ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2023 р. Справа №909/226/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Олійник Н.

за участю представників сторін:

від позивача:Васютин Я.В.-предсатавник;

від відповідача: Грицак А.З.-представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Серін-Ліс" №1/1 від 08.06.2023 (Вх.№ ЗАГС 01-05/1858/23 від 12.06.2023)

на рішення від 16.05.2023 (повний текст складено 22.05.2023) та додаткове рішення від 30.05.2023 Господарського суду Івано-Франківської області

у справі №909/226/23

за позовом Фізичної особи - підприємця Гоцанюка Василя Михайловича,

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Серін-Ліс",

про стягнення заборгованості за договорами купівлі-продажу в сумі 301 957,80 грн, з них: 230 237,95 грн - основна заборгованість, 63 582,67 грн - інфляційні, 8137,18 грн - 3 % річних

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

Фізична особа - підприємець Гоцанюк Василь Михайлович звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Серін-Ліс" про стягнення заборгованості за договорами купівлі-продажу в сумі 301 957,80 грн, з них: 230 237,95 грн - основна заборгованість, 63 582,67 грн - інфляційні, 8137,18 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договорів купівлі-продажу лісопродукції від 20.03.2020 та від 01.02.2021 в частині не здійснення оплати за поставлений позивачем та отриманий відповідачем товар (лісопродукцію).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 16.05.2023 у справі №909/226/23 позов Фізичної особи - підприємця Гоцанюка Василя Михайловича до ПАТ "Серін-Ліс" про стягнення заборгованості за договорами купівлі-продажу в сумі 301 957,80 грн, з них: 230 237,95 грн основної заборгованість, 63 582,67 грн інфляційних, 8137,18 грн - 3 % річних задоволено. Стягнуто з ПАТ "Серін-Ліс" на користь Фізичної особи-підприємця Гоцанюка Василя Михайловича 301 957,80 грн заборгованості, з них: 230 237,95 грн основна заборгованість, 63 582,67 грн інфляційні, 8 137,18 грн - 3 % річних, 4 529,40 грн судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 30.05.2023 у справі №909/226/23 заяву представника фізичної особи-підприємця Гоцанюка Василя Михайловича про стягнення витрат на правову допомогу по справі №909/226/23 - задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Серін-Ліс" на користь фізичної особи-підприємця Гоцанюка Василя Михайловича 16 000,00 грн (шістнадцять тисяч грн) витрат на правову допомогу.

Рішенням місцевого господарського суду встановлено, що відповідачем у справі порушено зобов`язання в частині здійснення оплати у визначений законом термін за отриманий ним від позивача товар, внаслідок чого виникла заборгованість на суму 230 237,95грн. Суд прийшов до висновку, що не підписання товарно-транспортних накладних не є підставою для невиконання відповідачем свого грошового зобов`язання з оплати поставленого йому товару, за умови реальної поставки товару, визнання цього факту покупцем і відсутність будь-яких претензій щодо якості товару. Долученими до матеріалів справи видатковими накладними та актами приймання-передачі, підтверджується факт поставки позивачем відповідачу лісопродукції на загальну суму 3 260 237,95грн, в той час як відповідачем сплачено позивачу лише 3 030 000,00 грн, що підтверджується банківськими виписками з розрахункового рахунку позивача, копії яких долучені до матеріалів справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення їх доводів.

