ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2023м. ХарківСправа №922/2163/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "ПРОКРЕДИТ БАНК"
до 1. Приватного підприємства "ЮТА" , 2. ОСОБА_1 , 3. ОСОБА_2
простягнення коштів

за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача-1 - Гончаренко В.В.

відповідача-2 - не з`явився;

відповідача-3 - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ПП "ЮТА", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій просить суд:

- стягнути на користь позивача з позичальника: відповідача-1 заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 10.09.2020 №202.49590/FW202.1517, який є невід`ємною частиною Рамкової угоди від 10.09.2020 №FW202.1517, а саме: капітал - 7.870.000,00 грн, проценти - 557.573,17 грн;

- стягнути на користь позивача з поручителя: відповідача-2, як солідарного з відповідачем-1 боржника, заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 10.09.2020 №202.49590/FW202.1517, який є невід`ємною частиною Рамкової угоди від 10.09.2020 №FW202.1517, а саме: капітал - 7.870.000,00 грн, проценти - 557.573,17 грн;

- стягнути на користь позивача з поручителя: відповідача-3, як солідарного з відповідачем-1 боржника, заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 10.09.2020 №202.49590/FW202.1517, який є невід`ємною частиною Рамкової угоди від 10.09.2020 №FW202.1517, а саме: капітал - 7.870.000,00 грн, проценти - 557.573,17 грн.

Фактичними підставами позову є бездіяльність відповідача-1 в частині повернення кредитних коштів за договором про відкриття кредитної лінії від 10.09.2020 №202.49590/FW202.1517, який є невід`ємною частиною Рамкової угоди від 10.09.2020 №FW202.1517.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.05.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі №922/2163/23.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.06.2023 у справі №922/2163/23 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 закрито підготовче провадження у справі №922/2163/23 та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 22.08.2023 у справі №922/2163/23 було оголошено перерву на 12.09.2023 ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 22.08.2023.

В судовому засіданні 12.09.2023 у справі №922/2163/23 було оголошено перерву на 19.09.2023 о 12:00 год. ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 12.09.2023.

19.09.2023 позивач на електронну пошту суду надіслав пояснення (вх. №25340/23) щодо нарахування відсотків за Договором про відкриття кредитної лінії від 10.10.2020 №202.49590/FW202.1517. Вказані пояснення судом досліджені та долучені до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання 19.09.2023 не з`явився, електронною поштою надіслав заяву про відкладення судового засідання (вх. №25229/23 від 18.09.2023). Господарським судом було відмовлено в задоволенні відповідної заяви ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 19.09.2023.

Присутній у судовому засіданні 19.09.2023 представник відповідача-1 та відповідача-3 проти задоволення позовних вимог заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позову. Також зазначає, що відповідачем-1 у липні 2023 були частково погашені прострочені відсотки за договором про відкриття кредитної лінії від 10.09.2020 №202.49590/FW202.1517 на суму 20.000,00 грн.

Відповідач-2 правом на участь представника в судовому засіданні 19.09.2023 не скористався, про розгляд справи повідомлявся судом у відповідності до положень ГПК України, зокрема, ухвала про повідомлення про дату, час і місце судового засідання 19.09.2023 була надіслана на електронну пошту відповідача-2, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Заслухавши вступне слово представника відповідачів-1, 3, перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

Між АТ «ПРОКРЕДИТБАНК» (банк) та ПП «ЮТА» (позичальник) була укладена Рамкова кредитна угода від 10.09.2020 №FW202.1517 (далі Угода). Згідно з її умовами банк встановлює для позичальника наступні рамкові кредитні умови: максимальна сума 15.000.000,00 грн, максимальний строк 120 місяців, максимальний розмір процентів 40% річних. Рамкова угода застосовується до таких кредитних послуг, які позичальник може одержати від банку згідно з умовами та положеннями, визначеними в цій Угоді: овердрафт; строковий кредит; відновлювальна кредитна лінія; гарантії, акредитиви (документарні операції); кредитні картки.

