ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" вересня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1921/23

Господарський суд Київської області у складі судді: Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Державного підприємства «Гарантований покупець», м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе,

про стягнення 38329971,51 грн

секретар судового засідання Самусь В.С.

за участю представників:

від позивача: Прокопів Н.М. (довіреність від 27.12.2022 № 122-Д); Зінченко О.М. (довіреність від 03.04.2023 № 145-Д);

від відповідача: Тронь І.В. (довіреність від 30.03.2023 № 132).

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», в якій позивач просить стягнути 38329971,51 грн, з яких 24332879,81 грн пені, 1879024,75 грн штрафу, 1547255,42 грн 3 % річних та 10570811,53 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язання з оплати придбаної у позивача електричної енергії за період з березня 2022 року по квітень 2023 року у строк, встановлений пунктом 4.4. договору № 462/03/22 від 08.03.2022, укладеного між позивачем та відповідачем, у зв`язку з чим позивачем на підставі статті 625 ЦК України нараховано 1547255,42 грн 3 % річних та 10570811,53 грн інфляційних втрат, на підставі пункту 7.2 договору нараховано 24332879,81 грн пені та на підставі пункту 7.3 договору нараховано 1879024,75 грн штрафу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 26.07.2023.

19.07.2023 до господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 24332879,81 грн. пені, 1879024,75 грн. штрафу, 10570811,53 грн. інфляційних витрат та відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних в частині 988149,01 грн. Відповідач вважає, що позивач своїми діями, які полягають в системному надсиланні відповідачу актів зарахування зустрічних однорідних вимог, в яких позивач зазначав про непогашення взаємозаліком частини зобов`язань відповідача або погашення їх з запізненням прострочив зі свого боку прийняття виконання зобов`язання від відповідача. Посилаючись на статтю 613 ЦК України, відповідач наполягає, що ним було належним чином виконано зобов`язання в строки, передбачені договором та наказом Міненерго від 21.03.2022 № 132, але внаслідок прострочення кредитора належним чином виконане зобов`язання не було прийнято позивачем, а тому виконання зобов`язання було відстрочено. За наведених обставин відповідач вважає, що твердження позивача про прострочення виконання зобов`язання після строку, встановленого договором та наказом Міненерго від 21.03.2022 № 132, не відповідає дійсності. Щодо нарахування штрафу та пені, відповідач вказує, що в силу підпункту 16 пункту 1 постанови НКРЕКП № 332 зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договором, на весь період дії воєнного стану. Крім того, відповідач звертає увагу, що згідно з пунктом 7.6 договору строк виконання зобов`язання по сплаті штрафу та пені ще не настав, оскільки позивач не звертався до відповідача письмово з відповідним зверненням. Посилаючись на пункт 4.4 договору, відповідач стверджує, що періодом, протягом якого у нього існує зобов`язання з оплати електроенергії, і яке він може прострочити, є період з 10 по 12 число кожного місяця, наступного за розрахунковим, і починаючи з 13 числа зобов`язання припиняється в силу обов`язкового взаємозаліку зустрічних однорідних вимог, передбаченого договором і чинним законодавством. Також, відповідач заявляє про пропуск позивачем строків позовної давності щодо стягнення цих вимог. Зважаючи, що строк прострочення зобов`язання складає менше 15 календарних днів в кожному місяці, то інфляційні втрати не нараховуються. Також, відповідач не згодний з розрахунком 3 % річних.

25.07.2023 до господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він просить суд задовольнити у повному обсязі позовні вимоги Гарантованого покупця. Позивач вказує, що пункт 8 наказу Міненерго № 132 передбачає необхідність здійснення учасниками ринку зарахувань зустрічних однорідних вимог, шляхом оформлення відповідних правочинів. Позивач стверджує, що пункт 8 наказу Міненерго № 132 та пункт 4.7 договору не припиняють грошового зобов`язання відповідача перед позивачем та не змінюють строків оплати за договором. Позивач також вказує на те, що законом не встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору, а тому пред`явлення чи непред`явлення претензії позивачем не впливає на право Гарантованого покупця на стягнення з відповідача штрафних санкцій в судовому порядку. Також, позивач звертає увагу, що постанова НКРЕКП № 332 є підзаконним нормативно-правовим актом та не може обмежувати право на стягнення неустойки гарантоване ЦК України. Позивач стверджує, що твердження відповідача про пропуск позовної давності спростовуються нормами чинного законодавства, а саме: пунктами 12, 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України. Крім того, позивач акцентує увагу на правильності розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних.

08.08.2023 через систему «Електронний суд» до господарського суду Київської області від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 24332879,81 грн. пені, 1879024,75 грн. штрафу, 10570811,53 грн. інфляційних витрат та відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних в частині 988149,01 грн. Відповідач акцентує увагу на тому, що наказ Міненерго № 132, є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини сторін в період існування воєнного стану, відповідно позивач, не здійснивши зарахування зустрічних однорідних вимог, маючи можливість зарахувати в погашення заборгованості грошові кошти, які винен відповідачу за іншим договором, порушив вимоги положень наказу Міненерго № 132. За наведених обставин відповідач вважає, що у позивача відсутнє право на стягнення заборгованості за договором в частині, що суперечить спеціальній нормі законодавства, оскільки у його діях вбачається ухилення від виконання нормативного акту, що має розцінюватись, як прострочення кредитора відповідно до частини 1 статті 613 ЦК України та частини 1 статті 221 ГК України, оскільки він не вчинив дії, передбаченої актом цивільного законодавства. Також відповідач вважає безпідставними аргументи позивача щодо неможливості застосування норм Постанови НКРЕКП № 332 стосовно незастосування штрафних санкцій, з огляду на наявний правовий висновок Верховного Суду у справі № 922/1948/22.

29.08.2023 через систему «Електронний суд» до господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру неустойки у випадку ухвалення рішення про її стягнення з відповідача на 95 %. Вказане клопотання мотивовано тим, що відповідач повністю виконав своє зобов`язання перед позивачем шляхом взаємозаліку зустрічних вимог, як це передбачено наказом Міністерства енергетики № 132. Відповідач зазначає, що вважає свою заборгованість простроченою не зі своєї вини, а з вини кредитора. Також відповідач звертає увагу, що станом на 31.12.2022 прострочена заборгованість позивача перед відповідачем становила ,66 грн, що підтверджується двостороннім актом звірки від 31.12.2022, яка виникла внаслідок не виконання позивачем дій, передбачених пунктом 8 наказу Міністерства енергетики № 132. Відповідач звертає увагу на те, що позивач не надав жодних доказів щодо наслідків для нього, які послідували за простроченням виконання зобов`язання, а також доказів понесених збитків. Також, відповідач вважає, що розмір неустойки, заявлений позивачем, є неспівмірним з поведінкою відповідача. Відповідач пояснив, що він, як постачальник універсальних послуг, реалізовує електроенергію побутовим споживачам (домогосподарствам) за цінами, встановленими регулятором, тобто виконує соціальну функцію і застосування до нього неустойки у визначеному позивачем розмірі може призвести до порушення балансу інтересів на ринку електричної енергії.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.08.2023 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

12.09.2023 до господарського суду Київської області від позивача надійшли заперечення на клопотання про зменшення неустойки, у якому він просить суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача.

14.09.2023 до господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, у якому він просить суд зупинити провадження у справі № 911/1921/23 до прийняття рішення Верховним Судом по справі № 911/1359/22. В обґрунтування зазначеного клопотання позивач зазначив, що як у справі № 911/1359/22, так і у даній справі предметом розгляду є стягнення пені між учасниками ринку електричної енергії за договорами, укладеними відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», нарахованих під час дії воєнного стану.

Представники позивача у підготовчому засіданні 14.09.2023 підтримали заявлене клопотання та просили суд зупинити провадження у даній справі.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 14.09.2023 не заперечував проти зупинення провадження у даній справі.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи № 911/1921/23, судом встановлено наступне.

На виконання наказу Міністерства енергетики України від 05.03.2022 № 106 «Про забезпечення електричної енергії необхідних для задоволення потреб побутових споживачів» 08.03.2022 між ДП «Гарантований покупець» (Гарантований покупець) та ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» (Електропостачальник) було укладено договір № 462/03/22.

Відповідно до пункту 1.1 договору № 462/03/22 Гарантований покупець зобов`язується продавати, а Електропостачальник зобов`язується на виконання наказу Міністерства енергетики України від 05.03.2022 № 106 «Про забезпечення електричної енергії необхідних для задоволення потреб побутових споживачів» купувати електричну енергію, відповідно до умов цього договору.

