ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" вересня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/3151/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

при секретарі судового засідання Хмельницький О.В.

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 916/3151/23

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях

до відповідача Фізичної особи-підприємця Новаковського Віктора Анатолійовича

про стягнення 91513,39 грн.

за участю представників:

від позивача: Кравченко Ю.В. /самопредставництво/;

від відповідача: не з`явився.

В С Т А Н О В И В:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Новаковського Віктора Анатолійовича заборгованості в сумі 91 513, 39 грн., що складається із заборгованості по орендній платі у розмірі 3 854, 44 грн. та неустойки у розмірі 87 658, 95 грн., а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди нерухомого майна від 01.11.2011 щодо сплати орендної плати, та сплати неустойки, яка нарахована відповідачу у зв`язку з неповерненням об`єкту оренди з моменту припинення договору.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.07.2023 позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, із викликом учасників справи у судове засідання, та судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 07.09.2023 об 11:40. Учасником справи встановлено строки на подання до суду заяв по суті спору.

У судовому засіданні 07.09.2023, за участю представника позивача, судом постановлено протокольну ухвалу, якою задоволено усне клопотання представника позивача та судове засідання щодо розгляду справи по суті відкладено на 27.09.2023 об 14:40, із викликом учасників справи у судове засідання.

26.09.2023 за вх.№33638/23 господарським судом одержано клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 27.09.2023 підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судові засідання не з`явився, про причини свого нез`явлення суд не повідомив та відзив на позов до суду не надав.

При цьому, ухвали суду, які надіслані відповідачу на адресу, зазначену у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань, повернуті до суду органами поштового зв`язку, із зазначенням причин повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Господарський суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, яким в даному випадку є суд (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, виходячи з того, що господарським судом вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду судової справи, та забезпечення реалізації учасниками справи своїх прав на судовий захист, в тому числі шляхом надання відповідних заяв по суті справи, господарський суд визнав за можливе вирішити справу за наявними матеріалами справи відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України та за відсутністю відповідача у судових засіданнях.

У судовому засіданні 27.09.2023, за участю представника позивача судом на підставі ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи встановлені судом.

01.11.2011 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (Орендодавець) та Фізичною-особою підприємцем Новаковським Віктором Анатолійовичем (Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, згідно з яким Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення на території автогаражу (далі - Майно), площею 282,13 кв.м, які розміщені за адресою: Одеська область, Біляївський район, с.Маяки, вул. Меліоративна, б/№, що перебувають на балансі Дністровського міжрайонного управління водного господарства (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ОФ „ІНЮГ - ЕКСПЕРТИЗА у формі ТОВ на "16" травня 2011р. і становить 158000,00 (сто п`ятдесят вісім тисяч) гривень.

Відповідно до п. 3.1. договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95р. №786 (зі змінами) (надалі методика розрахунку) та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (вересень 2011р.) 1951,24 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди - листопад 2011 визначається шляхом коригування орендної плати, яка зазначена у абзаці І цього пункту на індекси інфляції за жовтень 2011р. та за листопад 2011р. включно.

Згідно з п. 3.5. договору Орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 50 % до 50 % щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який і здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати до державного бюджету 50% надсилається Орендарем Орендодавцеві.

Відповідно до п. 3.11. договору у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плачу до дня повернення Майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, у повному обсязі, якщо така виникла, ураховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу.

У п. 5.3. договору зазначено, що Орендар зобов`язується своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. 5.10. договору у разі припинення або розірвання Договору повернути Балансоутримувачу Об`єкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати Балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) Об`єкту оренди з вини Орендаря.

Цей Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців (п. 10.1 договору).

Згідно з п. 10.9. договору у разі припинення або розірвання цього Договору Майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу.

У разі, якщо Орендар затримав повернення Майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

На викання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення на території автогаражу, площею 282,13 кв.м, які розміщені за адресою: Одеська область, Біляївський район, с.Маяки, вул. .Меліоративна, б/№, що перебувають на балансі Дністровського міжрайонного управління водного господарства, вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ОФ „ІНЮГ - ЕКСПЕРТИЗА у формі ТОВ на "16" травня 2011р. і становить 158000 грн., про що свідчить підписаний між сторонами Акт приймання-передачі державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Дністровського міжрайонного управління водного господарства до договору оренди від 01.11.2011, укладеного з Фізичною особою - підприємцем Новаковським Віктором Анатолійовичем від 01.11.2011.

В подальшому між сторонами були укладені договори про внесення змін до договору оренди від 01.11.2011, а саме: 15.12.2014., 01.12.2015., та 13.03.2018, яким п.п.10.1 договору оренди доповнено реченням такого змісту «Продовжити термін цього договору до 01.08.2020 включно.»

27.04.2020 позивач направив відповідачу претензію №18-06-01739 від 27.04.2020, в якій заявив вимогу негайно сплатити заборгованість по орендній платі у сумі 3458, 35 грн. та пеню у сумі 9124,24 грн., про що свідчить реєстр на відправку рекомендованої кореспонденції за 27.04.2020.

