РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.09.2023Справа № 910/11519/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Октава Інвест"

до Товариства з обмеженою відповід альністю "Цеоліт Медікал"

про стягнення 129 938,39 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Октава Інвест" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цеоліт Медікал" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором поставки, який укладений у спрощений спосіб у розмірі 129 938,39 грн, що складається з 14 573,47 грн - 3% річних та 115 364,92 грн - інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суд міста Києва від 25.07.2023 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Як вбачається з матеріалів справи поштові відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі були вручені сторонам у справі.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.07.2018 ТОВ "Ренесанс Консалтинг", на підставі рахунку-фактури, що виставлений ТОВ "Цеоліт Медікал" від 05.07.2018 за №05072018/01, здійснено оплату за поставку товару в сумі 392 280,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2 від 10.07.2018, однак, товар не було поставлено.

Таким чином, сторонами досягнуто згоди щодо предмету договору, кількості та вартості товару, а саме: системи лікувального газопостачання, одиниця виміру комплект, у кількості 1 штуки, вартість товару складає 392 280,00 грн.

01.10.2021 ТОВ "Ренесанс Консалтинг" направлено на адресу ТОВ "Цеоліт Медікал" повідомлення-вимогу за вих. №1-юр від 30.09.2021, у якому просило здійснити протягом семи днів поставку товару або повернути 392 280,00 грн.

Відповіді на вказану вимогу ТОВ "Цеоліт Медікал" не надав, поставку товару не здійснив та грошові кошти не повернув.

12.10.2021 між ТОВ "Ренесанс Консалтинг" та ТОВ "Октава Інвест" було укладено договір відступлення права вимоги, за яким ТОВ "Ренесанс Консалтинг" (цедент) відступила ТОВ "Октава Інвест" (цесіонарієві) право вимоги до відповідача щодо поставки товару згідно рахунку-фактури №05072018/01 на суму 392 280, 00 грн.

12.10.2021 ТОВ "Октава Інвест" направлено на адресу ТОВ "Цеоліт Медікал" повідомлення про здійснення поступки права вимоги боргу.

У зв`язку із нездійсненням ТОВ "Цеоліт Медікал" поставки товару та неповерненням попередньої оплати, ТОВ "Октава Інвест" звернулося до суду із позовом про стягнення попередньої оплати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.08.2022, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2022, у справі №910/17138/21 позов задоволено в повному обсязі, та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цеоліт Медікал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Октава Інвест" 392 230 грн грошових коштів та 4 707,36 грн витрат по сплаті судового збору.

Указане рішення суду було добровільно виконане відповідачем 20.01.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем допущено неналежне виконання грошових зобов`язань щодо повернення попередньої оплати, у зв`язку із чим на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані інфляційні втрати та 3% річних за період з 26.10.2021 по 20.01.2023.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до норм статей 598 - 609 Цивільного кодексу України, рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. У той же час, приписи статті 625 Цивільного кодексу України не заперечують звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, суми інфляційних та процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання, зокрема, за період після прийняття судом відповідного рішення.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.08.2022, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2022, та набрало законної сили 29.11.2022, у справі №910/17138/21 позов задоволено в повному обсязі, та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цеоліт Медікал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Октава Інвест" 392 230 грн грошових коштів та 4 707,36 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішенням суду у справі №910/17138/21 встановлено, що ТОВ "Ренесанс Консалтинг" направило 01.10.2021 ТОВ "Цеоліт Медікал" лист з вимогою поставити оплачений товар у семиденний строк від дня отримання вимоги або повернути попередню оплату. На підтвердження направлення вимоги до матеріалів справи долучено фіскальний чек №ПН55 від 01.10.2021, у якому одержувачем поштового відправлення визначено ТОВ "Цеоліт Медікал". Вказане відправлення вручене ТОВ "Цеоліт Медікал" 19.10.2021, що підтверджується відомостями сайту АТ "Укрпошта".

Судом встановлено, що ТОВ "Цеоліт Медікал" не здійснив поставку товару у період з 05.07.2018 (дата рахунку) та до 26.10.2021, а відтак не виконано умови договору поставки укладеного в спрощений спосіб та не поставлено сплачений товар на суму 392 280 грн.

Відтак, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати суми основного боргу у розмірі 392 280 грн на користь позивача у період з 26.10.2021 до дати фактичного погашення заборгованості.

При цьому суд зазначає, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених частиною другою статті 625 Цивільного Кодексу України. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Частиною 1 статті 625 Цивільного Кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, частиною другою статті 625 Цивільного Кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми за користування коштами.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд зазначає, що він виконаний невірно, оскільки день оплати заборгованості при визначені періоду нарахування 3% річних не враховується у період прострочення, а тому судом здійснено власний розрахунок 3% річних за загальний період з 26.10.2021 по 19.01.2023 та встановлено, що розмір 3% річних складає 14 541,23 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що він є арифметично вірним, а тому позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених до стягнення сум не надав.

При цьому, судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №910/1265/17, де зазначено, що саме на позивачеві лежить процесуальний тягар доведення суду першої інстанції підстав, розміру, строку обчислення боргу шляхом надання суду деталізованого розрахунку усіх заявлених позивачем сум. Водночас, відповідач вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум. Як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими, щоби суд, аналізуючи відповідні докази та аргументи учасників справи, виконував функцію здійснення правосуддя, а не змушений би був, в іншому випадку, виконувати обчислення, тобто здійснювати дії, покладені законом на учасників справи.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищенаведені норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Октава Інвест" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цеоліт Медікал" (04108, м. Київ, пров. Квітневий, буд. 10, код ЄДРПОУ - 37826813) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Октава Інвест" (25001, м. Кропивницький, вул. Інтернаціональна, буд. 76, код ЄДРПОУ - 41639983) 115 364 (сто п`ятнадцять тисяч триста шістдесят чотири) грн 92 коп. - інфляційних втрат, 14 541 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сорок одна) грн 23 коп. - 3% річних та 2 683 (дві тисячі шістсот вісімдесят три) грн 33 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна