ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/735/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика"

до відповідача Фізичної особи - підприємця Мороза Миколи Павловича

про стягнення боргу 32 127,99 грн.

Секретар судового засідання Лиманський А.Ю.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця Мороза Миколи Павловича про стягнення боргу 32 127,99 грн., з яких 24 737,67 грн. прострочені платежі по тілу кредиту, 7 390,32 грн. прострочені платежі по відсотках.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору №214337-КС-001 від 30.01.2021 про надання кредиту, а саме несвоєчасне повернення кредитних коштів позивачу.

Також позивач просить покласти на відповідача судові витрати.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ухвалою суду від 25.07.2023 року, не надав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 25 липня 2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" від 20.07.2023 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Справу призначено до слухання в засіданні на 15 серпня 2023 р. на 10:15 год.

15 серпня 2023 року представники позивача та відповідача до суду не прибули. Судом вживалися заходи щодо повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. До суду повернувся конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі, що направлявся відповідачу (на адресу: 35360, Рівненська область, Рівненський район, с.Велика Омеляна, вул.Весняна, буд.20) з відміткою органу поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання". Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців юридична адреса відповідача: 35360, Рівненська область, Рівненський район, с.Велика Омеляна, вул.Весняна, буд.20. За таких обставин, враховуючи запроваджений воєнний стан на території України, з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, відповідно до ст.202 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався на 19 вересня 2023 року на10:15 год.

19 вересня 2023 року представники позивача та відповідача до суду не прибули. Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У зв`язку з чим слухання справи було повторно відкладено на 26 вересня 2023 року на 10:30 год.

26 вересня 2023 року представники позивача та відповідача до суду не прибули.

Від відповідача повторно надійшло клопотання від 26.09.2023 про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Клопотання відповідача не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Участь у засіданні судом не визнавалася обов`язковою.

Судом вживалися належні заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За умовами п.2 ч.3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

За таких обставин, враховуючи, що неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, господарським судом встановлено наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

30.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" (далі - Кредитодавець) та Фізичною особою - підприємцем Морозом Миколою Павловичем (далі - Позичальник) було укладено Договір № 214337-КС-001 про надання кредиту (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1 Договору, Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 52 000,00 грн. (П`ятдесят дві тисячі грн.) на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (надалі Договір).

Сторонами відповідно до умов Договору кредиту погоджено, що кредит надається строком на 24 тижні; Процента ставка: в день 0,71129808, фіксована; Комісія за надання Кредиту (далі - Комісія): 2 600,00 грн; Загальний розмір наданого Кредиту: 52 000,00 грн; Термін дії Договору до 17.07.2021 р.; Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту : 96 120,00 грн.

Пунктом 2 Договору передбачено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (проценти за користування кредитом) нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно графіку платежів.

Відповідно до п. 3 Договору встановлено графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного Договору.

Так, на виконання умов Договору ТОВ "Бізнес позика" видало ФОП Морозу М. П. кредит у розмірі 52 000,00 грн, шляхом перерахування на банківську карту Позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).

29 квітня 2021 року між ТОВ "Бізнес позика" та Фізичною особою підприємцем Морозом Миколою Павловичем укладено Додаткову угоду № 1 від 29.04.2021 р. до Договору № 214337-КС-001 про надання кредиту (Далі Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідно до умов Додаткової угоди № 1 ТОВ "Бізнес позика" надає Позичальнику додатково кредит в сумі 27 000,00 грн. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту 4050,00 грн.

Між ТОВ "Бізнес позика" та Фізичною особою підприємцем Морозом Миколою Павловичем укладено Додаткову угоду № 2 від 29.09.2021 р. до Договору № 214337-КС-001 про надання кредиту (Далі Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідно до умов Додаткової угоди № 2 ТОВ "Бізнес позика" надає Позичальнику додатково кредит в сумі 45 000,00 грн. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту 6750,00 грн.

