки ціна позову складає 175699,79 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також зважаючи на договірний характер спірних правовідносин, незначну складність справи та незначний обсяг поданих позивачем доказів по справі, та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву викладені заперечення проти позову, а позивачем у відповіді на відзив викладені його пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення. При цьому, заявляючи у прохальній частині відзиву відповідне клопотання, відповідачем не наведено жодної підстави в його обґрунтування

На підставі викладеного, з огляду на приписи ст. 247-252 ГПК України, враховуючи, що спір у правовідносинах, що склались між сторонами у даній справі, відноситься до категорії спорів, пов`язаних з виконанням договору про надання послуг, та є спором незначної складності, та враховуючи, що позивачу та відповідачу забезпечено можливість реалізувати всі свої процесуальні права та добросовісно виконати свої обов`язки, передбачені законом, зокрема щодо подання у встановлені строки відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив, їх позиції щодо заявлених позивачем вимог досить повно викладено в поданих заявах по суті справи, а в матеріалах справи достатньо документів для вирішення справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, зважаючи на те, що відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про необхідність проведення судового засідання з повідомленням сторін та розгляду справи за правилами загального позовного провадження для забезпечення об`єктивного розгляду справи, повного та всебічного встановлення фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, заявленого у відзиві на позовну заяву від 03.07.2023 б/н, а відтак відмовляє в задоволенні зазначеного клопотання.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, з підстав викладених у заявах по суті спору (вх. 17123 від 03.07.2023, № 18450 від 14.07.2023, № 18786 від 18.07.2023), наголошує, що договір № 0101-1/19 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01.01.2019 року, на підставі якого виникли спірні правовідносини, підписаний з боку ТОВ "Управляюча Компанія "Мітра" неналежною особою, оскільки реквізити повноважень щодо підписання такого договору в фабулі договору не зазначено; іншою стороною договору № 0101-1/19 є співвласник багатоквартирного будинку за адресою 61033, м. Харків, вул. Клейменова Дача, 11, в особі голови правління Бадалова Руслана Раміз, що діє на підставі статуту. При цьому договір не містить відомостей головою правління саме якого підприємства є Бадалов Р.Р. Одночасно відповідач наголошує, що договір № 0101-1/19 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01.01.2019 року взагалі не містить жодних згадувань та реквізитів відповідача, а п. 11 цього договору унормовано, що плата за послуги з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Таким чином, за твердженнями відповідача, оскільки договір № 0101-1/19 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01.01.2019 року не укладався, то акти виконаних робіт за таким договором не можуть бути прийняті судом. Акт звірки взаєморозрахунків, за твердженнями відповідача не містить обов`язкових реквізитів, зокрема дати його складання та ПІБ особи, якою підписано договір від імені директора ОСББ "Клеменова дача".

Враховуючи те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.

Статтею 248 ГПК України унормовано, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 114 Господарського процесуального кодексу України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Разом з тим, враховуючи те, що з 22.07.2023 до 10.09.2023 включно суддя Шатерніков М.І. перебував у відпустці, тому справу розглянуто, складено повний текст рішення та його підписано судом після виходу судді на роботу.

Враховуючи викладене, розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи у розумні строки та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд виходи з наступного.

09.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Мітра (позивач, управитель) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку КЛЕМЕНОВА ДАЧА (відповідач, замовник) було укладено договір № 0907-1/18 про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд.

01 січня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Мітра та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку КЛЕМЕНОВА ДАЧА було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 0101-1/19.

Відповідно до умов вказаних договорів Управитель зобов`язується надавати співвласникам послуги з управління багатоквартирним будинком (послуга з управління), що розташований за адресою м. Харків, вул. Клеменова Дача, буд. 11, а співвласник зобов`язується оплачувати управителю послугу з управління.