ПАТ "Серін-Ліс" подано апеляційну скаргу, в якій просить (з урахуванням заяви від 22.06.2023 про уточнення вимог апеляційної скарги) скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 16.05.2023 у справі №909/226/23 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, скасувати додаткове рішення суду від 30.05.2023 та прийняти нове рішення, яким вимоги задоволити частково, зменшивши розмір витрат на правову допомогу адвокату з 16 000,00грн до 4 200,00грн, посилаючись на те, що рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Скаржник зазначає, що укладаючи договори з позивачем, відповідач мав на меті досягнути поставленого економічного результату, а саме - виготовити та експортувати лісопродукцію. Однак, внаслідок порушення умов договорів позивачем, а саме: невиконання обов`язку щодо надання відповідної супроводжуючої документації, зазначене унеможливило експортувати вироблену продукцію. Саме тому за окремі партії поставок відповідач не здійснив оплату, в зв`язку з неможливістю надати докази походження придбаної сировини. До належних документів, зокрема, належить товарно-транспортна накладна (ТТН), що є обов`язковою для перевезення усіх видів продукції в Україні (Закон України «Про автомобільний транспорт» та постанова КМУ № 207 від 25.02.2009, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Також, скаржник зазначає, що ненадання позивачем ТТН призвело до неможливості отримання сертифікату про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, що унеможливлює експорт виробленої продукції. В Акті №ОУ-0000031 здачі-прийняття (надання послуг) від 29.06.2021 є посилання на рахунок-фактуру СФ-0000003 від 04.06.2021, але ПАТ "Серін-Ліс" зазначеного рахунку-фактури не отримувало від позивача, докази про що в матеріалах справи відсутні, а тому і не оплатило вартість робіт по облаштуванню тракторного трелювання волока в кварталі 30.1 Дорівського лісництва, в розмірі 29 800,00 грн. В матеріалах справи відсутні докази, що сторони домовлялися про здійснення авансового платежу.

Також, скаржник вважає, що позивачем безпідставно нараховано 65 382,67 грн інфляційних нарахувань та 8 137,18 грн 3 % річних з підстав відсутності боргу. Окрім того інфляція та 3 % річних нараховані на роботи по облаштуванню тракторного трелювання волока в кварталі 30.1 Дорівського лісництва вартістю 29 800,00 грн, строк оплати яких не настав (відсутність рахунку-фактури на оплату вартості робіт по облаштуванню тракторного трелювання волока).

Окрім того, скаржник вважає не обгрунованою вартість послуг адвоката в сумі 16 000,00грн, яка на думку скаржника не може перевищувати 4 200,00 5 200 грн.

Фізична особа-підприємець Гоцанюк Василь Михайлович у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення та додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області у даній справі залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що відповідачем порушено зобов`язання в частині здійснення оплати у визначений законом термін за отриманий ним від позивача товар, внаслідок чого виникла заборгованість на суму 230 237,95 грн.

На думку позивача, за наявності в матеріалах справи інших доказів, якими підтверджується постачання позивачем відповідачу лісопродукції за договорами від 20.03.2020 та від 01.02.2021, відсутність ТТН не є підставою для невиконання відповідачем свого грошового зобов`язання з оплати поставленого товару, в укладених сторонами договорах купівлі-продажу відсутні умови щодо обов`язкової передачі постачальником покупцю товарно-транспортних накладних, факт отримання товарів покупцем підтверджується видатковими накладними, підписаними сторонами, в тому числі і відповідачем.

Позивач вважає, що послуги надані позивачем, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія рахунку-фактури СФ-0000003 від 04.06.2021, копія Акту №ОУ-0000031 здачі-прийняття (надання послуг) від 29.06.2021, підписані сторонами та скріплені печатками.

Також, позивач вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про відшкодування йому судових витрат шляхом стягнення з відповідача 16 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2023 апеляційну скаргу ПАТ «Серін-Ліс» у справі №909/226/23 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Галушко Н.А., суддів ЖелікаМ.Б., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 апеляційну скаргу ПАТ "Серін-Ліс" залишено без руху для усунення встановлених недоліків, а саме: зобов`язано скаржника викласти резолютивну частину апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 258 ГПК України протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Серін-Ліс" на рішення від 16.05.2023 та додаткове рішення від 30.05.2023 Господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/226/23 та призначено розгляд справи на 25.07.2023.

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 та 29.09.2023 у справі №909/226/23 оголошено перерви в судовому засіданні до 19.09.2023

Представники сторін в судовому засіданні виклали доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19.09.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

20.03.2020 та 01.02.2021 між Фізичною особою - підприємцем Гоцанюком Василем Михайловичем (продавець) та ПАТ "Серін-Ліс" (покупець) укладено договора купівлі-продажу лісопродукції (а.с. 7,8), які підписані сторонами, скріплені печатками та в судовому порядку недійсними не визнавалися.

