ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"25" вересня 2023 р. Справа№ 873/366/23

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Поляков Б.М.

за участю секретаря судового засідання Дюкарєвої І.М.

розглянувши матеріали заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 26.05.2023

у справі № 258/23

за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

до Фізичної особи-підприємця Кравченко Ірини Михайлівни

ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

сторони в судове засідання не з`явилися про час і місце розгляду справи були повідомленні належним чином

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 26.05.2023 у справі №258/23 позов задоволено, стягнуто солідарно з Фізичної особи-підприємця Кравченко Ірини Михайлівни (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» () заборгованість за кредитним договором №011/41949/00822790 від 19.02.2020 у сумі 566 037 (шість тисяч шістдесят) грн 25 коп. та витрати на сплату третейського збору у розмірі 6 060, 18 грн.

До Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» надійшла заява про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 26.05.2023 у справі №258/23.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №873/366/23 за заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 26.05.2023 у справі №258/23 передано на розгляд головуючому судді (судді-доповідачу) Полякову Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2023 заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 26.05.2023 у справі №258/23 призначено до розгляду 25.09.2023.

В судовому засіданні 25.09.2023 розглянувши наявні матеріали третейської справи та дослідивши доводи заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 26.05.2023 у справі №258/23 позов задоволено, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Кравченко Ірини Михайлівни (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» () заборгованість за кредитним договором №011/41949/00822790 від 19.02.2020 у сумі 566 037 (шість тисяч шістдесят) грн 25 коп. та витрати на сплату третейського збору у розмірі 6 060, 18 грн.

Стаття 50 Закону України «Про третейські суди» встановлює, що сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов`язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони та третейський суд вживають усіх необхідних заходів з метою забезпечення виконання рішення третейського суду.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

Статтею 57 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Виконавчий документ, виданий на підставі рішення третейського суду, може бути пред`явлений до примусового виконання в строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

У разі, коли рішення третейського суду не виконується добровільно зобов`язаною цим рішенням стороною, інша сторона може подати до компетентного суду заяву про видачу виконавчого документа, яким у господарському судочинстві згідно зі статтею 327 ГПК України та п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є наказ.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про третейські суди» заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Така заява підлягає розгляду компетентним судом протягом 15 днів з дня її надходження до суду. Про час та місце розгляду заяви повідомляються сторони, проте неявка сторін чи однієї із сторін не є перешкодою для судового розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 352ГПК України заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня ухвалення рішення третейським судом.

Згідно з ч. 3 ст. 354 ГПК України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 355 цього Кодексу.

Стаття 355 ГПК України встановлює, що суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні за змістом підстави відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа наведені у ч. 6 ст. 56 Закону України «Про третейські суди».

Отже, виходячи з приписів чинного законодавства, при розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених ст. 56 Закону України «Про третейські суди» та ст. 355 ГПК України.

Така ж позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №910/8665/17, від 04.06.2019 у справі № 873/8/19, від 27.06.2019 у справі №873/19/19, від 11.07.2019 у справі № 910/8692/17, від 13.11.2019 у справі № 873/51/19, від 24.12.2019 у справі № 870/45/19.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів іншого, з матеріалів справи слідує, що:

- на день розгляду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» від 26.05.2023 у справі №258/23 судом не скасовано (п. 1 ст. 355 ГПК України);

- при зверненні до суду з заявою про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» від 26.05.2023 у справі №258/23 Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» не пропущений встановлений строк для звернення за видачею виконавчого документа (п. 3 ст. 355 ГПК України);

- третейська угода не визнана недійсною (п. 5 ст. 355 ГПК України);

- склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідає вимогам закону (п. 6 ст. 355 ГПК України);

- рішення третейського суду не містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом (п. 7 ст. 355 ГПК України);

- третейська справа № 258/23 була надіслана Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» до Північного апеляційного господарського суду (п. 8 ст. 355 ГПК України);

- третейський суд не вирішував питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі (п. 9 ст. 355 ГПК України).

Водночас суд зазначає про наступне.

Задовольняючи позовну заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», третейський суд рішенням від 26.05.2023 у справі №258/23 стягнув солідарно суму боргу за кредитним договором №011/41949/00822790 від 19.02.2020 та суму третейського збору солідарно з Фізичної особи-підприємця Кравченко Ірини Михайлівни та ОСОБА_1 .

Так, у вказаному рішенні третейського суду, серед іншого, встановлено, що:

- між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», яке змінило найменування на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (Банк), та ФОП Кравченко І.М. (Позичальник) було укладено кредитний договір про надання овердрафту № №011/41949/00822790 від 19.02.2020, згідно з умовами якого Банк зобов`язався надати Позичальнику грошові кошти (кредит) в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 512 900 грн, з кінцевим терміном погашення - 19.02.2024.