Як вказує позивач, на підставі вищезазначених договорів позивачем у період з червня 2018 року по травень 2019 року надавалися відповідачу послуги з управління, що підтверджується наступними актами здачі-приймання робіт (наданих послуг) підписаними обома сторонами: № 0907-1/18 від 09 липня 2018 р., № 3107-2/18 від 31 липня 2018 р., № 3108-2/18 від 31 серпня 2018 р., № 3009-2/18 від 30 вересня 2018 р., № 3110-2/18 від 31 жовтня 2018 р., № 3011-2/18 від ЗО листопада 2018 р., № 3112-2/18 від 31 грудня 2018 р., № 3101-2/19 від 31 січня 2019 р., № 2802-2/19 від 28 лютого 2019 р., № 3103-2/19 від 31 березня 2019 р., № 3004-1/19 від 30 квітня 2019 р., № 3105-1/19 від 31 травня 2019 р. Відповідно до вказаних актів здачі-приймання робіт (надання послуг) сторони претензій одна до одної не мають.

У зв`язку з погодженням між сторонами достроково припинити дію договору № 0101-1/19 між позивачем та відповідачем було складено та підписано акт звірки взаєморозрахунків відповідно до якого сторони договору дійшли згоди про те, що станом на 31 травня 2019 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у загальному розмірі 148 148,19 грн.

Після підписання вказаного вище акту звірки взаєморозрахунків відповідачем з метою погашення визнаного останнім розміру заборгованості по договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 0101-1/19 від 01 січня 2019 року у розмірі 148 148,19 грн було здійснено її часткове погашення, а саме: 05.07.2019 відповідачем сплачено на рахунок позивача 15 000,00 грн;

- 13.08.2019 відповідачем сплачено на рахунок позивача 15 000,00 грн;

- 03.01.2020 відповідачем сплачено на рахунок позивача 10 000,00 грн.

Відповідно до пункту 10-11 договору, ціна послуги з управління становить 12,50 гривень (в тому числі податок на додану вартість, якщо управитель є його платником) на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку, сплата витрат електроенергії та водопостачання загальнобудміткового призначення.

Плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. За бажанням співвласника оплата послуги з управління може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Даний договір набирає чинності з 01 січня 2019 року та укладається строком на один рік. Договір з боку Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Мітра підписаний Дубницькою Н.Ю, що діє на підставі наказу, з боку Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку КЛЕМЕНОВА ДАЧА - від співвласників Бадалов Р.Р. та скріплений печатками сторін.

Факт, обсяги та вартість виконаних робіт підтверджується доданими до позовної заяви актами здачі-приймання робіт (наданих послуг) підписаними обома сторонами: № 0907-1/18 від 09 липня 2018 р., № 3107-2/18 від 31 липня 2018 р., № 3108-2/18 від 31 серпня 2018 р., № 3009-2/18 від 30 вересня 2018 р., № 3110-2/18 від 31 жовтня 2018 р., № 3011-2/18 від ЗО листопада 2018 р., № 3112-2/18 від 31 грудня 2018 р., № 3101-2/19 від 31 січня 2019 р., № 2802-2/19 від 28 лютого 2019 р., № 3103-2/19 від 31 березня 2019 р., № 3004-1/19 від 30 квітня 2019 р., № 3105-1/19 від 31 травня 2019 р., які підписані сторонами та скріплені печатками сторін договору.

Згідно наданого позивачем акту звірки взаєморозрахунків, складено та підписано між позивачем та відповідачем, сторони договору дійшли згоди про те, що станом на 31 травня 2019 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у загальному розмірі 148 148,19 грн.

У подальшому, за твердженням позивача, відповідачем з метою погашення визнаного останнім розміру заборгованості по договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 0101-1/19 від 01 січня 2019 року у розмірі 148 148,19 грн було погашено частину суми заборгованості у загальному розмірі 40000,00 грн, а саме: 05.07.2019 відповідач сплатив на рахунок позивача 15 0000,00 грн, 13.08.2019 відповідач сплатив на рахунок позивача 15 0000,00 грн, 03.01.2020 відповідач сплатив на рахунок позивача 10 0000,00 грн.

За таких підстав, за твердженнями позивача, станом на час звернення до суду за захистом своїх порушених майнових праві, за відповідачем обліковується заборгованість перед позивачем по договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 0101-1/19 від 01 січня 2019 року у розмірі 108 148,19 грн.

