ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" вересня 2023 р. Cправа № 902/525/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД" (Селянський узвіз, б. 3-А, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49000)

до: Спільного українсько-іспанського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Сперко Україна" (вул. 600-річчя, 25, м. Вінниця, Вінницька область, 21027)

про зобов`язання вчинити дії, визнання відсутності права

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Надтока Т.О.

за участю представників:

позивача: Подолінська Т.В.

відповідача: Конюхов Є.А.

В С Т А Н О В И В :

17.04.2023 до Господарського суду Вінницької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД" з позовом до Спільного українсько-іспанського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕРКО УКРАЇНА" з вимогами зобов`язати Спільне українсько-іспанське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕРКО Україна» (ідентифікаційний код 20112362) прийняти у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вента. ЛТД» (ідентифікаційний код 21947206) повернення частки Товару, на загальну суму 45 618 грн. 73 коп., отриманого за Договором № № 0101/15КС, оформивши накладні на повернення Товару: 3484 від 13.09.2022 на суму 1 330,18 грн; 3477 від 12.09.2022 на суму 249,41 грн; 3476 від 12.09.2022 на суму 3 677,12 грн; 3475 від 12.09.2022 на суму 1 795,61 грн; 3101 від 17.08.2022 на суму 20 969,52 грн; 3099 від 17.08.2022 на суму 1 039,70 грн; 3098 від 17.09.2022 на суму 3 491,71 грн; 3097 від 17.08.2022 на суму 5 669,53 грн; 2548 від 13.07.2022 на суму 136,25 грн; 2547 від 15.07.2022 на суму 628,72 грн; 2546 від 13.07.2022 на суму 915,12 грн; 2544 від 15.07.2022 на суму 4 362,07 грн; 1243 від 31.03.2022 на суму 680,84 грн; 2637 від 29.07.2022 року на суму 672,95 грн та визнати відсутнім у Спільного українсько-іспанського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Сперко Україна» (ідентифікаційний код 20112362) право отримувати та/або стягувати з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вента. ЛТД» частки суми боргу в розмірі 45 618 грн. 73 коп., за Товар, отриманий за Договором № 0101/15КС від 02.03.2015, по таким видатковим накладним: 2021/12/048 від 21.12.2021; 2021/12/029 від 13.12.2021; 2021/12/046 від 21.12.2021; 2021/08/077 від 31.08.2021; 2021/09/016 від 07.09.2021; 2021/12/027 від 13.12.2021; 2021/02/007 від 01.02.2021; 2021/06/110 від 29.06.2021; 2021/10/16 від 04.10.2021; 2020/11/061 від 10.11.2020 2021/01/060 від 26.01.2021; 2021/04/093 від 27.04.2021; 2021/05/006 від 05.05.2021; 2021/07/031 від 20.07.2021; 2021/09/044 від 14.09.2021; 2020/08/019 від 04.08.2020; 2020/09/108 від 22.09.2020; 020/08/038 від 11.08.2020; 2020/12/012 від 01.12.2020; 2020/11/011 від 02.11.2020.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 902/525/23 судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 18.04.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД" до Спільного українсько-іспанського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Сперко Україна" - залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

01.05.2023 р. до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, яка визнана судом як така, що подана в строк встановлений ухвалою суду від 18.04.2023 р.

Ухвалою суду від 08.05.2023 відкрито провадження у справі № 902/525/23. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 30.05.2023.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача.

Представник відповідача не з`явився, при цьому від останнього надійшов відзив на позовну заяву (вх. № канц.01-34/4911/23 від 23.05.2023), який долучений судом до матеріалів справи.

За результатами проведеного судового засідання суд дійшов висновку про відкладення підготовчого засідання, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 01.06.2023 учасників справи повідомлено про підготовче судове засідання у справі, що відбудеться 15.06.2023.

На визначену дату судом в судове засідання з`явились представник позивача та представник відповідача. У судовому засіданні представник відповідача заявила клопотання про відкладення судового засідання.

Суд задовольнив клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про відкладення судового засідання, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

15.06.2023 у судовому засіданні під розписку учасників справи повідомлено про підготовче судове засідання у справі, що відбудеться 27.06.2023.

16.06.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № канц.01-34/5668/23), яка долучена судом до матеріалів справи.

26.06.2023 від представника позивача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № канц.01-34/5911/23), яка долучена судом до матеріалів справи.

На визначену дату судом в судове засідання з`явились представник позивача та представник відповідача.