Відповідно до п.1.1 договорів продавець зобов`язався передати у власність покупця лісопродукцію: пиловник буковий класу А, В, С, Д. (надалі - товар), а останній (покупець) в свою чергу зобов`язується прийняти даний товар та провести оплату за нього на умовах даного договору (договорів).

Згідно п. 2.1 договору купівлі-продажу лісопродукції від 20.03.2020 загальний обсяг поставки за даним договором становить 2000 куб. м.

Пунктом 2.1 договору купівлі-продажу лісопродукції від 01.02.2021 сторонами погоджено, що загальний обсяг поставки за даним договором становить 5000 куб. м.

Відповідно до п.2.2 договорів поставка здійснюється автотранспортом продавця на склад покупця, що знаходиться за адресою: смт Делятин, вул.16 Липня, 11.

Згідно з п.2.3 договорів перехід права власності на товар відбувається в момент передачі його покупцю в пункті поставки після підписання останнім відповідних супровідних документів, що засвідчують таку передачу, та передачі продавцем в пункті поставки покупцю оригіналів товарно-транспортної накладної форми 1-ТТН (ліс), що свідчить про походження товару, та Специфікації-накладної на відпущену деревину (СН), яка є додатком до форми 1-ТТН (ліс). При відсутності оригіналів товарно-транспортної накладної форми 1-ТТН (ліс), та Специфікації-накладної на відпущену деревину (СН) товар вважається таким, що не поставлений продавцем.

Пунктом 3.1 договору від 20.03.2020 встановлено, що ціна за одиницю товару з ПДВ становить 1 850,00 грн за 1куб.м з ПДВ на нижньому складі покупця.

Згідно з п. 3.1 договору від 01.02.2021 ціна за одиницю товару з ПДВ становить 2 000,00 грн 1 куб.м з ПДВ на нижньому складі покупця.

У відповідності до п.3.2 договорів оплата за товар здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця протягом 30-ти банківських днів з моменту поставки товару, в тому числі отримання всіх документів.

Згідно п.4.1 договорів сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за даним договором відповідно до діючого законодавства України.

Пунктом 6.1 договорів передбачено, що дані договори набирають чинності з моменту підписання його сторонами і діють, зокрема: до 31 грудня 2020 року (договір від 20.03.2020) та 31 грудня 2021 року (договір від 01.02.2021), але в будь-якому випадку до повного виконання взятих сторонами на себе зобов`язань.

Як зазначив позивач, на виконання зазначених вище договорів позивач поставив відповідачу товар за період з березня 2020 року по грудень 2021 року на загальну суму 3 260 237,95 грн, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями видаткових накладних (а.с.9-27), які підписані та скріплені печатками сторін.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 29.06.2021 позивачем було проведено роботи відповідачу по облаштуванню тракторною трелювання волока в кварталі 30.31 Дорівського лісництва Делятинського ЛГ. Переміщено 1.64 тис. метрів куб грунту в відвал, загальна вартість робіт складає 29 800,00 грн, що підтверджується актом №ОУ-0000031 здачі-прийнятгя робіт (надання послуг) від 29.06.2021 , який підписаний та скріплений печатками сторін.

Відповідач за отриманий товар розрахувався частково, зокрема сплатив позивачу загальну суму коштів - 3 030 000,00 грн, що підтверджується банківськими виписками з розрахункового рахунку позивача за період з 01.03.2020 по 51.08.2021 (а.с.29-54).

Позивач звернувся з претензією № 4/11/2 від 22.11.2022 до відповідача про сплату заборгованості в сумі 230 237,95 грн, яка виникла на підставі спірних договорів. Відповідно до наданих позивачем доказів, вказана вимога отримана відповідачем 07.12.2022.

Однак , відповідач зазначену заборгованість не сплатив, відповіді на претензію не надав.