Пунктом 4.4 договору № 462/03/22 передбачено, що оплата за придбану у Гарантованого покупця електричну енергію здійснюється Енергопостачальником до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з пунктом 4.7 договору № 462/03/22 на виконання наказу Міністерства енергетики України від 05.03.2022 № 106 Електропостачальник має право здійснити оплату Гарантованому покупцю шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог непогашених грошових зобов`язань, що виникли в результаті різниці між зобов`язаннями з оплати за пунктами 3.1, 3.2, 4.1-4.3 цього договору та перерахованими грошовими коштами на виконання пункту 4.4 цього договору, з непогашеними грошовими зобов`язаннями Гарантованого покупця, що виникли у відповідному розрахунковому періоді при отриманні послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів від Електропостачальника згідно із договором від 15.09.2021 № 2301/02/21.

На виконання умов договору позивачем у період з березня 2022 року по квітень 2023 року було поставлено відповідачеві електричну енергію загальною вартістю ,87 грн, що підтверджується доданими до позовної заяви актами купівлі-продажу електричної енергії.

Як зазначає позивач, відповідачем лише частково було сплачено вартість електричної енергії грошовими коштами в сумі 63272875,94 грн, що підтверджується реєстром банківських документів за 01.03.2022 по 12.06.2023 та довідкою щодо стану розрахунків між ДП «Гарантований покупець» та ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» за електричну енергію згідно з договором від 08.03.2022 № 462/03/22 за період березень 2022 року квітень 2023 року станом на 12.06.2023.

Крім того, позивач вказує, що заборгованість відповідача за придбану електричну енергію у період з березня 2022 року по квітень 2023 року частково сплачена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог непогашених грошових зобов`язань на загальну суму ,93 грн, що підтверджується відповідними актами зарахування зустрічних однорідних вимог непогашених грошових зобов`язань.

Позивач стверджує, що відповідач систематично порушував строки оплати придбаної електричної енергії в періоди постачання березень 2022 року квітень 2023 року, з огляду на що ДП «Гарантований покупець» здійснено розрахунки пені та штрафу.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує, що з огляду на положення підпункту 16 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 та висновки Верховного Суду щодо застосування даної норми, викладені у постанові від 26.07.2023 у справі № 922/1948/22, нарахування пені та штрафу у період воєнного стану є безпідставним.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Верховного Суду від 09.08.2023 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду передано справу № 911/1359/22 за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення 150907381,69 грн, у тому числі: 114116797,48 грн основного боргу; нарахованих з 02.03.2022 по 23.08.2022: пені у розмірі 17933524,59 грн, 3% річних у розмірі 1536354,76грн, втрат від інфляції у розмірі 17320704,86 грн, який обґрунтовано невиконанням відповідачем зобов`язань за двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії від 13.12.2021 № 20/21-360-РДД в частині повернення коштів за електричну енергію, що оплачена, однак відбір/відпуск якої у період з 01.03.2022 по 31.03.2022 відповідач зменшив.

Ухвала Верховного Суду від 09.08.2023 у справі № 911/1359/22 мотивована, зокрема, тим, що Верховний Суд у постанові від 26.07.2023 у справі № 922/1948/22, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову про стягнення пені та штрафу за період з 26.02.2022 по 25.04.2022, фактично погодився з висновками судів попередніх інстанцій стосовно того, що постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 332 підлягає застосуванню до спірних правовідносин з урахуванням змін, внесених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.04.2022 № 413. Однак, на думку колегії суддів у справі № 911/1359/22, існує необхідність у відступленні від наведеного висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26.07.2023 у справі № 922/1948/22, оскільки положення постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 332 (підпункт 16 пункту 1), які містять рекомендації та настанови учасникам ринку електроенергії на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, не можуть мати наслідком відмову в задоволенні позову про стягнення штрафних санкцій, адже розглядаючи вимоги про стягнення штрафних санкцій, суд повинен встановити правомірність їх нарахування та заявлення до стягнення відповідно до умов укладеного договору та чинного законодавства (Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, як закону), норми якого не можуть бути нівельовані постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 332, як підзаконним актом.

Ухвалою від 25.08.2023 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду прийняла справу № 911/1359/22 до розгляду.

Таким чином, у вказаній справі об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Веховного Суду розглядатиметься питання щодо звільнення від відповідальності на період воєнного стану одного з учасників ринку електричної енергії за порушення виконання грошового зобов`язання на підставі підпункту 16 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану».

Вказане свідчить про те, що правовідносини у справі № 911/1359/22 та у справі № 911/1921/23 є подібними.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, оскільки об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду переглядаєтся судове рішення в подібних правовідносинах, суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження в справі № 911/1921/23 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судових рішень у подібних правовідносинах у справі № 911/1359/22.

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 228, п. 11 ч. 1 ст. 229, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Зупинити провадження у справі № 911/1921/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 911/1359/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 29.09.2023

Суддя О.О. Рябцева