ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2023 р. Справа№ 910/627/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 26.09.2023 у справі №910/627/23 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський комбікормовий завод»

про ухвалення додаткового рішення

подану при розгляді апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард»

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2023

у справі № 910/627/23 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський комбікормовий завод»

до Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард»

про стягнення 717 842,95 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.03.2023 у справі № 910/627/23 позов задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено основну заборгованість в сумі 543 522,78 грн., пеню в сумі 42 995,38 грн., 3 % річних в сумі 15 552,62 грн., інфляційні втрати в сумі 105 741,86 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 10 617,19 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, 11.04.2023 Приватне акціонерне товариство «Агрохолдинг Авангард» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2023 у справі № 910/627/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2023, справу № 910/627/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Станік С.Р., Гончаров С.А..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2023 задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2023 у справі № 910/627/23 та поновлено апелянту вказаний строк, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2023 у справі № 910/627/23, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2023 у справі № 910/627/23 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, розгляд апеляційної скарги призначено на 05.09.2023 об 11:15 год.

В судовому засіданні 05.09.2023 оголошено перерву до 12.09.2023 до 10:45.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2023, повний текст якої складено 12.09.2023, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2023 у справі № 910/627/23 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2023 у справі № 910/627/23 залишено без змін.

15.09.2023 до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить ухвалити додаткову постанову у справі №910/627/23, якою розподілити судові витрати, понесені позивачем пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 15 000,00 грн. у зв`язку з розглядом справи №910/627/23 у суді апеляційної інстанції і стягнути з відповідача на користь позивача суму 15 000,00 грн. в якості витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 15.09.2023, вказане клопотання передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Станік С.Р., Гончаров С.А..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський комбікормовий завод» про компенсацію судових витрат у справі № 910/627/23 призначено на 26.09.2023 об 11:45 год.

25.09.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому заявник просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 4 000,00 грн.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р., який не є головуючим суддею, у період із 25.09.2023 по 28.09.2023 у відрядженні розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/3819/23 від 25.09.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/4411/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2023, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський комбікормовий завод» про ухвалення додаткового рішення при розгляді апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2023 у справі № 910/627/23 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю..

В судове засідання відповідач представників не направив, про причини неявки суду не повідомив.

В судовому засідання представник позивача заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський комбікормовий завод» про ухвалення додаткового рішення, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вказана заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Стаття 221 ГПК України встановлює, що:

- якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1);

- для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2);

- у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч. 3).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Водночас за приписами ч. 2 ст. 124 ГПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, за приписами ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якою відповідно до приписів ГПК України в суді апеляційної та касаційної інстанції є апеляційна та касаційна скарга, а також відзиви на апеляційну та касаційну скаргу, а докази понесення таких витрат - до винесення постанови або протягом п`яти днів після ухвалення постанови, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву

З матеріалів справи слідує, що:

- у відзиві на апеляційну скаргу позивач просив покласти на відповідача витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 15 000,00 грн.. Зі змісту відзиву слідує, що доказами понесення таких витрат є наявна у матеріалах справи копія укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Біднягін і партнери» договору про надання правової (правничої) допомоги № 19-12/02 від 19.12.2022, а також додана до відзиву на апеляційну скаргу копія платіжної інструкції № 5581 від 12.06.2023;

- в судовому засіданні 12.09.2023 позивачем заявлено, що докази понесення судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення постанови;

- 15.09.2023 до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у якому наведено детальний опис робіт (наданих послуг) а до заяви додана копія акту №2 від 14.09.2023 приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової (правничої) допомоги №19-12/02 від 19.12.2022.

Отже, матеріалами справи підтверджується дотримання позивачем як строків подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, так і строків подання доказів понесення таких витрат.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження факту понесення заявником витрат на професійну правничу допомогу ним до матеріалів справи долучені належним чином засвідчені копії укладеного з Адвокатським об`єднанням «Біднягін і партнери» договору про надання правової (правничої) допомоги № 19-12/02 від 19.12.2022, платіжної інструкції № 5581 від 12.06.2023 та акту №2 від 14.09.2023 приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової (правничої) допомоги №19-12/02 від 19.12.2022.