Не проведення відповідачем оплати в сумі 230 237,95грн боргу стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи між сторонами виникли правовідносини на підставі Договорів купівлі-продажу лісопродукції від 20.03.2020 та від 01.02.2021, які за правовою природою є договорами купівлі-продажу.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписами ст. ст. 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу п. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції судом встановлено, що відповідачем порушено зобов`язання в частині здійснення оплати у визначений законом термін за отриманий товар, внаслідок чого виникла заборгованість на суму 230 237, 95 грн. Зокрема, суд прийшов до висновку, що долученими до матеріалів справи видатковими накладними та актами приймання-передачі встановлено факт поставки позивачем відповідачу лісопродукції на загальну суму 3 260 237,95грн, в той час як відповідачем сплачено позивачу 3 030 000,00 грн, що підтверджується банківськими виписками з розрахункового рахунку позивача. Отже, судом встановлено факт прострочення відповідачем оплати за поставлений товар в розмірі 230 237,95 грн, яка складається з заборгованості за поставлену лісопродукцію в сумі 200 437,95грн та за роботи по облаштуванню тракторною трелювання волока в кварталі 30.31 Дорівського лісництва Делятинського ЛГ. Переміщено 1.64 тис. метрів куб грунту в відвал, в сумі 29 800,00 грн.

Щодо наведеного судова колегія зазначає таке.

Як зазначалось вище, між Фізичною особою - підприємцем Гоцанюком Василем Михайловичем (продавець) та ПАТ "Серін-Ліс" (покупець) 20.03.2020 та 01.02.2021 укладено договори купівлі-продажу лісопродукції, відповідно до умов яких продавець зобов`язався передати у власність покупця лісопродукцію: пиловник буковий класу А, В, С, Д. (надалі - товар), а останній (покупець) в свою чергу зобов`язується прийняти даний товар та провести оплату за нього на умовах даного договору (договорів) (п.1.1 договорів).

Відповідно до п.2.2 договорів поставка здійснюється автотранспортом продавця на склад покупця, що знаходиться за адресою: смт Делятин, вул.16 Липня, 11.

Згідно з п.2.3 договору сторони узгодили, що перехід права власності на товар відбувається в момент передачі його покупцю в пункті поставки після підписання останнім відповідних супровідних документів, що засвідчують таку передачу, та передачі продавцем в пункті поставки покупцю оригіналів товарно-транспортної накладної форми 1-ТТН (ліс), що свідчить про походження товару, та Специфікації-накладної на відпущену деревину (СН), яка є додатком до форми 1-ТТН (ліс). При відсутності оригіналів товарно-транспортної накладної форми 1-ТТН (ліс), та Специфікації-накладної на відпущену деревину (СН) товар вважається таким, що не поставлений продавцем.

Як вбачається із позовних вимог, позивач просить стягнути заборгованість в сумі 200 437,95грн за поставлену лісопродукцію за період 2020 2021 роки.

У відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні представник відповідача заперечив надання позивачем ТТН-1 ліс на лісопродукцію в сумі 184 876,94 грн.

Дане твердження відповідача позивачем належними та допустимими доказами не спростовано.

Судовою колегією встановлено, що на лісопродукцію в кількості 92,438 м.куб позивачем не надано відповідачу товарно-транспортні накладні 1-ТТН (ліс), що свідчить про невиконання позивачем вимоги п.2.3 договорів від 20.03.2020 та 01.02.2021, отже така продукція вважається такою, що не поставлена продавцем, в зв`язку із чим термін оплати за поставлену лісопродукцію в сумі 184 876,94 грн не настав.

З огляду на наведені обставини, судовою колегією встановлено факт прострочення відповідачем оплати за поставлений товар в розмірі 15 561,01грн.

Щодо заперечення відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 29 800,00 грн по облаштуванню тракторного трелювання волока в кварталі 30.1 Дорівського лісництва, мотивованого відсутністю укладеного договору по наданню спірних послуг, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що, оскільки вказані послуги надані позивачем, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія рахунку-фактури СФ-0000003 від 04.06.2021 та копія Акту №ОУ-0000031 здачі-прийняття (надання послуг) від 29.06.2021 (а.с.28, 97), який підписаний сторонами та скріплений печатками, вимога про стягнення даної суми є правомірною.