Використання будь-якої Кредитної послуги в рамках цієї Рамкової угоди можливе на підставі позитивного рішення компетентного внутрішнього органу банку і за умови укладення окремих кредитних договорів, які є невід ємними частинами цієї Угоди і не мають самостійного значення (Кредитні договори).

Кошти за кредитною послугою видаються згідно з Кредитним договором (пункт 4 Угоди).

Пунктом 16 Угоди визначено, що банк може вимагати дострокового погашення кредиту по будь-якому з кредитних договорів з важливої причини й оголосити кредитну послугу належною до сплати, а також вимагати негайного повного погашення кредиту з врахуванням усіх процентів та інших нарахувань. Важлива причина включає настання однієї або кількох нижчезазначених подій, зокрема позичальник прострочив належні до сплати платежі більше ніж на 30 календарних днів.

Вимога банку про дострокове погашення кредиту здійснюється у письмовій формі та на вибір банку вручається або передається позичальникові у порядку, встановленому п. 21 Угоди.

Позичальник зобов`язаний достроково погасити весь залишок кредиту протягом п`яти банківських днів з дня відправлення (вручення, якщо банк вручив вимогу) позичальнику чи поручителям вимоги, якщо інша сума чи строк дострокового погашення не будуть вказані у такій вимозі.

Відповідно до пункту 20 Угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та діє протягом строку дії кредитування, встановленого пункті 1 Рамкової угоди. Закінчення дії Рамкової угоди має наслідком лише припинення її умов щодо можливості укладення з позичальником нових Кредитних договорів та видачі нових кредитних послуг на підставі цієї угоди.

В подальшому між АТ «ПРОКРЕДИТБАНК» (банк) та ПП «ЮТА» (позичальник) в рамках вищевказаної Угоди був укладений Договір про відкриття кредитної лінії від 10.10.2020 №202.49590/FW202.1517 (далі Договір). Також між сторонами були укладені Договори про внесення змін до Договору про відкриття кредитної лінії від 26.11.2020 №1, від 05.03.2021 №2, від 03.09.2021 №3.

За умовами Договору (з урахуванням внесених змін) банк відкриває для позичальника відновлювальну кредитну лінію на наступних умовах: розмір ліміту в еквіваленті 7.870.000,00 грн. Періоди доступності: з 14.09.2020 по 14.09.2021, з 15.09.2021 по 14.09.2022, з 15.09.2022 по 14.09.2023.

Кредитна лінія, яка передбачена цим Договором, відкривається для формування оборотного капіталу (пункт 2 Договору).

Кредитна лінія є доступною для отримання, використання та погашення протягом періоду доступності, але не пізніше дати погашення(пункт 4 Договору).

На непогашену частину основної суми кредиту нараховуються проценти за наступною ставкою: тип процентної ставки змінювана, розмір процентів 12,00% річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Через кожні 12 місяців, починаючи з дати видачі кредиту та до моменту його повного погашення, розмір процентів за користування кредитом, виданим на підставі цього Договору змінюється (пункт 7 Договору).

Позичальник зобов`язаний повністю погасити кредитну лінію на дату погашення (пункт 8 Договору).

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань ПП «ЮТА» за Угодою та Договором, між АТ «ПРОКРЕДИТБАНК» (кредитор) та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (поручителі) були укладені Договори поруки від 10.09.2020 №№419952-ДП1, 152583-ДП1 (далі Договір поруки-1 та Договір поруки-2 відповідно).

Згідно з пунктом 2.1. Договорів поруки-1, 2 поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника (ПП «ЮТА») у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник.

Розмір зобов`язань позичальника визначається відповідно до кредитних договорів. При цьому розмір зобов`язань, які виникають з ОСОБА_4 угоди і укладених на її підставі кредитних договорів, визначається з врахуванням усіх існуючих та майбутніх кредитів, виданих в межах лімітів умов кредитування (пункт 2.2. Договорів поруки-1, 2).

