ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18.09.2023м. ДніпроСправа № 904/2296/23
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретара судового засідання Голігорової Т.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "НОВААГРО" про ухвалення додаткового рішення у справі:
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "НОВААГРО", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНСЛІТ", м. Дніпро
про стягнення заборгованості за договором поставки № К/032021-139 від 18.03.2021 у загальному розмірі 5 774 149,72 грн.
від позивача (заявника): не з`явився;
від відповідача: не з`явився.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "НОВААГРО" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНСЛІТ" (надалі - відповідач) за порушення умов договору поставки № К/032021-139 від 18.03.2021 у загальному розмірі 5 774 149,72 грн., з яких: неустойку за період з 16 березня 2022 року по 28 червня 2022 року у розмірі 888 523,40 грн., 3% річних за період з 07 липня 2022 року по 05 вересня 2022 року у розмірі 18 074,69 грн., інфляційні втрати за період з 07 липня 2022 року по 05 вересня 2022 року у розмірі 64 694,40 грн., збитки на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4 802 857,23 грн.
В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 06.09.2023, оголошено вступну та резолютивну частини рішення про задоволення позову у повному обсязі.
08.09.2023 від позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути з відповідача судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 53 600,00 грн.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "НОВААГРО" про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду та призначено її розгляд у судове засідання на 18.09.2023 на 12:00 год.
13.09.2023 від представника позивача, електронною поштою надійшла заява про розгляд заяви про розподіл судових витрат , без участі представника позивача. Подану Позивачем заяву про розподіл витрат підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.
Представники сторін у призначене судове засідання 18.09.2023 з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення не з`явилися.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "НОВААГРО" про ухвалення додаткового рішення, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ч 3. ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Положеннями ч. 8ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Положеннямист.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання адвокатських послуг, заявником надано Договір № 2/ТБ про надання правової допомоги від 04.05.2020, копію Додаткових угод від 30.05.2020 та від 30.06.2023, копію акту від 07.09.2023 приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 2/ТБ від 04.05.2020.
Судом встановлено, що 04.05.2020 між Адвокатським об`єднанням ЛОУ УОЛВС ( (далі - Адвокатське об`єднання) та ТОВ ТК НОВАТОРГ (далі - Позивач, Клієнт) було укладено Договір про надання правової допомоги № 2/ТБ.
Суд зазначає, що договір про надання правової допомоги № 2/ТБ від 04.05.2020 є загальним договором на юридичне обслуговування клієнта та не стосується виключно надання послуг у справі № 904/2296/23.
Так само й додаткові угоди 30.05.2020 та від 30.06.2023 не містить посилання за якою саме справою надавались послуги.
Відповідно до п.4.4. договору за результатами надання юридичної допомоги складається акт наданих послуг, що підписується представниками кожної із сторін. В акті вказується перелік наданої адвокатським об`єднанням юридичної допомоги та її вартість.
Згідно акту від 07.09.2023 приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 2/ТБ від 04.05.2020 позивачем було отримано послуги на суму 53 600,00 грн, які включають:
- складання позовної заяви (5 години), вартість 33 500,00 грн;
- надання консультацій з вивченням документів (1 година), вартість 6 700,00 грн;
- надання консультацій без вивчення документів (1 година), вартість 6 700,00 грн;
- аналіз судової практики (1 години), вартість 6 700,00 грн.
Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Надаючи оцінку наданим позивачем доказам, суд виходить з того, що за змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3статті 126 цього Кодексу).
Водночас за змістом частини 4статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень частини 5статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини 5статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених витрат, зважаючи на приписи статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, із урахуванням вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що витрати позивача на правничу допомогу, які пов`язані із розглядом даної справи підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем безпідставно виокремлено надання консультацій з вивченням документів на суму 6 700,00 грн, надання консультацій без вивчення документів (1 година), на суму 6 700,00 грн та аналіз судової практики (1 години) на суму 6 700,00 грн., хоча ці послуга охоплюються складанням позовної заяви, тому як без вивчення документів складання позовної заяви неможливе, окремо така послуга не підлягає відшкодуванню як витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в суді за рахунок відповідача.
Зважаючи на викладене, суд частково задовольняє заяву позивача зі стягненням з відповідача 33 500,00 грн. витрат на правничу допомогу, а 20 100,00 грн. витрат на правничу допомогу покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 13, 74, 77, 86, 123, 126, 129, 232-235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «НОВАТОРГ» про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
В решті розподілу таких витрат відмовити.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового додаткового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 254-259 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано - 25.09.2023.
Суддя В.Г. Бєлік