Отже, обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню є заявлена сума заборгованості в розмірі 45 361,01грн.

Стосовно нарахованих позивачем втрат від інфляції та 3% річних судова колегія зазначає таке.

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань).

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, судова колегія прийшла до висновку, що стягненню з відповідача підлягають 1 603,17 грн 3 % річних та12 526,90грн інфляційних втрат за період з 01.01.2022 по 06.03.2023.

Щодо заявлених скаржником вимог про скасування додаткового рішення суду від 30.05.2023 та прийняття нового рішення, яким вимоги задоволити частково, зменшивши розмір витрат на правову допомогу адвокату з 16 000,00 грн до 4 200,00 грн, судова колегія зазначає таке.

19.05.2023 на адресу Господарського суду Івано-Франківської області від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат на суму 16 000,00грн. До вказаної заяви позивачем долучені докази понесення витрат на правову допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Разом із тим, згідно зі ст.15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст. 126 цього Кодексу).

У відповідності до ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи при поданні позову позивачем був наданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну прав 16.05.2022 до судових дебатів, з урахуванням приписів ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, представник позивача заявив клопотання про надання доказів понесення витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Як підтверджується матеріалами справи, рішення суду ухвалено 16.05.2023, а 19.05.2023 представник позивача через канцелярію Господарського суду Івано-Франківської області подав заяву про стягнення витрат на правову допомогу та докази на підтвердження їх понесення.

Отже, докази понесення позивачем витрат на правову допомогу подані у встановлені законом терміни.

На підтвердження понесених зазначених вище витрат позивачем надано копію договору №55/2022 про надання професійної правничої допомоги від 15.11.2022, копію рахунку №01/55/2022 від 16.05.2023, копію Акта про надання послуг професійної правничої допомоги №01/55/2022 від 18.05.2023.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що надані позивачем докази понесення витрат в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та їх співмірності у порівняні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Скаржник вважає не обгрунованою вартість послуг адвоката в сумі 16 000,00грн, яка на думку скаржника не може перевищувати 4 200,00 5 200 грн.

З огляду на викладене, судова колегія, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, часткове скасування рішення суду, прийшла до висновку про правомірність відшкодування витрат позивача, пов`язаних зі сплатою витрат на надання правничої допомоги, відповідно до ст. 129 ГПК України, в сумі 4 200,00 грн.

В силу положень статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" завданням суду є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, прав і свобод, тоді як особливо вузьке тлумачення процесуальних норм суперечить цим завданням.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Ryabykh v.Russia від 24.07.2003 року, Svitlana Naumenko v. Ukraine від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого господарського суду в частині задоволення позову в сумі 184 876,94грн основного боргу, 51 055,77грн інфляційних втрат та 6 534,01 грн 3% річних. В цій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати.

Судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України покладаються у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 271, 275, 277, 280 - 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Серін-Ліс" №1/1 від 08.06.2023 (Вх.№ ЗАГС 01-05/1858/23 від 12.06.2023) задоволити частково.

2.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 16.05.2023 у справі №909/226/23 скасувати частково в частині стягнення 184 876,94грн основного боргу, 51 055,77грн інфляційних втрат, 6 534,01 грн 3% річних та 3 401,99 грн судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

3.Додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.05.2023 у справі №909/226/23 скасувати частково в частині стягнення 11 800,00 грн витрат на правову допомогу. В решті додаткове рішення залишити без змін.

4.Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Серін-Ліс" (вул. 16 липня, буд. 11, смт. Делятин, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, код 36480308) на користь Фізичної особи-підприємця Гоцанюка Василя Михайловича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) - 45 361,01грн основного боргу, 12 526,90грн інфляційних втрат, 1 603,17грн 3 % річних, 680,42 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 4 200,00грн витрат на правову допомогу.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гоцанюка Василя Михайловича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Серін-Ліс" (вул. 16 липня, буд. 11, смт. Делятин, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, код 36480308) 5 773,48 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Місцевому господарському суду видати накази.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 02.10.2023.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Орищин Г.В.