Пунктом 3.2. Договорів поруки-1, 2 передбачено, що поручитель зобов`язаний належно повністю виконати зобов`язання позичальника у випадку та з моменту виникнення заборгованості позичальника у зв`язку із порушення умов кредитних договорів чи не можливістю виконання ним його зобов`язань. Кредитор може вимагати від поручителя дострокового виконання усіх зобов`язань позичальника за наявності підстав для дострокового виконання, які встановлені умовами кредитних договорів.

У відповідності до положень пункту 4.2. Договорів поруки-1, 2 кредитор вправі пред`явити вимогу поручителю про погашення заборгованості позичальника протягом 3 років з моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості позичальника.

На виконання умов Угоди та Договору позивачем були надані відповідачу-1 кредитні кошти, про що свідчить наявна в матеріалах справи банківська виписка по рахунку ПП «ЮТА» за період з 10.09.2020 по 10.05.2023.

Втім відповідач-1 всупереч умовам Угоди та Договору взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту в повному обсязі та строки визначені договором не виконав. Згідно з розрахунком позивача станом на 10.05.2023 заборгованість відповідача-1 за Договором становила в загальному розмірі 8.427.573,17 грн, з яких: 7.870.000,00 грн капітал (тіло кредиту), 557.537,17 грн проценти.

15.02.2023 позивачем на адресу відповідача-1 була надіслана претензія від 15.02.2023 вих. №15-02-23/1/45, в якій вимагав протягом 3-х банківських днів з моменту відправлення даної претензії повністю сплатити існуючий борг у загальному розмірі 8.560.084,30 грн.

Також, 15.02.2023 позивачем на адреси відповідачів-2, 3 були надіслані вимоги про виконання зобов`язань за договором поруки від 15.02.2023 вих. №15-02-23/1/43 від 15.02.2023 вих. №15-02-23/1/44, в яких вимагав протягом 3-х банківських днів повністю погасити за їх рахунок борг позичальника в загальному розмірі 8.560.084,30грн.

Втім, відповідачі заборгованість за Договором не сплатити, у зв`язку з чим вказані обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом.

Заперечуючи проти позову відповідач-1 зазначає, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ в Україну та введенням воєнного стану та території України, ПП «ЮТА» було позбавлене основного виду діяльності та призупинило господарську діяльність підприємства в цілому, що стало підставою для неможливості виконання зобов`язань за спірним Договором. Окрім цього зазначає, що позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують існування за відповідачем-1 заборгованості з тілу кредиту та відсотків за Договором саме у визначеному в розрахунках розмірі та у визначений позивачем період. Також останній зазначає, що нарахування відсотків у військовий стан є неправомірним та посилається на форс мажорні обставини.

У відзиві на позов відповідач-2 та відповідач-3 проти позовних вимог заперечують та зазначають, що на адреси ОСОБА_1 та ОСОБА_5 як поручителів не надходила вимога АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" щодо погашення заборгованості за Договором. Також зазначають, що позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують існування за ПП "ЮТА" заборгованості у визначеному в розрахунках розмірі.Також останні зазначають, що нарахування відсотків у військовий стан є неправомірним та посилаються на форс мажорні обставини.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають, зокрема, при виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці

Предметом розгляду за даним позовом є стягнення заборгованості за кредитним договором, сторонами якого є суб`єкти господарювання. Крім цього, позивачем заявлена позовна вимога до поручителів - фізичних осіб, які зазначені стороною правочину в забезпечення виконання зобов`язання відповідача-1 (суб`єкта господарської діяльності). За таких обставин, враховуючи приписи статей 4, 20, 45 ГПК України, даний позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Викладене узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 415/2542/15-ц.

З огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину, суд приймає Угоду та Договір як належну підставу, у розумінні норм статті 11 названого Кодексу, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, у межах кредитного договору позичальник отримує кредитні кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернені позики.

Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав належним чином, надавши відповідачеві-1 право користування кредитними коштами в межах ліміту доступності (7.870.000,00 грн), що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою по рахунку позичальника ПП «ЮТА». Факт отримання та користування кредитним коштами відповідачем-1 не заперечується.