У зв`язку з простроченням оплат наданих послуг позивачем були нараховані на суму заборгованості за спірний період та заявлені до стягнення 3% річних у розмірі 13041,45 грн за період з 31.05.2019 по 25.06.2023 та інфляційні втрати у розмірі 54510,15 грн. за період з липня 2019 по квітень 2023. Вказані нарахування здійснені позивачем окремо по кожному факту прострочення.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

В свою чергу, відповідач у повному обсязі не визнає наявність заборгованості перед позивачем, наполягаючи, що спірний договір не був укладеним між сторонами та між ними не виникало жодних зобов`язань.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Суд констатує, що 09 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Мітра та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку КЛЕМЕНОВА ДАЧА було укладено договір № 0907-1/18 про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд; 01 січня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Мітра та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку КЛЕМЕНОВА ДАЧА було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 0101-1/19, який підписано представниками сторін та скріплено печатками Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Мітра та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку КЛЕМЕНОВА ДАЧА. За умовами вказаних договорів Управитель зобов`язується надавати співвласникам послуги з управління багатоквартирним будинком (далі - послуга з управління), що розташований за адресою м. Харків, вул. Клеменова Дача, буд. 11, а співвласник зобов`язується оплачувати управителю послугу з управління.

До матеріалів справи надано акти здачі-приймання робіт (наданих послуг): № 0907-1/18 від 09 липня 2018 р., № 3107-2/18 від 31 липня 2018 р., № 3108-2/18 від 31 серпня 2018 р., № 3009-2/18 від 30 вересня 2018 р., № 3110-2/18 від 31 жовтня 2018 р., № 3011-2/18 від 30 листопада 2018 р., № 3112-2/18 від 31 грудня 2018 р., № 3101-2/19 від 31 січня 2019 р., № 2802-2/19 від 28 лютого 2019 р., № 3103-2/19 від 31 березня 2019 р., № 3004-1/19 від 30 квітня 2019 р., № 3105-1/19 від 31 травня 2019 р., за якими ТОВ Управляюча компанія Мітра надала, а Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку КЛЕМЕНОВА ДАЧА було прийнято виконання наданих послуг на суми вказані у актах, а саме позивачем у період з червня 2018 року по травень 2019 року надавалися відповідачу послуги з управління багатоквартирним будинком. Акти скріплені печатками сторін. Відповідно до вказаних актів здачі-приймання робіт (надання послуг) сторони претензій одна до одної не мають.

Крім того, між сторонами складено та підписано станом акт звірки взаєморозрахунків відповідно до якого сторони договору дійшли згоди про те, що станом на 31 травня 2019 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у загальному розмірі 148148,19 грн. Вказаний акт звірки також скріплено печатками сторін.

Крім того, до матеріалів справи надано платіжні доручення, згідно з якими відповідачем здійснювались платежі на користь позивача, зокрема з посиланням на акт звірки б/н від 31.05.2019 р. та на договір № 0101-1/19 від 01.01.2019.

Відповідач наполягає, що правовідносини щодо надання позивачем послуг відповідачу не виникали, спірний договір № 0101-1/19 від 01.01.2019 є неукладеним, а відтак не може бути підставою для виникнення будь-яких зобов`язань сторін, зокрема щодо сплати заборгованості.

Разом з цим суд визнає безпідставними заперечення відповідача щодо факту виникнення правовідносин та розміру і вартості наданих позивачем послуг. При цьому, суд зауважує, що відповідач не беззаперечно вказує про відсутність факту надання послуг позивача на користь відповідача, а наголошує на вадах первинних документів, а саме актів здачі-приймання робіт (наданих послуг) та самого договору , укладеного сторонами.

Надані до матеріалів справи первинні документи (акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) мають посилання на час здійснення господарської операції, договір, за яким здійснюється поставка товару, найменування та вартість наданої послуги, найменування сторін договору (підпис представників позивача та відповідача, печатки юридичних осіб).