20.09.2020 за вх.№30/04297 позивач одержав заяву відповідача від 19.08.2020 з проханням розглянути питання щодо продовження дії договору оренди від 01.11.11, у відповідності до вимог чинного Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Листом від 28.08.2020 №18-06-03659 позивач відмовив відповідачу у продовженні договору оренди на новий термін, у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати орендної плати та несвоєчасною подачею заяви про продовження договору оренди.

Тією ж датою 28.08.2020 позивач направив лист про відмову у продовженні договору оренди відповідачу, про що свідчить реєстр на відправку простої кореспонденції за 28.08.2020.

Згідно з наданим позивачем Звітом про стан надходження грошових коштів до бюджету у термін від 12.12.2020 по 12.08.2020 заборгованість Орендаря з оплати орендної плати з серпня 2019 по липень 2020 включно становить 3854,44 грн.

Згідно з розрахунком неустойки за договором оренди від 01.11.2011 №90 розмір неустойки за період 02.08.2020 по 30.04.2023 становить 87658, 95 грн.

Висновки суду

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 01.11.2011, на виконання умов якого позивач передав відповідачу в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення на території автогаражу, площею 282,13 кв.м, які розміщені за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Маяки, вул. Меліоративна, б/№, а відповідач прийняв вказані приміщення та зобов`язався своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, встановлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Оскільки орендоване відповідачем за договором оренди майно є державним, то до спірних правовідносин сторін у цій справі підлягає застосуванню положення Закону України По оренду державного та комунального майна, із врахуванням при цьому висновків Верховного Суду у постанові від 26.10.2021 справа № 910/5710/19 про те, що в силу положень ст.58 Конституції України та ст.5 ЦК України, до спірних правовідносин має застосовуватись саме та редакція закону, яка була чинна на момент їх виникнення.

Враховуючи період виникнення заборгованості відповідача серпень 2019 липень 2020 включно, застосуванню в даному випадку підлягає як Закон України Про оренду державного та комунального майна №2269- XII від 10.04.1992, так і Закон України Про оренду державного та комунального майна №157-ІХ від 03.10.2019р., в редакції Закону України з 01.02.2020.

Відповідно до положень Закону №2269-ХІІ:

- орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі (частина третя статті 18);

- договір оренди припиняється в разі, зокрема закінчення строку, на який його було укладено (ч. 2 ст. 26);

- у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди (частина перша статті 27).

Відповідно до положень Закону №157-ІХ:

- орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором ч.1 ст.17 Закону).

- орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності (ч.4 ст.17 Закону).

- договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його укладено (ч.1 ст.24 Закону)

- у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди (ч.1 ст.25 Закону).

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст.762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

У ч.6 ст.762 ЦК України встановлено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у частинах 1, 7 ст.193 ГК України.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Між тим, як встановлено господарським судом на підставі поданих позивачем доказів, заборгованість відповідача з оплати орендної плати за період серпень 2019 липень 2020 включно становить 3854,44 грн.

При цьому, відповідачем не надано жодних заперечень щодо розміру заборгованості з орендної плати, як і не надано доказів, які спростовують наявність такої заборгованості відповідача.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості з оплати орендної плати в розмірі 3854,44 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню господарським судом.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки за період з 02.08.2020 по 30.04.2020 в сумі 87658,95 грн., господарський суд виходить з наступного.

Частина 1 статті 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).

Як вище встановлено судом, на виконання умов договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 01.11.2011, позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення на території автогаражу, площею 282,13 кв.м, які розміщені за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Маяки, вул. Меліоративна, б/№, із встановленням строку дії договору оренди на 2 роки 11 місяців.

Разом з тим, строк дії договору нерухомого майна, що належить до державної власності від 01.11.2011, продовжувався до 01.09.2017 згідно Договору від 15.12.2014 про внесення зміни до договору оренди від 01.11.2011, а також до 01.08.2020 згідно Договору від 13.03.2018 про внесення змін до договору оренди від 01.11.2011.

З 01.02.2020 введений в дію Закон України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-IX від 03.10.2019, п.2 Прикінцевих та перехідних положень якого встановлено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом 5 частини 2 статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Частиною 2 ст. 251 ЦК України визначено, що терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Тобто, порядок продовження договорів оренди державного та комунального майна, який діяв до 31.01.2020 та був передбачений Законом України № 2269-XII (втратив чинність 31.01.2020), може бути застосовано до процедури продовження тих договорів, строк дії яких закінчився до 01.07.2020 включно, а щодо інших договорів оренди державного та комунального майна (строк дії яких закінчився після 01.07.2020) у силу вимог абзацу 3 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 157-IX має застосовуватися порядок продовження, визначений Законом України № 157-IX.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.10.2021 у справі № 907/720/20 та від 09.11.2021 у справі № 908/2637/20 зі спорів, що виникли з подібних правовідносин.