Посилання відповідача-1 на те, що з матеріалів справи не можливо встановити коли саме та якими частинами погашалася заборгованість за Договором судом відхиляють, оскільки з наявної в матеріалах справи виписки з рахунку ПП "ЮТА" за період з 10.09.2020 по 10.05.2023 вбачається, що відповідач-1, починаючи з 14.09.2020 користувався наданими позивачем кредитними коштами, а також здійснював погашення заборгованості за Договором.

Таким чином, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Доказом наявності заборгованості у спорах, що виникають з кредитних відносин, є бухгалтерський документ у формі виписки банку по рахунку позичальника, де відображаються усі операції, які відбуваються з коштами.

При цьому, суд зазначає, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (постанови Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №910/10254/18, від 19.02.2020 у справі №910/16143/18, від 26.02.2020 у справі №911/1348/16, від 19.11.2020 у справі №910/21578/16, від 20.04.2023 у справі №910/5174/21).

Статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями статті 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що за умовами пункту 1 Договору (зі змінами) сторонами погоджено періоди доступності кредитної лінії у сумі 7.870.000,00 грн, а саме: перший період доступності діє з 14.09.2020 по 14.09.2021; другий період доступності діє з 15.09.2021 по 14.09.2022; третій період доступності дії з 15.09.2022 по 14.09.2023.

За умовами пунктів 5, 8 Договору термін дії кредитної лінії завершується після закінчення періоду доступності, або в день повного закриття ліміту у дату, вказану в п. 1 цього договору як дата закінчення строку дії періоду доступності (далі - дата погашення). Позичальник зобов`язаний повністю погасити кредитну лінію на дату погашення.

При цьому згідно з пунктом 3 Договору кредит видається в межах дії відповідного періоду доступності за умови, що дата видачі кредитних коштів передує даті погашення.

"Період доступності" означає період, встановлений п. 1 цього договору, який діє від початку строку дії Періоду доступності до його закінчення. Кожний наступний період доступності (крім першого) починає діяти у зазначені п. 1 цього договору календарні дати лише за умови прийняття банком відповідного рішення та направлення позичальнику повідомлення.

Отже, як слідує з умов Договору позичальник набуває право користування кредитним лімітом, кожного наступного періоду доступності, за умови прийняття банком рішення про надання позичальнику такого права, що є наслідком надсилання позичальнику відповідного повідомлення про прийняте рішення.

Аналізуючи умови укладеного сторонами Договору, суд дійшов висновку про те, що кредитування позичальника ПП «ЮТА» припинилось 14.09.2022, а з 15.09.2022 у відповідача-1 виник обов`язок погашення простроченої заборгованості по тілу кредиту. Дана обставина позивачем не заперечується.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, ПП «ЮТА» всупереч умовам Угоди та Договору не здійснив погашення заборгованості по тілу кредиту, а також сплати процентів за користування кредитними коштами у встановлені Договором строки та розмірі, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Станом на 10.05.2023 заборгованість відповідача-1 за Договором становить у загальному розмірі 8.427.573,17 грн, з яких: 7.870.000,00 грн капітал (тіло кредиту), 557.537,17 грн проценти.

Аргументи відповідача-1 про те, що розмір нарахованих відсотків позивачем належним чином на доведений судом оцінюються критично, оскільки з доданої до позовної заяви таблиці розрахунку, а також наданих під час розгляду справи пояснень вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховувалися з першого дня користування кредитом та станом на 03.07.2022 їх розмір становив 370.004,84 грн за період з 03.02.2022 по 03.07.2022; за період з 04.07.2022 по 01.08.2022 банком нараховані відсотки в сумі 77.528,24 грн; за період з 02.08.2022 по 01.09.2022 банком нараховані відсотки в сумі 77.528,25 грн; за період з 02.09.2022 по 14.09.2022 банком нараховані відсотки в сумі 32.511,84 грн. А всього нараховані відсотки на суму 557.573,17 грн. При цьому, нарахування відсотків за користування кредитом після 14.09.2022 позивачем не здійснювалося у зв`язку із закінченням терміну кредиту (періоду доступності).