Примірника договорів, надані до матеріалів справи також скріплені печатками сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Відповідно до приписів п.п. 2.1, 2.4 вказаного Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно пункту 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

При цьому, слід зазначити, що вимоги Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" щодо правильності оформлення первинних документів, передбачають наявність в документах такого реквізиту, як «інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції» лише альтернативно такому реквізиту, як особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У даному разі, виникнення та наявність правовідносини між сторонами підтверджується саме іншими альтернативними даними, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції з боку сторін, а саме підписи уповноважених осіб, які скріплені печатками як Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Мітра (позивача), так і Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку КЛЕМЕНОВА ДАЧА (відповідачем).

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України обов`язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Отже, з аналізу правовідносин, що склались між сторонами у сукупності з умовами договору про надання послуг з управління, вбачається, що первинним документом, яким підтверджується факт здійснення господарської операції з надання послуг управління за договорами визначено відповідні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), які повинні мати реквізити, що надають можливість ідентифікувати відповідний правочин, представників осіб, які беруть участь у його вчиненні (підпис представника договірної сторони та печатку юридичної особи).

Акти здачі-прийняття послуг, копії яких залучені до матеріалів справи, з боку Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку КЛЕМЕНОВА ДАЧА містять підписи осіб без зазначення ПІБ та відтиски печатки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку КЛЕМЕНОВА ДАЧА, яка не заперечується відповідачем як дійсний відтиск печатки ОСББ КЛЕМЕНОВА ДАЧА.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Доказів вилучення на незаконних підставах у відповідача первинних бухгалтерських документів, певних управлінських та розпорядчих документів, якими підтверджується кількість та види печаток господарства, так само як неправомірне вилучення відповідної печатки ОСББ КЛЕМЕНОВА ДАЧА у відповідальної за її збереження особи та використання печатки за відсутності відповідних повноважень на вчинення відповідних дій, до матеріалів справи також надано не було.

Відповідно до ст. 75 ГПК України підставою для звільнення від доказування, зокрема, є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала суду або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені цією особою.

Матеріали справи не містять вироку суду в кримінальному провадженні, яким підтверджується факт фальсифікації підпису уповноважених осіб чи печатки юридичної особи на спірних видаткових накладних, таким чином суд визнає наявність відтиску печатки відповідача як альтернативних даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, а саме юридичної особи якій надано послуги, які прийняті без зауваження, - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку КЛЕМЕНОВА ДАЧА, та, відповідно, взяла на себе зобов`язання щодо оплати такого отриманого товару, а відтак акти надання послуг, на які посилається позивач, у сукупності з іншими матеріалами справи визнаються судом достатніми доказами виникнення у відповідача обов`язку оплатити отримані від позивача послуги.

При цьому, відповідачем не надано до матеріалів справи жодного належного доказу на підтвердження того, що доступ до печаток Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку КЛЕМЕНОВА ДАЧА мали стороні особи.

Одночасно суд наголошує, що спірний договір є діючим та не оскаржувався жодною із сторін.

Відповідно до ст. 62 ГК України підприємство самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органами місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торгівельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїх найменуванням та ідентифікаційним кодом.

Таким чином, відтиск печатки підприємства, наявний зокрема на первинних документах, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції (в даному випадку поставки товару).

Враховуючи вищевикладене, суд на підставі наявних матеріалів справи дійшов висновку, що спірні акти наданих послуг, які скріплені печатками сторін, що не спростовано відповідачем, є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", укладені з вадами такого документу, але не виключають можливість підтвердження факту участі отримувача такої послуги (відповідача) у вчиненні спірного господарського правочину, фіксує факт здійснення господарської операції і виконання договірних відносин та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриману послугу.

Окремо суд наголошує, що самим відповідачем здійснювались оплати грошових коштів на користь позивача, зокрема, із посиланням на договір № 0101-1/19 від 01.01.2019. При цьому, наявності інших правочинів, укладених між сторонами, матеріалами справи та відповідачем не підтверджена.

Таким чином, надані до матеріалів справи акти наданих послуг, договори про надання послуг та акт звірки взаємних розрахунків, скріплені печаткою відповідача, визнаються судом більш вірогідними доказами на підтвердження факту надання позивачем послуг відповідачу, прийняття таких послуг останнім, а відповідно й виникнення взаємних прав та обов`язків, зокрема щодо оплати наданих послуг.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторонами у договорі № 0101-1/19 визначений наступний порядок розрахунків за договором: не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним (п. 11 договору).