Наявними у матеріалах справи документами підтверджено наступне.

19.12.2022 позивач (клієнт) та Адвокатське об`єднання «Біднягін і партнери» уклали договір про надання правової (правничої) допомоги № 19-12/02, в п. 1.2 якого погодили, що Адвокатське об`єднання надає наступну правову (правничу) допомогу:

- захист законних прав та інтересів Клієнта в господарській справі про стягнення з відповідача належних Клієнту сум, що розраховані в зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, що включає в себе аналіз правовідносин, первинної документації та відповідного законодавства, пошук релевантної судової практики, переговори та консультування Клієнта, визначення правової позиції захисту, збір доказів;

- представництво інтересів Клієнта у судах всіх інстанцій в т.ч. включно за допомогою підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, під час розгляду та вирішення справи про стягнення з відповідача належних Клієнту сум, що розраховані в зв`язку з неналежним виконанням умов Договору;

- підготовка та подання процесуальних документів у т.ч. в електронній формі, передбачених ГПК України, пов`язаних з розглядом справи про стягнення з відповідача належних Клієнту сум, що розраховані в зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, у тому числі, але не виключно, під час розгляду справи у суді апеляційної та/або касаційної інстанції.

В пункті 5.2. договору про надання правової (правничої) допомоги № 19-12/02 визначено, що сума гонорару за правову (правничу) допомогу, яка вказана в п. 1.2. договору складає 45 000,00 грн., яка перераховується на банківський рахунок Адвокатського об`єднання у наступному порядку:

- 20 000,00 грн. протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання даного договору, за правову (правничу) допомогу під час підготовки, розгляду та вирішення справи у суді першої інстанції у тому числі, але не виключно, забезпечення позову;

- 15 000,00 грн. протягом 5-ти банківських днів з моменту подання або отримання апеляційної скарги, за правову (правничу) допомогу під час підготовки, розгляду та вирішення справи у суді апеляційної інстанції;

- 10 000,00 грн. протягом 5-ти банківських днів з моменту подання або отримання касаційної скарги, за правову (правничу) допомогу у суді касаційної інстанції.

Зі змісту акту №2 від 14.09.2023 приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової (правничої) допомоги №19-12/02 від 19.12.2022 слідує, що адвокатом позивачу було надано наступну правову допомогу:

- ознайомлення з надісланими клієнту поштою матеріалами апеляційної скаргиу справі №910/627/23, переговори, усне опитування клієнта з приводу встановлених в рішенні ГСМК від 22.03.2023 року взаємовідносин, які виникли по договору поставки №КПКЗ-2212/2021 від 22.12.2021, витрачений адвокатом час - 2 години;

- підготовка та надання клієнту консультації стосовно використаних в апеляційній скарзі норм права, роз`яснення норм які справді регулюють правовідносини поставки товару по договору поставки №КПКЗ-2212/2021 від 22.12.2021, зобов`язання та його виконання, порушення зобов`язання та відповідальності за порушення зобов`язання, витрачений адвокатом час - 2 години;

- підготовка та направлення адвокатського запиту №01/28.07 від 28.07.2023, витрачений адвокатом час - 1 година;

- отримання та аналіз відповіді №04-06/490/23 від 04.08.2023 на адвокатський запит №01/28.07 від 28.07.2023, витрачений адвокатом час - 0,5 години;

- пошук та аналіз релевантних для відзиву клієнта на апеляційну скаргу у справі №910/627/23 висновків ЄСПЛ з рішень: у справі Шульга проти України, no. 16652/04 від 02.12.2010; у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989; у справі Баришевський проти України від 26.02.2015; у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009; у справі Меріт проти України від 30.03.2004; у справі "Нільсен Йонсен проти Норвегії" [ВП], N 23118/93, параграф 62, ECHR 1999- VIII, витрачений адвокатом час - 3 години;

- підготовка та складання відзиву на апеляційну скаргу у справі №910/627/23 - 15 арк. Документ сформований в системі «Електронний суд» 31.07.2023 та направлення його копії на адресу відповідачу Документ сформований в системі «Електронний суд» 15.09.2023, витрачений адвокатом час - 4 години;