- з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 (Поручитель) 19.02.2020 укладено договір поруки 012/41949/00822790 (далі Договір поруки), відповідно до умов якого поручитель зобов`язався відповідати перед Банком солідарно з Позичальником на виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникатимуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору №011/41949/00822790 від 19.02.2020;

- в п. 2.1 Договору поруки сторони погодили, що у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником всіх або окремих забезпечуваних зобов`язань в порядку та строки, встановлені кредитним договором № 011/41949/00822790 від 19.02.2020, Банк набуває право вимоги до Поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним забезпеченим зобов`язанням;

- Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором №011/41949/00822790 від 19.02.2020 щодо погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом не виконав, що підтверджується розрахунками заборгованості та поясненнями представника позивача;

- вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 566 037, 25 грн підлягає задоволенню.

При зверненні до суду з цією заявою заявником надано кредитний договір №011/41949/00822790 від 19.02.2020, у п. 11.3 якого сторони домовились, що всі спори, що виникають між сторонами у зв`язку з договором, підлягають вирішенню шляхом переговорів; у разі неможливості вирішити спори шляхом переговорів - всі спори між сторонами, які виникають за договором або у зв`язку з ним (у тому числі щодо його тлумачення, виконання або порушення, зміни, припинення, розірвання або визнання недійсним), підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення до Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» або до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків; в разі виникнення спору між сторонами та його розгляду третейським судом, такий розгляд буде здійснюватись згідно з регламентом відповідного третейського суду; сторони погоджуються з тим, що третейській розгляд спору здійснюється третейськім судом у складі одноособового третейського судді, який призначається головою третейського суду одночасно з порушенням третейського провадження; у разі виникнення спору сторона, яка вважає, що її права порушено самостійно обирає способи захисту своїх прав між зверненням до третейського суду, згідно з цим застереженням або зверненням до місцевого суду відповідно до законодавства України.

Судом встановлено, що кредитний договір №011/41949/00822790 від 19.02.2020 містить третейське застереження про передачу відповідного спору між банком та позичальником, у разі його виникнення, на вирішення третейського суду (п. 11.4), проте Договір поруки не містить третейського застереження про передачу відповідного спору між банком та поручителями, у разі його виникнення, на вирішення третейського суду.

Суд зазначає, що п. 3.1.5 Договору поруки, яким встановлено, що Поручитель належним чином і в повному обсязі ознайомлений з положеннями кредитного договору №011/41949/00822790 від 19.02.2020 та вважає, що такі положення застосовуються рівною мірою до виконання прав та обов`язків сторін за цим договором, не може розглядатись як третейське застереження стосовно можливості передачі даного спору між Банком та Поручителем на розгляд третейського суду. Окремої третейської угоди між банком та поручителем суду також не надано.

Слід зазначити і про те, що п. 11.4 кредитного договору №011/41949/00822790 від 19.02.2020 не містить посилань на Договір поруки та на Поручителя.

При цьому, суд звертає увагу, що укладення між Банком та Позичальником третейської угоди, що міститься в умовах кредитного договору не передбачає автоматичного поширення цієї третейської угоди на відносини з поручителями за договорами поруки, які такої (третейської) угоди не містять (висновки викладені у постановах Верховного суду від 30.09.2021 у справі №873/96/21 та від 23.06.2023 у справі № 873/61/23).

Отже, рішення третейського суду в частині стягнення з ОСОБА_2 , як з поручителя за вказаним Договором поруки, прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою.

З огляду на вищевказане, враховуючи вимоги чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що даний спір між банком та поручителями про стягнення заборгованості не підвідомчий третейському суду та, з огляду на вказане, відмовляє у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» від 26.05.2023 у справі № 258/22 в частині стягнення солідарно суми боргу та суми третейського збору з ОСОБА_1 , оскільки справа, по якій прийнято дане рішення третейського суду, у вказаній частині не підвідомча третейському суду, рішення третейського суду у вказаній частині, прийнято у спорі між банком та поручителями, не передбаченому третейською угодою.

За обставин, що склалися, враховуючи, що ФОП Кравченко І.М. рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» від 26.05.2023 у справі № 258/22 добровільно не виконано, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» та видачі наказів на примусове виконання вказаного рішення.

Керуючись ст.ст. 129, 352 - 356 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про видачу виконавчого документа про примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» від 26.05.2023 у справі № 258/22 задовольнити частково.

2. Після набрання законної сили цією ухвалою, на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» ід 26.05.2023 у справі № 258/22 видати наказ наступного змісту:

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кравченко Ірини Михайлівни (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» () заборгованість за кредитним договором №011/41949/00822790 від 19.02.2020 у сумі 566 037 (шість тисяч шістдесят) грн 25 коп. та витрати на сплату третейського збору у розмірі 6 060, 18 грн.

3. В іншій частині заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про видачу виконавчого документа про примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» від 26.05.2023 у справі № 258/22 залишити без задоволення.

4. Третейську справу №258/22 повернути до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу».

5. Ухвала, у випадку, якщо її не буде оскаржено в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження або у випадку оскарження - після розгляду справи судом апеляційної інстанції (ч. 5, 6 ст. 356 Господарського процесуального кодексу України). Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку на підставі ч. 3 ст. 356 та ч. 2 ст. 25 ГПК України до Верховного Суду у строк, передбачений статтею 256 ГПК України.

7. Направити копію цієї ухвали сторонам у справі та Постійно діючому Третейському суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу».

Суддя Б.М. Поляков