Таким чином, строк оплати відповідачем отриманих протягом лютого-травня 2019 року послуг на загальну суму 108148,19 грн., з огляду на вищевикладені положення договору настав, а відтак, відповідно до приписів ст. 612 ЦК України, відповідач визнається таким, що прострочив виконання з оплати наданих позивачем послуг за договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 0101-1/19 від 01.01.2019 р.

За приписами статей 13, 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач не надав суду належних доказів виконання домовленості або вмотивованих заперечень проти неї, а також враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, вимоги позивача в сумі основного боргу у розмірі 108148,19 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Мітра в межах даної справи позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд виходить з наступного.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати отриманих послуг позивачем було нараховано 3% річних у розмірі 13041,45 грн за період з 31.05.2019 по 25.06.2023 та інфляційні втрати у розмірі 54510,15 грн. за період з липня 2019 по квітень 2023.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 " визначено, що відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" Кабінет Міністрів України постановляє: "Установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі -COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 квітня 2023 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (№530-1Х) на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022р. № 64/2022 (Указ затверджено Законом №2102-ІХ від 24.02.2022) введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022р.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022р. №206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі.

Згідно ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Отже, відповідач у справі виступає у спірних відносинах з позивачем саме як колективний побутовий споживач (від імені всіх фізичних осіб співвласників) та договір укладений для забезпечення та сприяння співвласникам будинку в отриманні житлово-комунальних послуг належної якості та у встановлений строк.

Суд зазначає, що положення постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 прямо не забороняють нарахування ОСББ, які є юридичними особами, 3% річних та інфляційних втрат, не зважаючи на ті обставини, що ці неприбуткові організації створені мешканцями будинку (населенням) для забезпечення таких мешканців комунальними послугами та оплата таких комунальних платежів здійснюється за рахунок мешканців та за тарифами для населення. Проте, зазначене не відповідає засадам справедливості, оскільки безпідставно ставить об`єднання мешканців, які уклали колективний договір на отримання комунальної послуги, у гірше становище порівняно з мешканцями, які мають відповідні індивідуальні договори.

Отже, оскільки на час звернення позивача до суду, а також на даний час, діє воєнний стан, введений з 24.02.2022 в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, та враховуючи норми Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 р. № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", приписи яких забороняють нарахування та стягнення з населення (які є мешканцями ОСББ) неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення грн інфляційних втрат у сумі 37556,67 грн та 3 % річних у сумі 5193,24 грн, нарахованих позивачем після 23.02.2022 задоволенню не підлягає.

Здійснивши перерахунок інфляційних страт та 3% річних, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині, а саме стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 7848,21 грн за період з 31.05.2019 по 23.02.2022 та інфляційних втрат у розмірі 16953,48 грн за період з липня 2019 по лютий 2022.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру позовних вимог. Згідно з приписами ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір вник внаслідок неправомірних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зважаючи на те, що спір виник у зв`язку з невиконанням відповідачем у добровільному порядку своїх зобов`язань, позивачем доведено прострочення оплати основного боргу, а також враховуючи сплату позивачем за подання позову судового збору у мінімальному розмірі визначеному ЗУ "Про судовий збір", суд керуючись приписами ч. 9. ст. 129 ГПК України, вважає за необхідне судовий збір у розмірі 2684,00 грн., сплачений позивачем, покласти на відповідача у повному обсязі та стягнути з останнього на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статями 124, 129-1 Конституції України, статями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 165, 202, 233, 236-238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Мітра задовольнити частково.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Клеменова дача" (61070, м. Харків, вул. Клейменова Дача, 11; ідент. код 41765127) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча Компанія "Мітра" (61023, м. Харків, вул. Динамівська, 2, кв. 57; ідент. код 41820211) основний борг в розмірі 108148,19 грн, три відсотки річних в розмірі 7848,21 грн, інфляційні втрати в розмірі 16953,48 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В частині вимог про стягнення інфляційних втрат у сумі 37556,67 грн та 3 % річних у сумі 5193,24 грн в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено "21" вересня 2023 р.

Суддя М.І. Шатерніков