За результатами проведеного судового засідання суд дійшов висновку закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду справи по суті, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

27.06.2023 у судовому засіданні під розписку учасників справи повідомлено про судове засідання по суті, що відбудеться 03.08.2023.

26.07.2023 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання (вх. № канц.01-34/6916/23).

На визначену дату судом в судове засідання представники сторін не з`явились. Про дату, час, та місце судового засідання, учасники справи належним чином повідомлені в судовому засіданні 27.06.2023 під звукозапис.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про відкладення судового засідання, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 08.08.2023 повідомлено учасників справи про судове засідання по суті, що відбудеться 13.09.2023.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні в судовому засіданні підтримав заяву подану 11.09.2023 про часткову відмову позивача від позову (вх. № канц. 01-34/8401/23 від 11.09.2023), в якій останній просив суд задовольнити лише першу вимогу та відмовився від другої вимоги.

За результатами розгляду заяви про відмову позивача від частини заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про її задоволення, про що винесено ухвалу яку занесено до протоколу судового засідання. З огляду на що позовними вимогами є: зобов`язати Спільне українсько-іспанське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Сперко Україна» (ідентифікаційний код 20112362) прийняти у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вента. ЛТД» (ідентифікаційний код 21947206) повернення частки Товару, на загальну суму 45 618 грн. 73 коп., отриманого за Договором № № 0101/15КС, оформивши накладні на повернення Товару: 3484 від 13.09.2022 на суму 1 330,18 грн; 3477 від 12.09.2022 на суму 249,41 грн; 3476 від 12.09.2022 на суму 3 677,12 грн; 3475 від 12.09.2022 на суму 1 795,61 грн; 3101 від 17.08.2022 на суму 20 969,52 грн; 3099 від 17.08.2022 на суму 1 039,70 грн; 3098 від 17.09.2022 на суму 3 491,71 грн; 3097 від 17.08.2022 на суму 5 669,53 грн; 2548 від 13.07.2022 на суму 136,25 грн; 2547 від 15.07.2022 на суму 628,72 грн; 2546 від 13.07.2022 на суму 915,12 грн; 2544 від 15.07.2022 на суму 4 362,07 грн; 1243 від 31.03.2022 на суму 680,84 грн; 2637 від 29.07.2022 року на суму 672,95 грн.

Представник відповідача проти задоволення позову з уточненими позовними вимогами заперечив.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем вказується на те, що 02.01.2015 між Спільним українсько-іспанським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Сперко Україна» з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вента. ЛТД» з другої сторони, було укладено Договір поставки товару №01/01/15 КС, який було доповнено змінами відповідними додатковими угодами.

Так, у відповідності до погоджених умов, а саме пункту 1.1. Договору поставки ТОВ «Сперко Україна» взяв на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених Договором, систематично згідно заявок ТОВ «Вента. ЛТД» поставляти ТОВ «Вента. ЛТД» визначений Договором поставки товар - лікарські засоби, вироби медичного призначення, біологічно активні добавки та супутні товари (надалі за текстом - Товар), а ТОВ «Вента. ЛТД» зобов`язався на умовах та в порядку, визначених цим Договором поставки, прийняти Товар та оплатити його.

Пунктом 6.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 59 від 02.01.2019, розрахунок Покупцем за кожну партію Товару здійснює відстрочення платежу 75 календарних днів з дня поставки такої партії, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Відповідно до п.2.2 Договору: «...Покупець має право на повернення Товару у тому випадку, якщо до кінця терміну придатності Товару залишилось не менш ніж три місяці.».

Відповідач на виконання Договору поставив позивачу Товар, який позивач продав не повністю намагався повернути відповідачу. За доводами позивача, останній неодноразово звертався до відповідача по електронній пошті з вимогами прийняти повернення Товару, і навіть формував накладні повернення і надсилав разом з електронними листами (від 14.07.2022, 05.08.2022, 12.08.2022, 29.08.2022). Натомість, відповідач у відповідь на електронні листи позивача спочатку погоджувався прийняти повернення товару, а потім електронним листом від 08.08.2022 повідомив, що повернення Товару відбудеться лише після того, як позивач оплатить суму боргу та штрафні санкції відповідачу. Проте, ні в Договорі, ні в законодавстві, залежність прийняття відповідачем повернення Товару від оплати суми боргу позивачем не передбачена. Дана обставина і стала підставою звернення з позовом до суду.