- ознайомлення адвоката з матеріалами справи у справі №910/627/23 безпосередньо в Північному апеляційному господарському суді (м. Київ) 05.07.2023, 05.09.2023, витрачений адвокатом час - 1 година;

- участь адвоката в судових засіданнях в Північному апеляційного господарському суді (м. Київ) у справі №910/627/23 05.09.2023 (11:57 - 12:08 згідно протоколу с/з), 12.09.2023 (11:15 - 11:27 згідно протоколу с/з) в якості представника клієнта, витрачений адвокатом час - 0,23 години;

- перевірка та доведення до відома клієнта актуального стану розгляду/вирішення справи №910/627/23 в ПАГС за допомогою Інтернет ресурсів http://reyestr.court.gov.ua та https://court.gov.ua/fair/ та кабінету Електронний суд підсистеми ЄСІТС, витрачений адвокатом час - 2 години;

- підготовка проекту заяви клієнта про ухвалення додаткової постанови у справі №910/627/23 з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, згідно договору про надання правничої допомоги під час підготовки, розгляду та вирішення справи у суді апеляційної інстанції, витрачений адвокатом час - 2 години.

Всього клієнту надано правничої допомоги на суму 15 000,00 грн.

Також у акті зазначено про те, що клієнт не має будь-яких зауважень чи претензій до обсягу та якості робіт (наданих послуг).

Платіжною інструкцією № 5581 від 12.06.2023 позивач сплатив на користь Адвокатського об`єднання гонорар у розмірі 15 000,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт надання позивачу Адвокатським об`єднанням «Біднягін і партнери» послуг на заявлену до стягнення суму.

Щодо обставин, пов`язаних з визначенням розміру витрат на правничу допомогу при розгляді справи судом першої інстанції, слід зазначити таке.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, за змістом ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

25.09.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому заявник просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 4 000,00 грн.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що:

- згідно з пунктом 1 акту №2 від 14.09.2023 приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової (правничої) допомоги №19-12/02 від 19.12.2022 було здійснено ознайомлення з матеріалами апеляційної скарги, проведені переговори, усне опитування клієнта з приводу встановлених в рішенні Господарського суду м. Києва від 22.03.2023 взаємовідносин, які виникли по Договору (витрачено 2 год.). При цьому проведення усного опитування клієнта з приводу встановлених в рішенні Господарського суду м. Києва від 22.03.2023 взаємовідносин, які виникли по Договору не було необхідним, оскільки жодним чином не вплинуло та не могло вплинути на процес підготовки до апеляційного перегляду наведеного рішення. Процес ознайомлення адвоката з матеріалами апеляційної скарги, розмір якої складає 6 аркушів, на двох з яких наведені відомості про учасників справи, та яка містить 4 додатки, не могло тривати більше 20-30 хвилин;

- у п. 2 акту №2 від 14.09.2023 приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової (правничої) допомоги №19-12/02 від 19.12.2022 наведено такий вид робіт/послуг: «Підготовка та надання Клієнту консультації стосовно використаних в апеляційній скарзі норм права, роз`яснення норм права, які справді регулюють правовідносини поставки товару по Договору, зобов`язання та його виконання, порушення зобов`язання та відповідальності за порушення зобов`язання» (витрачено 2 години). Зважаючи на обсяг апеляційної скарги, консультація клієнта щодо її змісту взагалі не потребує підготовки. Об`єктивний час надання такої консультації складає 20-30 хвилин;

- п. 5 акту №2 від 14.09.2023 приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової (правничої) допомоги №19-12/02 від 19.12.2022 містить відомості про те, що адвокатом здійснювався пошук та аналіз релевантних для відзиву Клієнта на апеляційну скаргу у справі № 910/217/23 висновків ЄСПЛ з судових рішень, проте такі послуги/роботи були здійснені в інтересах позивача в іншій судовій справі. Зважаючи на той факт, 16.04.2023 та 10.07.2023 представником позивача вже були віднайдені та проаналізовані відповідні рішення ЄСПЛ, їх повторний аналіз для підготовки правової позиції для розгляду у цій справі в суді апеляційної інстанції не вимагав багато часу або такий повторний аналіз взагалі не вимагався, а відтак надання зазначених в п. 5 Акту послуг об`єктивно не могло тривати 3 години, як це вказано в акті;