Відповідач свої зобов`язання щодо повернення наданих грошових коштів в порядку та на умовах, передбачених Договором про надання кредиту здійснив частково.

Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 214337-КС-001 Позичальника ОСОБА_1 , Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 214337-КС-001 на загальну суму 237 874,03 грн.

Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Відповідно до розрахунку Позивача станом на дату подання позовної заяви заборгованість Відповідача за кредитним Договором становила 32 127,99 грн з яких:

- заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом 24 737,67 грн;

- заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом 7 390,32 грн.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

Як унормовано положеннями статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів та договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, а порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, не допускається. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексу України.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Правовідносини сторін у цій справі виникли з договору про надання кредиту.

У силу положень ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено та відповідачем не спростовано, що відповідно до договору, позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 52 000,00 гривень, що підтверджується довідками, долученими до матеріалів справи.

Отже матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином та в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання за договором, надавши ФОП Морозу М.П. кредитні кошти в розмірі 52 000,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1, 2 кредитного договору, плата за користування Кредитом за цим Договором фіксована та становить 0,71129808 процентів. Протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (проценти за користування кредитом) нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно графіку платежів.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом, суд не виявив у ньому помилок, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі 7 390, 32 грн .

Матеріалами справи підтверджено заборгованість відповідача по кредитному договору № 214337-КС-001 від 30.01.2021 (заборгованість по кредиту у розмірі 24 737,67 грн та заборгованість за процентами у розмірі 7 390,32 грн).

Вказаний кредитний договір відповідач у судовому порядку не оспорив, натомість отримав кредитні кошти, користувався ними та частково погашав заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі (ст. 4 Закону).

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Статтею 6 даного закону передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Відповідно до ст.8 вищевказаного закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Відповідно до п. п. 1, 6 ч. 1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Частиною 6 статті 11 вищевказаного закону передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 вказаного закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем, який в судове засідання повторно не з`явився, письмовий відзив на позов не подав, а тому вони підлягають до повного задоволення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Правилами статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Висновки суду.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №214337-КС-001 від 30.01.2021 року в розмірі 32 127,99 грн., з яких: прострочена заборгованість боргу (Кредиту) у розмірі - 24 737,67 грн., прострочена заборгованість за процентами у розмірі - 7 390,32 грн.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору в розмірі 2 147,20 грн.

За звернення до суду з позовною заявою майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн, що підтверджується долученою до матеріалів справи платіжною інструкцією №1487 від 17.05.2023 на суму 214,72 грн та платіжною інструкцією №2378 від 14.07.2023 на суму 1932,48 грн.

Оскільки позовна заява подана до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", то за її подання позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 147,20 гривень: 2 684,00 грн. (ставка судового збору, визначена в підпункті 1) пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір") Х 0,8 (понижуючий коефіцієнт, встановлений частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір"), що узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом в Ухвалі від 20.10.2021р. у справі N 914/2410/21, а також в Постанові Великої Палати від 16.11.2022р. по справі № 916/228/22 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108086905).

Відповідач попереднього розрахунку судових витрат не подавав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У даній справі позов задоволено.

Відтак, судовий збір в сумі 2 147,20 грн., згідно положень статті 129 ГПК України покладається на відповідача.

Доказів понесення інших судових витрат, зокрема на правову допомогу, позивач не подав та не підтвердив.

Керуючись ст.ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мороза Миколи Петровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (01133, м. Київ, б. Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, ) заборгованості за кредитним договором №214337 - КС-001 від 30.01.2021 року в розмірі 32 127 грн 99 коп, з яких: прострочена заборгованість боргу (Кредиту) у розмірі - 24 737 (двадцять чотири тисячі сімсот тридцять сім) грн 67 коп., прострочена заборгованість за процентами у розмірі - 7 390 ( сім тисяч триста дев`яносто) грн 32 коп. та 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 26 вересня 2023 року.

Суддя Бережнюк В.В.