Відповідач проти позову заперечує, позиція останнього викладена у відзиві на позовну заяву, зі змісту якого слідує, що за доводами відповідача вимога позивача на повернення товару в даному випадку не є безумовним та може бути реалізовано у певний проміжок часу та за певних умов, при цьому умови договору не передбачають прямого обов`язку Постачальника здійснювати повернення товару у разі, якщо його термін придатності добігає кінця. Відповідач вказує, що випадки, в яких Постачальник зобов`язаний прийняти товар без жодних умов сторони чітко визначили в п. 9.4 Договору, а саме: протягом всього терміну придатності товару на підставі приписів та повідомлень Державної служби України з лікарських засобів; товар не зареєстрований на території України; термін державної реєстрації товару закінчився; у разі виявлення уповноваженою особою Покупця дефектів при проведенні вхідного контролю згідно Наказу МОЗ від 30.10.2001 №436 «Про затвердження Інструкції про порядок контролю якості лікарських засобів під час оптової та роздрібної торгівлі». Жодна з підстав для безумовного повернення товару, поставленого за видатковими накладними, на які посилається позивач, місця не мала.

Зокрема відповідач зазначає, що СУІП ТОВ «Сперко Україна» окремими гарантійними листами від 14.09.2021 №781/110-06 та від 21.12.2021 №1104/110-06 гарантував прийняття повернення певних лікарських засобів у випадку їх не реалізації за 2 місяці до закінчення терміну придатності, а саме: дієтична добавка Кардонат Бебі, розчин оральний по 60 мл., серія 6Ш0821, термін придатності до 08/2022 за накладною №2021/09/044 від 14.09.2021; лікарський засіб ФАРИСІЛ, табл. для розсмоктування зі смаком апельсина №20, серія 2020121, термін придатності до 01/2023 за накладною №2021/12/046 від 21.12.2021; дієтична добавка КітВіт з альбуміном та ехінацеєю, у формі батончика, серія 021021, термін придатності 10/2022 за накладною №2021/12/048 від 21.12.2021; дієтична добавка КітВіт з альбуміном та яблуком, у формі батончика, серія 011021, термін придатності 10/2022 за накладною №2021/12/048 від 21.12.2021. Інших гарантій щодо повернення нереалізованих товарів СУІП ТОВ «Сперко Україна» Позивачу не надавало.

На адресу СУІП ТОВ «Сперко Україна» не надходило письмових пропозицій від ТОВ «Вента. ЛТД» та накладних, підписаних повноважним представником позивача, на повернення товару, термін придатності якого закінчується.

СУІП ТОВ «Сперко Україна» також не отримувало на офіційну електронну пошту, від ТОВ «Вента. ЛТД» жодних заяв про повернення товару та накладних на повернення товару, термін придатності якого закінчується, оформлених у вигляді електронного документу відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Позивач проти доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву заперечує, позиція останнього викладена у відповіді на відзив, де доводи останнього зводяться до наступного:

- листування велось на особистих електронних ресурсах компаній, що є сторонами у справі;

- посилання в переписці на відсутність маркетингових договорів не перекреслює та не робить недійсною підставу повернення Товару, вказану у другому реченні пункту 2.2 Договору;

- відсутність у Договорі детального порядку повернення Товару та не зазначення повноважних для ведення переговорів осіб конкретизована конклюдентними діями сторін у справі, підтвердженням виконанням, згідно частини 2 статті 642 ЦК України.

Щодо посилання відповідача на відсутність електронного підпису позивача в електронному листуванні та посилання на практику Верховного суду від 19.01.2022 р. у справі № 202/2965/21, зазначає, що правовідносини у цій справі не є тотожними справі № 902/525/23. Тому що, зокрема, відсутнє підтвердження електронного листування виконанням.

Із наявних доказів в матеріалах справи судом встановлено наступне:

02.01.2015 між Спільним українсько-іспанським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Сперко Україна», з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вента. ЛТД», з другої сторони, було укладено Договір поставки товару №01/01/15 КС від 02.01.2015.

Відповідно до пункту 1.1. Договору поставки ТОВ «Сперко Україна» взяв на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених Договором, систематично згідно заявок ТОВ «Вента. ЛТД» поставляти ТОВ «Вента. ЛТД» визначений Договором поставки товар - лікарські засоби, вироби медичного призначення, біологічно активні добавки та супутні товари, а ТОВ «Вента. ЛТД» зобов`язався на умовах та в порядку, визначених цим Договором поставки, прийняти Товар та оплатити його.

Умовами договору погоджено, що Постачальник гарантує якість товару, що поставляється, протягом затверджених термінів придатності при дотриманні Покупцем умов його збереження і транспортування (п.2.1. договору).

Термін придатності товару на момент передачі його Покупцеві повинен складати не менше 70% від загального терміну придатності. Поставка Товару з меншим терміном придатності підлягає додатковому письмовому узгодженню Сторін. Покупець має право на повернення Товару у тому випадку якщо до кінця терміну придатності Товару залишилось не менш ніж три місяці (п.2.2. Договору).

Згідно з пунктом 2.4. Договору поставки, кількість, асортимент, ціна та загальна вартість партії Товару, що поставляється вказуються в специфікаціях або видаткових накладних, що визнаються Сторонами специфікаціями та складаються на кожну партію Товару.

Пунктом 4.4. Договору поставки встановлено, що його загальна вартість визначається як сума вартості Товару поставленого за всіма накладними.

Пунктом 5.1. Договору поставки встановлено, що постачання Товару здійснюється партіями згідно письмових заявок ТОВ «Вента. ЛТД» за видатковими накладними.

Заявка вважається прийнятою в редакції Покупця, якщо замовлений товар є в наявності на складі Постачальника і Постачальник письмово підтвердив прийняття та схвалення такої заявки. Заявка повинна мати таку редакцію: перелік товару з вказівкою кількості, точна вказівка умов відпуску товару, а також наявність фрази «умови відпуску товару СП «Сперко Україна» вважати договірними». Після узгодження заявки, накладні, що містять інформацію про серії товару і терміни його придатності, пересилаються Покупцеві за адресою: в придатному форматі(ТХТ, 1С, ЕХЕL). Доказом постачання товару є видаткова накладна (п. 5.2. Договору).

Пунктом 5.5. Договору поставки передбачено, що перехід права власності на Товар, що є предметом Договору поставки, відбувається в момент передачі Товару ТОВ «Вента. ЛТД» та проставлення підпису та печатки уповноваженою особою ТОВ «Вента. ЛТД» на видатковій накладній СУІП ТОВ «Сперко Україна», чи іншому документі, що засвідчує факт отримання Товару ТОВ «Вента. ЛТД». Ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження Товару переходить до ТОВ «Вента. ЛТД» з моменту переходу права власності на Товар.

Також сторони Договору поставки домовились, що в разі коли дата передання Товару не зазначено окремо, то такою датою є дата відповідної накладної.

Додатковою угодою № 75 до Договору поставки від 16.12.2020, строк дії Договору поставки продовжено до 31.12.2021 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань відповідно до Договору, у зв`язку з чим були внесені зміни до пункту 14.1. Договору поставки.

Судом встановлено, що згідно видаткових накладних 2021/12/048 від 21.12.2021; 2021/12/029 від13.12.2021; 2021/12/046 від 21.12.2021;2021/08/077 від 31.08.2021; 2021/09/016 від 07.09.2021; 2021/12/027 від 13.12.2021; 2021/02/007від 01.02.2021; 2021/06/110 від 29.06.2021; 2021/10/16 від 04.10.2021; 2020/11/061 від 10.11.2021 року 2021/01/060 від 26.01.2021; 2021/04/093 від 27.04.2021; 2021/05/006 від 05.05.2021; 2021/07/031 від 20.07.2021; 2021/09/044 від 14.09.2021; 2020/08/019 від 04.08.2020; 2020/09/108 від 22.09.2020; 2020/08/038 від11.08.2020; 2020/12/012 від 01.12.2020; 2020/11/011 від 02.11.2020 позивачу було поставлено Товар, визначений Договором.

Пунктом 9.1. Договору між сторонами було погоджено, що Товар вважається поставленим Постачальником і прийнятим Покупцем за кількістю згідно супровідних документів, за якістю згідно сертифікатів якості виробника.

Поряд з цим умовами Договору між сторонами було погоджено, що прийняття товару за кількістю та якістю, а також пред`явлення претензій, виконується в порядку й у терміни, передбачені інструкціями «Про порядок прийняття продукції виробничо- технічного призначення і товарів народного споживання за якістю» № П-7 і «Про порядок прийняття продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю» № П-6.

Покупець має право повернути, а Постачальник зобов`язаний прийняти Товар, поставлений в рамках даного Договору у випадках: протягом всього терміну придатності Товару на підставі приписів та повідомлень Державної служби України з лікарських засобів; Товар не зареєстрований на території України; термін державної реєстрації Товару закінчився; у разі виявлення уповноваженою особою Покупця дефектів при проведенні вхідного контролю згідно Наказу МОЗ від 30.10.2001 року № 436 "Про затвердження Інструкції про порядок контролю якості лікарських засобів під час оптової та роздрібної торгівлі" (п. 9.4 Договору).