Твердження відповідачів про те, що стягнення відсотків за Договором на період дії військового стану є незаконним судом відхиляються, оскільки відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Тобто, виходячи з вищезазначеного випливає, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Проте, позивачем нараховані лише відсотки у відповідності до статті 1048 ЦК України та умов Договору, тому посилання відповідачів на незаконність стягнення таких відсотків є безпідставним.

Всупереч положень статей 13, 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом) відповідачем-1 факту належного виконання зобов`язання у визначений Договором строк не доведено; доказів належного виконання договірних зобов`язань щодо повного повернення капіталу за Договором та сплати процентів за користування кредитом у повному обсязі суду не надано.

Щодо посилань відповідачів на форс-мажорні обставини, суд зазначає наступне.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Згідно Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22.05.2022 № 2263-IX.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 12.08.2022 № 7664, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 15.08.2022 № 2500-IX, який набрав чинності 17.08.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Таким чином, станом на теперішній час продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 21.11.2022 р.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

З листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 вбачається, що Торгово-промислова палата України (далі по тексту - ТПП України) на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Слід відмітити, що існування обставин форс-мажору щодо порушення/невиконання зобов`язань може доводитися будь-якими доказами (постанова Верховного Суду у справі № 912/3323/20 від 21 липня 2021 року).

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що сам факт введення воєнного стану не може вважатись належною правовою підставою для не виконання зобов`язань, а обставини, які виникли у зв`язку з війною мають безпосередньо впливати на можливість контрагента виконати свій обов`язок, отже сторона, яка посилається на вказану обставину повинна довести зв`язок між неможливістю виконання зобов`язання та військовими діями.

Втім, порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) чітко визначено в Законі України "Про торгово-промислові палати в Україні" та деталізовано в розділі 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 за №40(3), з наступними змінами).

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

За умовами пункту 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 Регламенту).

Отже у Законі та Регламенті зазначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом, а не листом на сайті ТПП України.

Лист ТПП України від 28.02.2022 не містить (і не може містити) ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Більш того, загальний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між військовою агресією російської федерації проти України та неможливістю виконання конкретного зобов`язання (у цьому випадку - Рамкової кредитної угоди №від 10.09.2020 №FW202.1517 та Договору про відкриття кредитної лінії від 10.10.2020 №202.49590/FW202.1517, а також Договорів поруки від 10.09.2020 №№419952-ДП1, 152583-ДП1.

В матеріалах справи відсутні сертифікати ТПП України щодо вищезазначених договорів.

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 19 серпня 2022 року у справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 926/2343/16, від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18 та від 25 листопада 2021 року у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Суд також звертає увагу на те, що за загальним правилом неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а не від виконання самого зобов`язання (частина перша статті 617 ЦК України, стаття 218 ГК України), тому заперечення відповідачів проти задоволення позову є безпідставними.

Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Так, у забезпечення виконання зобов`язань ПП «ЮТА» за Договором між позивачем та відповідачами-2, 3 були укладені Договори поруки-1, 2. Предметом яких відповідно до пункту 2 є надання поруки поручителями ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) перед кредитором (АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК") за виконання усіх зобов`язань позичальника (ПП «ЮТА») у їх повному обсязі як солідарні з позичальником боржники.

Згідно з положеннями пунктів 2.2., 2.3. Договорів поруки-1, 2 розмір зобов`язань позичальника визначається відповідно до кредитних договорів. Порука у повному обсязі поширюється на зобов`язання позичальника із врахуванням усіх кредитних договорів, а також змін та/або доповнень до кредитних договорів з моменту набрання ними чинності.

Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з положеннями частин першої, четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії відноситься до преклюзивних, як строк існування самого зобов`язання поруки, а його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Так, пунктом 4.1. Договорів поруки-1, 2 встановлено, що порука діє з моменту укладення договору протягом усього часу дії, встановленого рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії рамкової угоди чи належне виконання усіх вимог кредитора. Припинення окремих кредитних договорів чи погашення заборгованості позичальника до моменту припинення строку дії рамкової угоди, а також непред`явлення кредитором вимоги про погашення поручителем заборгованості позичальника не тягне за собою припинення поруки. Кредитор вправі пред`явити вимогу поручителю про погашення заборгованості позичальника протягом 3 років з моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості позичальника.