Таким чином, законодавець передбачив умови та порядок продовження дії договорів оренди державного та комунального майна, укладених відповідно до положень Закону України № 2269-XII, в тому числі й у період після втрати вказаним законом чинності.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-IX від 03.10.2019 продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Абз. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-IX від 03.10.2019 передбачено, що без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше.

Згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-IX від 03.10.2019 договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Як встановлено господарським судом, 20.08.2020 відповідач подав позивачу відповідну заяву про продовження договору оренди від 01.11.2011. В свою чергу позивач листом від 28.08.2020 №18-06-03659 відмовив позивачу у продовженні договору оренди на новий термін та повідомив про необхідність здійснити повернення орендованого майна балансоутримувачу згідно акту прийму-передачі.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України Про оренду державного та комунального майна № 157-ІХ договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

В свою чергу припинення договору оренди свідчить про відсутність у орендаря правових підстав для подальшого користування об`єктом оренди.

Приписами ст. 785 ЦК України встановлено обов`язок орендаря у разі закінчення строку дії договору оренди або у випадку його дострокового розірвання повернути орендоване майно за актом у належному стан, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України Про оренду державного та комунального майна у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Умовами п. 10.9. договору оренди також встановлено, що у разі припинення або розірвання цього Договору Майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу.

У ч. 2 ст. 795 ЦК України встановлено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Отже, з припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.

Користування майном за договором є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного договору та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.

Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду).

Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

Так, в силу положень ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Зі змісту статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, неустойки згідно з частиною другою статті 785 ЦК України. Законодавцем у частині першій статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 ЦК України, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, відповідно до вимог статті 614 ЦК України. Тобто, судам необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові 02.09.2014 у справі N 3-85гс14, а також Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові 11.04.2018 у справі N 914/4238/15, постанові 24.04.2018 у справі N 910/14032/17 та у постанові 09.09.2019 у справі N 910/16362/18.

До предмета доказування при вирішенні спорів щодо стягнення неустойки в порядку частини другої статті 785 ЦК України як подвійної плати за користування орендованим майном після спливу строку дії договору оренди входять обставини, пов`язані невжиттям орендарем належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди за наслідком припинення орендних правовідносин, за відсутності умов, які б перешкоджали орендарю вчасно повернути майно орендодавцю у визначений договором оренди строк; умисним ухиленням орендаря від обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди; утриманням орендованого майна у володінні орендаря та перешкоджанням орендарем у доступі орендодавця до належного йому об`єкта оренди; відсутністю з боку орендодавця бездіяльності та невчиненням ним дій, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно від орендаря та оформити повернення наймачем орендованого майна.

Обставини вчинення орендарем дій з повернення орендованого майна та відсутність у нього умислу на ухилення від повернення об`єкта оренди виключають можливість застосування орендодавцем до орендаря відповідальності у вигляді неустойки в порядку частини другої статті 785 ЦК України.

Аналогічну правову позицію викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 08.05.2018 у справі N 910/1806/17, Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.12.2019 у справі N 910/20370/17.

Між тим, як вказує позивач та не спростовано відповідачем, хоча договір оренди припинив свою дію 01.08.2020, але в порушення вимог закону та договору відповідач не передав орендоване за договором оренди приміщення за актом приймання-передачі.

Також відповідачем не надано до суду жодних доказів, які дозволяють господарському суду встановити обставини щодо причин неповернення орендованого приміщення відповідачем після припинення договору оренди.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки за несвоєчасне повернення орендованого майна.

Водночас, перевіривши розрахунок неустойки, який здійснений позивачем за період з 02.08.2020 по 30.04.2023, господарським судом встановлено його невідповідність обставинам справи щодо дати виникнення обов`язку відповідача повернути орендоване приміщення, із врахуванням при цьому умов п.10.9. договору оренди, яким встановлено, що у разі припинення або розірвання цього Договору Майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу.

Тобто, у зв`язку із припиненням договору оренди 01.08.2020, відповідач зобов`язаний повернути орендоване приміщення до 05.08.2020 включно, а відтак і право щодо нарахування неустойки виникає у позивача з 06.08.2020.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки за період з 06.08.2020 по 30.04.2023 в розмірі 87 306,11 грн.

На підставі ст.129 ГПК України на відповідача покладаються судові витрати позивача по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до Фізичної особи-підприємця Новаковського Віктора Анатолійовича про стягнення 91513,39 грн. задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Новаковського Віктора Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, б. 15, ) заборгованість на загальну суму 91 160, (дев`яносто одна тисяча сто шістдесят) грн. 55 коп., що складається із заборгованості по орендній платі у розмірі 3 854, 44 грн. та неустойки у розмірі 87 306,11 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 02 жовтня 2023 р.

Суддя Г.Є. Смелянець