За доводами позивача, останній неодноразово звертався до відповідача по електронній пошті з вимогами прийняти повернення Товару та формував накладні повернення і надсилав разом з електронними листами (від 14.07.2022, 05.08.2022, 12.08.2022, 29.08.2022), натомість відповідачем не виконано дані вимоги позивача, що і стало підставою позову.

Договір, що укладено між сторонами, за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, якщо договором купівлі-продажу не передбачено розстрочення платежу.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частина друга цієї ж статті передбачає, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, предметом позовних вимог є вимога з повернення частини Товару, поставленого згідно спірного договору та згідно видаткових накладних 2021/12/048 від 21.12.2021; 2021/12/029 від13.12.2021; 2021/12/046 від 21.12.2021; 2021/08/077 від 31.08.2021; 2021/09/016 від 07.09.2021; 2021/12/027 від 13.12.2021; 2021/02/007 від 01.02.2021; 2021/06/110 від 29.06.2021; 2021/10/16від 04.10.2021; 2020/11/061 від 10.11.2021; 2021/01/060 від 26.01.2021; 2021/04/093 від 27.04.2021;2021/05/006 від 05.05.2021; 2021/07/031 від 20.07.2021; 2021/09/044 від 14.09.2021; 2020/08/019 від 04.08.2020; 2020/09/108 від 22.09.2020; 2020/08/038від11.08.2020; 2020/12/012 від 01.12.2020; 2020/11/011 від 02.11.2020.

Пунктом 9.1. Договору між сторонами було погоджено, що Товар вважається поставленим Постачальником і прийнятим Покупцем за кількістю згідно супровідних документів, за якістю згідно сертифікатів якості виробника.

Судом встановлено, що претензій щодо якості, кількості Товару матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 9.3. Договору між сторонами погоджено, що Покупець має право повернути, а Постачальник зобов`язаний прийняти Товар, поставлений в рамках даного Договору у випадках: протягом всього терміну придатності Товару на підставі приписів та повідомлень Державної служби України з лікарських засобів; Товар не зареєстрований на території України; термін державної реєстрації Товару закінчився; у разі виявлення уповноваженою особою Покупця дефектів при проведенні вхідного контролю згідно Наказу МОЗ від 30.10.2001 року № 436 "Про затвердження Інструкції про порядок контролю якості лікарських засобів під час оптової та роздрібної торгівлі".

Матеріали справи містять гарантійні листи Спільного українсько-іспанського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Сперло Україна" від 14.09.2021 № 781/110-06 та від 21.12.2021 № 1104/110-06 яким останнє гарантувало прийняття повернення дієтичної добавки Кардонат Бебі, розчин оральний по 60 мл, серія 6U10821, термін придатності до 08/2011 за накладною № 2021/09/044 від 14.09.2021, у випадку його не реалізації з 2 місяці до закінчення терміну придатності та прийняття повернення повернення лікарського засобу ФАРИСІЛ, табл. для розсмоктування зі смаком апельсина № 20, серія 2020121, термін придатності до 01/2023, дієтична добавка "КітВіт з альбуміном та ехінацеєю", у формі батончика, серія L021021, термін придатності до 10/2022 та дієтична добавка "КітВіт з альбуміном та яблуком", у формі батончика, серія L011021, термін придатності до 10/2022 за накладними № 2021/12/046, № 2021/12/048 від 21.12.21 р., у випадку їх не реалізації за 2 місяці до закінчення терміну придатності.

Поряд з цим, умовами договору встановлено, що заявка вважається прийнятою в редакції Покупця, якщо замовлений товар є в наявності на складі Постачальника і Постачальник письмово підтвердив прийняття та схвалення такої заявки. Заявка повинна мати таку редакцію: перелік товару з вказівкою кількості, точна вказівка умов відпуску товару, а також наявність фрази «умови відпуску товару СП «Сперко Україна» вважати договірними». Після узгодження заявки, накладні, що містять інформацію про серії товару і терміни його придатності, пересилаються Покупцеві за адресою: в придатному форматі (ТХТ, 1С, ЕХЕL). Доказом постачання товару є видаткова накладна.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Поряд з цим, відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

В той же час, у статті 627 Цивільного кодексу України зазначений принцип свободи договору: відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

За доводами та на переконанням суду між сторонами чітко погоджено електронне листування за відповідною вказаною адресою у договорі, а саме .