- зі змісту п. 6 акту №2 від 14.09.2023 приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової (правничої) допомоги №19-12/02 від 19.12.2022 випливає, що підготовка та складення відзиву на апеляційну скаргу потребувало витрати 4 години часу. Відповідач зазначає, що кількість символів, які містить процесуальний документ, не перебуває в прямій пропорційній залежності до тривалості підготовки такого документ. У відзиві на апеляційну скаргу розгорнуто викладено підстави позову, які дослівно скопійовано з позовної заяви у справі та зазначено значну кількість загальних норм права. Перенесення фрагментів одного процесуального документа у справі до іншого та копіювання норм права з текстів нормативно-правових актів не вимагає спеціальних навичок, досвіду та, відповідно, значного темпорального проміжку. Відтак, тривалість підготовки відзиву на апеляційну скаргу протягом 6 годин обґрунтовано здається сумнівною;

- в п. 9 акту №2 від 14.09.2023 приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової (правничої) допомоги №19-12/02 від 19.12.2022 йдеться про те. що на перевірку та доведення до відома Клієнта актуального стану розгляду/вирішення справи за допомогою Інтернет ресурсів на що адвокатом було витрачено 2 години. Peєстр судових рішень на момент складення акту (14.09.2023) містив посилання на 5 процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції. Часовий проміжок тривалістю у 2 год. для аналізу зазначених документів та доведення їх змісту та відома клієнта є значним чином перебільшений;

- тривалість часу протягом 2 годин на підготовку проекту заяви про ухвалення додаткової постанови, визначена в п. 10 Акту, є невиправданою, оскільки зміст такої заяви в значній мірі дослівно дублює зміст відзиву на апеляційну скаргу.

Щодо вказаних заперечень, колегія суддів зазначає про таке.

За змістом ч. 3 ст. 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Слід зауважити на тому, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України.

Частинам 1 та 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

З матеріалів справи слідує, що у договорі про надання правової (правничої) допомоги № 19-12/02 сторонами погоджено фіксований розмір гонорару.

В свою чергу відповідачем фактично не вказано, в чому саме полягає невідповідність визначеної в договорі про надання правової (правничої) допомоги № 19-12/02 фіксованої суми гонорару 15 000,00 грн. на юридичний супровід в суді апеляційної інстанції вимогам чинного законодавства та обставинам справи, не наведено конкретних посилань на розмір відповідних ринкових цін та не мотивовано, в чому саме полягає така не співмірність.

При цьому відповідач не був позбавлений навести середній розмір ринкових цін на професійну правничу допомогу виходячи саме з фіксованого розміру гонорару та, виходячи з вказаного, доводити неспівмірність заявленої позивачем до стягнення суми, проте вказаного відповідачем зроблено не було.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №910/1929/19 від 09.06.2022

За практикою Верховного Суду у справах №756/2114/17 і №911/3386/17 зазначено, що оскільки правова позиція позивача в судах попередніх інстанцій не змінювалася, то не підтверджується наявність об`єктивної необхідності для адвокатів, які надавали правову допомогу відповідачу в судах попередніх інстанцій, вивчати додаткові джерела права, бо відповідач не міг бути необізнаним із позицією позивача, законодавство, яким регулюється спір у справі, документи й доводи, якими позивач обґрунтовував свої вимоги й інші обставини, отже підготовка цієї справи в суді касаційної інстанції не вимагала великого обсягу юридичної й технічної роботи.

Надані позивачем документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування за рахунок апелянта витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та є співмірним з ціною позову.

Таким чином заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський комбікормовий завод» про ухвалення додаткового рішення, яка подана за наслідками розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2023 у справі № 910/627/23 колегією суддів задовольняється повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244, 252 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський комбікормовий завод» про ухвалення додаткового рішення задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» (Україна, 03115, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 121 В, ідентифікаційний код: 00851519) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський комбікормовий завод» (Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул.. Винокурова, будинок 22, ідентифікаційний код: 40377137) витрати на правову допомогу в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

3. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/627/23.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 26.09.2023.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала