РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.09.2023Справа № 910/6601/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Ярошевської І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Громадської організації «Центр захисту інвалідів», м. Одеса

до

1. Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, м. Київ

2. Національної поліції України, м. Київ

3. Офісу Генерального прокурора, м. Київ

4. Одеської обласної прокуратури, м. Одеса

5. Головного управління Національної поліції в Одеській області, м. Одеса

про визнання протиправною бездіяльність та стягнення 5 000,00 грн моральної шкоди,

Представники:

від позивача: Кишкань С.В.;

від відповідача-1: Березовська М.О.;

від відповідача-2: Медведський В.В.;

від відповідача-3: Орленко А.О.;

від відповідача-4: Сайгон Т.С.;

від відповідача-5: Сокуренко І.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Громадська організація «Центр захисту інвалідів» (далі - ГО «Центр захисту інвалідів»/позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (далі - Казначейство/відповідач-1), Національної поліції України (далі - відповідач-2), Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач-3), Одеської обласної прокуратури (далі - відповідач-4) та Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - ГУНП в Одеській області/відповідач-5) про:

- визнання бездіяльності Національної поліції України, Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Одеській області під час досудового розслідування кримінального провадження №0000384 від 31.03.2021 протиправною;

- стягнення з Державної казначейської служби України 5000,00 грн немайнової шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю органів досудового розслідування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що досудове розслідування кримінального провадження №0000384 від 31.03.2021 проводиться неефективно, зокрема, клопотання ГО «Центр захисту інвалідів» щодо проведення необхідних слідчих (процесуальних) дій в більшості випадків ігноруються, внаслідок чого бездіяльність органів поліції та прокуратури у кримінальному провадженні №0000384 спричиняє приниження ділової репутації позивача та створено ризики підриву до діяльності останнього.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 01.05.2023 позовну заяву ГО «Центр захисту інвалідів» залишив без руху, встановив позивачу спосіб та строк усунення недоліків поданої позовної заяви.

08.05.2023 до суду від ГО «Центр захисту інвалідів» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 10.05.2023 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 12.06.2023.

22.05.2023 до канцелярії суду від Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 зазначає, що є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало. Згідно з чинним законодавством, Казначейство не повинно нести відповідальність за шкоду завдану позивачу внаслідок незаконних дій, зокрема, інших державних органів. Також, Казначейство зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних та фізичних страждань, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, а отже і відсутні правові підстави для задоволення позову.

23.05.2023 до канцелярії суду від Головного управління Національної поліції України в Одеській області надійшли відзив на позовну заяву та клопотання про закриття провадження у справі.

Зокрема, у поданому відзиві на позовну заяву, відповідач-5 заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем в позовній заяві взагалі не зазначено яка саме бездіяльність ГУНП в Одеській області завдала позивачу моральної шкоди, а тому позивачем не доведено протиправних дій/бездіяльності ГУНП в Одеській області (або її посадових осіб) під час досудового розслідування у кримінальних провадженнях, відповідно вимоги про стягнення моральної шкоди є безпідставними.

24.05.2023 та 25.05.2023 до канцелярії суду повторно від ГУНП в Одеській області надійшли відзив на позовну заяву та клопотання про закриття провадження у справі.

29.05.2023 до канцелярії суду від відповідача-5 надійшли клопотання про долучення доказів про направлення копії документів сторонам та клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

30.05.2023 до канцелярії суду від Одеської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Національної поліції України, Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Одеській області під час досудового розслідування кримінального провадження №0000384 від 31.03.2021, оскільки такі вимоги підлягають розгляду за правилами кримінального судочинства.

У поданому відзиві відповідач-4 заперечує проти задоволення позовної вимоги в частині стягнення моральної шкоди, мотивуючи тим, що протиправність дій Одеської обласної прокуратури чи її посадових осіб позивачем не доведено, що виключає наявність підстав для стягнення будь-якої шкоди.

30.05.2023 до канцелярії суду від Національної поліції України надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження спричинення останньому шкоди Національною поліцією України, або доказів вчинення неправомірних дій або бездіяльності з боку Національної поліції України.

