РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.09.2023Справа № 910/7654/23
За позовом ІНФОРМАЦІЯ_1

до ІНФОРМАЦІЯ_2

про стягнення 475181,86 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - позивач) про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач) 475181,86 грн штрафу за порушення відповідачем виконання зобов`язання за державним контрактом на поставку (закупівлю) продукції ІНФОРМАЦІЯ_9.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язання із поставки товару за державним контрактом на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_9, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 475181,86 грн.

Провадження у справі відкрито, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

У відзиві на позовну заяву відповідач надаючи свої заперечення вказує про наступне.

Після того, як всі сторони Державного контракту та Зовнішньоекономічного контракту приступили до їх виконання виникла істотна затримка у іноземного постачальника в оплаті коштів в банку ІНФОРМАЦІЯ_10 за Зовнішньоекономічним контрактом більш ніж на 3 тижні через позицію французької сторони стосовно питання постачання озброєнь в Україну. ІНФОРМАЦІЯ_2 отримало кошти попередньої оплати від ІНФОРМАЦІЯ_1 14.03.2022. На наступний день, 15.03.2022 була закуплена валюта та ІНФОРМАЦІЯ_2 сплатило кошти попередньої оплати іноземному постачальнику компанії ІНФОРМАЦІЯ_3 А платіж від компанії ІНФОРМАЦІЯ_3 на постачальника/виробника продукції проводився обслуговуючим банком (ІНФОРМАЦІЯ_10) більш як три тижні - платіж був проведений лише на початку другої декади квітня 2022 року. Зазначена проблема була вирішена лише завдяки втручанню послів України у АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5.

Крім того, існувала значна затримка в отриманні транзитних ліцензій через Угорщину (інші логістичні маршрути через законодавство ЕС неможливі) через їх публічну позицію стосовно постачання та транзиту озброєнь для України. Всі дозвільні документи були отримані лише вже після того, як сплинув строк постачання товарів за Державним контрактом.

Відповідач зазначає, що позивачем листом від 02.05.2023 було змінено адресу місця передачі товару, що в свою чергу утруднило відповідачу можливість знайти водіїв, які б змогли провезти товар по території України, оскільки іноземні водії відмовлялися їхати по території країни, де йде війна.

Позивач у відповіді на відзив на позовну заяву проти доводів відповідача заперечує та вказує на те, що відповідач намагається перекласти відповідальність за неналежне виконання ним умов державного контракту на іноземного постачальника відповідача. Разом з тим, відповідач не позбавлений права в подальшому стягнути суми штрафних санкцій з компанії яка здійснювала поставку товару відповідачу.

Позивач зауважує, що ним здійснювалось нарахування пені з розрахунку строку коли мав бути поставлений товар за умовами державного контракту та дати перетину державного кордону, а не дати фактичного отримання позивачем товару.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_13 між позивачем як замовником та відповідачем як виконавцем було укладено державний контракт на поставку (закупівлю) продукції ІНФОРМАЦІЯ_11 (надалі - Контракт), відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується поставити замовнику з дотриманням вимог законодавства продукцію, зазначену в специфікації товару (додаток 1 до Контракту), що постачається з метою забезпечення відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальної цілісності, обмеження конституційних прав і свобод людини, а замовник - прийняти її та оплатити таку продукцію.

Згідно з п. 1.2 Контракту підставою для укладення контракту є введення воєнного стану від 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постанова КМУ від 28.02.2022 № 169 та "План закупівель озброєння, військової та спеціальної техніки, ракет, та боєприпасів на воєнний стан для забезпечення першочергових потреб" від 05.03.2022 № 3242/з, затверджений ІНФОРМАЦІЯ_1.

За змістом п. 2.1 Контракту орієнтовна вартість продукції на момент укладення контракту без урахування ПДВ становить ІНФОРМАЦІЯ_12. Вартість продукції встановлено на підставі листа виконавця від ІНФОРМАЦІЯ_14.

За умовами п. 3.1 Контракту продукція поставляється виконавцем замовнику та передається вантажоодержувачу в пункті перетину державного кордону (місця поставки).

Поставка виконавцем та приймання вантажоодержувачем продукції за контрактом здійснюється відповідно до комплекту технічної документації, що поставляється разом з продукцією, у місці поставки. Продукція передається виконавцем та приймається вантажоодержувачем згідно з товаросупровідними документами, технічною документацією, сертифікацій якості, сертифікатами походження (п. 3.2 Контракту).

Відповідно до п. 3.4 Контракту датою виконання виконавцем зобов`язань щодо поставки продукції є дата, зазначена в товаросупровідній документації.

Згідно з п. 4.1 Контракту виконавець зобов`язаний поставити продукцію згідно з умовами контракту не пізніше строку, визначеного у специфікації, та надати замовнику документи згідно з п. 2.5 Контракту.

Відповідно до специфікації товару, що поставляється за Контрактом (додаток 1), відповідач мав поставити позивачеві у строк до 30.04.2022:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 до 20.10.2022;

- ІНФОРМАЦІЯ_4;

- ІНФОРМАЦІЯ_5.

Додатковою угодою №1 від ІНФОРМАЦІЯ_13 сторони виклали п. 2.1 Контракту в новій редакції, та погодили, що договірна вартість товарів без урахування ПДВ становить ІНФОРМАЦІЯ_15.

Протоколом про погодження договірної ціни товарів оборонного призначення (Додаток №2 до Додаткової угоди №1) сторони встановили вартість за одиницю товару:

- ІНФОРМАЦІЯ_6 - ІНФОРМАЦІЯ_16;

- ІНФОРМАЦІЯ_7 - ІНФОРМАЦІЯ_17.

За умовами п. 2.6 Контракту замовник може здійснювати попередню оплату у розмірі до 97% від орієнтовної вартості продукції за Контрактом на строк не більше, як на дев`ять місяців з дати перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця. У разі проведення попередньої оплати продукція поставляється не пізніше строку поставки продукції, зазначеного у специфікації продукції, що поставляється.

На виконання умов Контракту позивачем було перераховано на рахунок відповідача передоплату у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_21, що підтверджується платіжним дорученням ІНФОРМАЦІЯ_18, а решту суми у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_22 було сплачено ІНФОРМАЦІЯ_19.

Листом від 12.04.2022 відповідач звернувся до позивача з проханням визначити вантажоодержувача продукції, який прийме продукцію в місті перетину державного кордону України.

02.05.2022 позивач листом вказав вантажоодержувача та вказав місце доставки АДРЕСА_1.

Відповідно до митних декларацій НОМЕР_3 та НОМЕР_4 товар ІНФОРМАЦІЯ_7 (на суму ІНФОРМАЦІЯ_20) було поставлено 03.05.2022.

Відповідно до Акту приймання-передачі товарів від 11.05.2022 товар було фактично передано вантажоодержувачу (ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_8 саме 11.05.2023.

Спір у справі виник у зв`язку з простроченням відповідачем поставки товару згідно умов Контракту, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення з відповідача штрафні санкції нараховані за два дні з 01.05.2023 по 02.05.2023 включно.

Укладений сторонами Контракт є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до специфікації товару, що поставляється за Контрактом (додаток 1), відповідач мав поставити позивачеві продукцію у строк до 30.04.2022.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем поставки товару згідно встановлених специфікацією умов. Факт прострочення виконання своїх зобов`язань з поставки товару не заперечується представником відповідача у поданому відзиві на позовну заяву.

Що стосується посилань відповідача на те, що позивач вказав місце передачі не перетин державного кордону, а АДРЕСА_1, то у даному випадку позивачем при нарахуванні пені не враховувалась дата фактичного отримання вантажоодержувачем продукції, а нарахування здійснювалось саме з урахуванням дати перетину державного кордону, яка вказана у митній декларації, а не з дати фактичного отримання товару вантажоодержувачем.

Суд також відхиляє твердження відповідача стосовно того, що затримання у поставці товару у тому числі сталося через затримку у іноземного постачальника в оплаті коштів в банку BNP, оскільки за умовами Контракту відповідальність за строки поставки позивачу товару покладено на відповідача, а не третіх осіб.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції.

Так, норма частини другої статті 218 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

У абзаці 2 ст. 617 ЦК України також висловлену аналогічно позицію, стосовно того, що не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина 1 статті 548 Цивільного кодексу України).

Відповідності до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.п. 1 п. 7.2 Контракту за порушення строків поставки товару виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленої (недопоставленої) продукції, за кожний день прострочення поза встановлені контрактом строки поставки, а за прострочення понад 30 днів з виконавця додатково стягується штраф у розмірі 5% вказаної суми.

Перевіривши заявлений позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку щодо його обґрунтованості, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача 475181,86 грн пені підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_3; ідентифікаційний код НОМЕР_2) 475181 (чотириста сімдесят п`ять тисяч сто вісімдесят одну) грн 86 коп. пені та 7127 (сім тисяч сто двадцять сім) грн 23 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.