Таким чином, обставини погодження в Договорі умов здійснення направлення заявок на поставку товару та інших повідомлень засобами електронного зв`язку, а також обставини визначення сторонами в договорі відповідної адреси електронного листування, визнаються судом доведеними.

Суд встановив, що позивач засобами електронного зв`язку, а саме на електронні адреси не погодженими умовами Договору звертався з вимогами щодо повернення Товару, що не приймається судом як належний доказ повідомлення про повернення Товару погоджений Договором між сторонами.

Матеріали справи не містять доказів того що позивач повідомляв відповідача належним чином про право позивача на повернення товару у зв`язку із закінченням термін придатності в порядку визначеному Договором.

Тобто, відсутній сам факт своєчасного звернення Покупця - ТОВ «Вента. ЛТД» до Постачальника - СУІП ТОВ «Сперко Україна» з пропозицією щодо повернення нереалізованого товару термін придатності якого закінчується.

Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів того, що на адресу СУІП ТОВ «Сперко Україна» надходили письмові пропозиції (засобами електронного зв`язку на адресу визначену договором чи на офіційну адресу) від ТОВ «Вента. ЛТД» та накладних, підписаних повноважним представником позивача, на повернення товару, термін придатності якого закінчується.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наведених вище мотивів.

Інші, долучені до матеріалів справи докази, доводи та заперечення учасників цього спору були ретельно досліджені судом, однак наведених вище висновків вони не спростовують. В свою чергу, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України". Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).

Відповідно до приписів частини 3 та 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Також суд зазначає, що згідно із ч. 1-3 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву, з посиланням на договір про надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 11.05.2023 № 11/05-23, який укладений між відповідачем та Адвокатом Конюховим Є.А., зазначено, що гонорар адвоката за цим договором становить 22 000,00 грн (п.4.1. договору).

Пунктом 1.1. договору між сторонами було погоджено, що Адвокат зобов`язується надати клієнту наступну правову допомогу: супровід розгляду справи № 902/525/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вента.ЛТД" () до Спільного українсько-іспанського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Сперко Україна" () про зобов`язання вчинити дії, відсутності права та представництво інтересів Клієнта у Господарському суді Вінницької області.

Послуги надаються Клієнту шляхом: усного та письмового консультуванню; підготовки та подачі до суду необхідних процесуальних документів; безпосередньої участі Адвоката в усіх судових засіданнях під час розгляду справи у відповідному господарському суду (у тому числі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису).

Так, у підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 11.05.2023 № 11/05-23; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4195 від 28.12.2011; копія рахунку № 1 від 1.05.2023 на оплату послуг адвоката; платіжна інструкція № від 16.05.2023 на суму 22 000,00 грн.

Таким чином, відповідач згідно з вимогами ст. 74 ГПК України довів надання йому послуг професійної правничої допомоги під час розгляду даної справи.

При розгляді заяви про стягнення витрат на надання правничої допомоги суд враховує, що згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Судом також береться до уваги, що відповідно до ч.4 ст.129 ГПК України судові витрати пов`язані із розглядом справи у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

Отже, враховуючи фактичний об`єм наданих адвокатом послуг, співмірність суми витрат зі складністю справи, відповідність суми понесених витрат критеріям реальності, беручи до уваги доведеність відповідачем відповідно до вимог ст. 74 ГПК України надання йому послуг професійної правничої допомоги, відсутність клопотання позивача про їх зменшення, відмову в задоволенні позову, суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення з позивача витрат на правову допомогу є обґрунтованими в сумі 22 000,00 грн та які підлягають стягненню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73, 74, 75, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. В позові відмовити.

2. Понесені судові витрати залишити за позивачем.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД" (Селянський узвіз, б. 3-А, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49000, ідент. код. 21947206) на користь Спільного українсько-іспанського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Сперко Україна" (вул. 600-річчя, 25, м. Вінниця, Вінницька область, 21027, ідент. код 20112362) 22 000,00 грн відшкодування витрат на правову допомогу.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Згідно з приписами ч.1 стт.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на електронні адреси: позивача - @ventaltd.com.ua, відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Повне рішення складено 25 вересня 2023 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (Селянський узвіз, б. 3-А, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49000);

3 - відповідачу (вул. 600-річчя, 25, м. Вінниця, Вінницька область, 21027).