31.05.2023 до канцелярії суду від Офісу Генерального прокурора надійшли відзив на позовну заяву та клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Національної поліції України, Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Одеській області під час досудового розслідування кримінального провадження №0000384 від 31.03.2021, оскільки такі вимоги підлягають розгляду за правилами кримінального судочинства.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач-3 також заперечує проти задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, обґрунтовуючи тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності (протиправності) дій чи бездіяльності Офісу Генерального прокурора у кримінальних провадженнях, завдання йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між ними, відповідно не довів заподіяння йому такої шкоди Офісом Генерального прокурора.

12.06.2023 до канцелярії суду від Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшло клопотання про участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

12.06.2023 суд відклав підготовче засідання на 03.07.2023.

27.06.2023 до канцелярії суду від Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшло клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 03.07.2023, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

03.07.2023 до канцелярії суду від Рейтингового агентства «Elitexpert» надійшло повідомлення про відеозйомку у залі судового засідання під час розгляду справи №910/6601/23.

03.07.2023 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про надання дозволу на фотозйомку, відео- та аудіозапис у залі судового засідання під час розгляду справи №910/6601/23.

03.07.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 28.08.2023.

03.08.2023 до канцелярії суду від Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 28.08.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

23.08.2023 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

28.08.2023 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 18.09.2023.

15.09.2023 до канцелярії суду від Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 18.09.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

18.09.2023 у судове засідання з`явилися представники позивача та відповідачів.

Зокрема, представник ГО «Центр захисту інвалідів» підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представники Державної казначейської служби України та Національної поліції України проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву.

Представники Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Одеській області просили суд закрити провадження у справі в частині визнання протиправною бездіяльності відповідачів, а у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди відмовити.

Отже, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.03.2021 Головним управлінням Національної поліції в Одеській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою співзасновника Громадської організації «Центр захисту інвалідів» Чорного А.Л., номер кримінального провадження: №0000384.

21.01.2022 Офісом Генерального прокурора винесено постанову, якою доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000384 від 31.03.2021 за ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 357, ч. 5 ст 185, ч. 3 ст. 358 КК України Головному слідчому управлінню Національної поліції України.

З матеріалів справи вбачається, що станом на час розгляду цієї справи по суті досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000384 від 31.03.2021 триває.

Отже, в обґрунтування позовних вимог ГО «Центр захисту інвалідів» зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000384 від 31.03.2021 проводиться неефективно, клопотання позивача щодо проведення необхідних слідчих (процесуальних) дій органами досудового слідства та прокуратури в більшості випадків ігноруються. Зокрема, протягом двох років внаслідок неналежного здійснення досудового розслідування органами поліції та процесуального керівництва органами прокуратури фактично діяльність ГО «Центр захисту інвалідів» є неможливою, при цьому, не відшкодовано шкоду в особливо великому розмірі та не відновлено порушені права ГО «Центр захисту інвалідів» та його членів. У зв`язку із бездіяльністю слідчого Головного слідчого управління Національної поліції та прокурора Офісу Генерального прокурора, Громадська організація «Центр захисту інвалідів» неодноразово зверталась до Печерського районного суду міста Києва з відповідними скаргами, за результатами розгляду яких судом постановлялись ухвали.

Позивач стверджує, що бездіяльність органів поліції та прокуратури у кримінальному провадженні №0000384 від 31.03.2021 спричиняє приниження ділової репутації ГО «Центр захисту інвалідів», створено ризики підриву довіри до діяльності останнього, у зв`язку з чим просить суд визнати бездіяльність Національної поліції України, Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Одеській області під час досудового розслідування кримінального провадження №0000384 від 31.03.2021 протиправною, а також стягнути з Державної казначейської служби України 5000,00 грн немайнової шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю органів досудового розслідування.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідачів підлягає закриттю, а у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити, з огляду на таке.

Як зазначено судом вище, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність органів досудового розслідування та прокуратури у кримінальному провадженні №0000384.

Так, частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Завданнями кримінального провадження відповідно до частини першої статті 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (частина перша статті 1 КПК України).

У Рішенні Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 6рп/2001 роз`яснено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду та вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості під час розслідування кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства та прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися в порядку, встановленому згаданим вище Кодексом, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості.

Пунктом 5 частини першої статі 3 КПК України досудове розслідування визначено як стадію кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

За правилами статті 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність. Спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня. Спір про підслідність у кримінальному провадженні, яке може належати до підслідності Національного антикорупційного бюро України, вирішує Генеральний прокурор або його заступник.

Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування у кримінальних провадженнях визначається главою 26 КПК України.

Потерпілий має право оскаржувати бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення; у нездійсненні інших процесуальних дій, які зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк; рішення прокурора про закриття кримінального провадження; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій тощо. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 вказаного Кодексу (частини перша та друга статті 303 КПК України).

Тобто, кримінальний процесуальний закон визначає спеціальний порядок розгляду скарг потерпілого, які заявлено за правилами кримінального судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 234/19443/16-ц (провадження №14-630цс18) та від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19).

Водночас, згідно ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Разом із тим, як зазначено судом вище, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльність органів досудового розслідування та прокуратури, тобто у даному випадку позивач і відповідачі є учасниками кримінального провадження, права і обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому, за висновком суду, ці позовні вимоги мають розглядатися в порядку кримінального судочинства.

Наведене також узгоджується з висновком Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №641/2328/17.

У відповідності до ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність Національної поліції України, Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Одеській області під час досудового розслідування кримінального провадження №0000384 від 31.03.2021 підлягають закриттю.

Щодо позовних вимог про стягнення з Державної казначейської служби України 5000,00 грн - немайнової шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю органів досудового розслідування, суд зазначає таке.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За загальним правилом, згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 Господарського кодексу України).

Згідно із загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини заподіювача шкоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування або посадовою особою відповідного органу визначені у статтях 1173, 1174 ЦК України, за змістом яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи посадовою особою відповідного органу при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статті 1173 і 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, ці норми не заперечують обов`язкової наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи посадових осіб відповідного органу до відповідальності у виді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні рішення, дії чи бездіяльність, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом до суду про стягнення шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України.

Незаконними діяннями органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування чи посадових осіб відповідного органу є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів та осіб. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18).

Отже, позивач стверджує, що йому завдано моральної шкоди внаслідок неправомірних дій Національної поліції України, Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Одеській області під час досудового розслідування кримінального провадження №0000384 від 31.03.2021, які полягають в неефективному досудовому розслідуванню кримінального провадження.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

З аналізу наведеної норми вбачається, що заподіяння моральної шкоди юридичній особі проявляється у приниженні ділової репутації юридичної особи.

Поняття «моральна шкода» визначено у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995. Тож моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому під немайновою шкодою, завданою юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням ділової репутації, а також вчинення дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до діяльності.

У ч. 2 п. 5 Інформаційного листа «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про інформацію» № 01-8/184 від 28 березня 2007 р. Вищий господарський суд України роз`яснив, що діловою репутацією юридичної особи є престиж її фірмового (комерційного) найменування, торгових марок та інших належних їй нематеріальних активів серед споживачів її товарів і послуг. Приниженням ділової репутації суб`єкта господарювання (підприємця) є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати його господарської (підприємницької) діяльності, у зв`язку з чим знижується вартість його нематеріальних активів. Зазначені дії завдають майнової та моральної шкоди суб`єктам господарювання, а тому ця шкода за відповідними позовами потерпілих осіб підлягає відшкодуванню за правилами ст. 1166, 1167 ЦК. Положення цих норм щодо категорій поширювачів такої інформації можуть бути конкретизовані в окремих законах.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 76, ст. 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, судом встановлено, що звертаючись з вимогою про відшкодування моральної шкоди, позивач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про приниження ділової репутації Громадської організації «Центр захисту інвалідів» або наявності втрат немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням його ділової репутації, зокрема вчинення дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до діяльності позивача, внаслідок дій чи бездіяльності Національної поліції України, Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Одеській області під час досудового розслідування кримінального провадження №0000384 від 31.03.2021, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині суд відмовляє з підстав недоведеності.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 231, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі за позовом Громадської організації «Центр захисту інвалідів» до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Національної поліції України, Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Одеській області в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Національної поліції України, Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Одеській області під час досудового розслідування кримінального провадження №0000384 від 31.03.2021 - закрити.

У задоволенні позовних вимог Громадської організації «Центр захисту інвалідів» в частині стягнення з Державної казначейської служби України 5000,00 грн немайнової шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю органів досудового розслідування - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 25.09.2023.

Суддя В.В. Бондарчук