Посилання відповідача-2 та відповідача-3 на те, що на їх адресу не надходила вимога АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" щодо сплати заборгованості суд відхиляється. Оскільки з доданих до позовної заяви документів вбачається, що 15.02.2023 позивачем на адреси відповідача-2 та відповідача-3 були надіслані вимоги про виконання зобов`язань за договором поруки №№15-02-23/1/43, 15-02-23/1/44, що підтверджується відповідними описами вкладення до цінного листа (том 1, арк. 44).

Відтак, з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів виконання позичальником своїх зобов`язань за Договором щодо повного повернення кредитних коштів, суд встановив, що станом на дату звернення з позовом до суду порука не припинилась, адже кредитор звернувся з вимогою про стягнення в межах трирічного строку з дня настання строку виконання забезпеченого зобов`язання.

Таким чином, враховуючи встановлення судом факту порушення позичальником ПП «ЮТА» договірних зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та відсутність у матеріалах справи доказів виконання відповідачами-2, 3 своїх зобов`язань за договорами поруки-1, 2, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів, заборгованості за Договором у загальному розмірі 8.407.573,17 грн, з яких: 7.870.000,00 грн капітал (тіло кредиту), 537.573,17 грн проценти в цій частині визнаються судом обґрунтованими.

Відповідно до положень статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Разом із тим, після відкриття провадження в даній справі відповідачем-1 була частково сплачена заборгованість за відсотками в сумі 20.000,00 грн, про що свідчить надана копія платіжної інструкції від 24.07.2023 №455004406.

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Таким чином, оскільки між сторонами відсутній предмет спору в частині позовних вимог про стягнення відсотків за Договором у сумі 20.000,00 грн, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в цій частині вимог.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи приписи статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України, якими передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини, доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем-1 умов Договору та діючого законодавства, та оскільки відповідачами не спростовано наявності заборгованості - суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з відповідача-1, відповідача-2 та відповідача-3 на користь позивача 7.870.000,00 грн капіталу (тіло кредиту), 537.573,17 грн процентів.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України та статтею 7 Закону України "Про судовий збір". Згідно з приписами останньої позивачеві після надходження на адресу суду відповідного клопотання підлягає поверненню з державного бюджету 300,00 грн у зв`язку з закриттям провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення відсотків у розмірі 20.000,00 грн.

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд зазначає, що солідарне стягнення суми судових витрат, до яких належать витрати зі сплати судового збору, положеннями ГПК України не передбачено.

Враховуючи задоволення позову, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви підлягають відшкодуванню відповідачами-1, 2 в розмірі 42.037,87грн з кожного та відповідачем-3 у розмірі 42.037,86 грн на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Приватного підприємства "ЮТА" (61068, м. Харків, вул. Фесенківська, буд. 12/14, ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Акціонерного товариства "ПРОКРЕДИТ БАНК" (03115, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 107А, ) заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії від 10.09.2020 №202.49590/FW202.1517, який є невід`ємною частиною Рамкової угоди від 10.09.2020 №FW202.1517, а саме: капітал 7.870.000,00 грн; проценти - 537.573,17 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Стягнути з Приватного підприємства "ЮТА" (61068, м. Харків, вул. Фесенківська, буд. 12/14, ) на користь Акціонерного товариства "ПРОКРЕДИТ БАНК" (03115, м. Київ, пр.. Перемоги, буд. 107А, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 42.037,87 грн.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "ПРОКРЕДИТ БАНК" (03115, м. Київ, пр.. Перемоги, буд. 107А, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 42.037,87 грн.

7. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

8. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Акціонерного товариства "ПРОКРЕДИТ БАНК" (03115, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 107А, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 42.037,86 грн.

9. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

10. В частині стягнення відсотків у сумі 20.000,00 грн провадження у справі закрити на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "26" вересня 2023 р.

Суддя Н.С. Добреля