ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2023 р. Справа№ 910/3402/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Буравльова С.І.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Шолом С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2023

у справі № 910/3402/23 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Концепт Інжиніринг"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 338 361,13 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

06.03.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Концепт Інжиніринг" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 338 361,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки № 53-22-01-20-1058 від 22.12.2020 у частині своєчасної оплати поставленого товару, з огляду на що позивач просить суд стягнути 338 361,13 грн, з яких: 26 432,13 грн 3% річних та 311 929,00 грн інфляційних втрат на підстав ст. 625 ЦК України.

Доводи та заперечення відповідача

02.05.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги позивача вважає безпідставними та необґрунтованими. А саме відповідач зазначив, що у ВП «Рівненська АЕС» не виникло обов`язку оплати на користь позивача заявлених інфляційних втрат та 3 % річних, у зв`язку із відсутністю відповідної вимоги, як це передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції 29.05.2023 відповідач подав клопотання про зменшення розміру інфляційних втрат та 3% річних на 90 %, посилаючись на те, що надзвичайні обставини вплинули на здатність своєчасно розрахуватись за поставлену позивачем продукцію, відповідач має довгостроковий дефіцит платіжного балансу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2023 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Концепт Інжиніринг" інфляційні втрати у розмірі 311 929 грн 00 коп., 3% річних у розмірі 26 432 грн 13 коп. та судовий збір у розмірі 5 075 грн 42 коп.

Рішення мотивоване тим, що оскільки наявними в матеріалах справи документами підтверджено факт прострочення виконання відповідачем договірних зобов`язань з оплати поставленого товару, то позовні вимоги про стягнення інфляційних та 3% річних, з урахуванням вірності проведеного позивачем їх розрахунку, визнано обґрунтованими.

В задоволенні клопотання відповідача про зменшення інфляційних та 3 % річних судом першої інстанції відмовлено з мотивів того, що заявлені до стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" кошти є компенсаційними втратами, які розумно співвідносяться з сумою основного боргу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, а у випадку якщо апеляційний суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних є обґрунтованими, то апелянтом заявляється клопотання про зменшення розміру даних компенсаційних нарахувань на 90%.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на думку апелянта, судом першої інстанції неповно дослідив обставини справи, надав їм неналежну правову оцінку. Рішення прийнято з порушенням вимог матеріального та процесуального права.

А саме апелянта посилається на те, що:

- що у ВП «Рівненська АЕС» не виникло обов`язку оплати на користь позивача заявлених інфляційних втрат та 3 % річних, у зв`язку із відсутністю відповідної вимоги, як це передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України;

- суд першої інстанції необґрунтовано відхилив клопотання про зменшення розміру інфляційних втрат та 3% річних на 90 %, та не врахував, що надзвичайні обставини вплинули на здатність своєчасно розрахуватись за поставлену позивачем продукцію, відповідач має довгостроковий дефіцит платіжного балансу.

Доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач не скористався своїм право на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/3402/23. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

19.07.2023 матеріали справи надійшли до апеляційного суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2023 у справі № 910/3402/23. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 11.09.2023. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 06.09.2023. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 06.09.2023. Явка учасників справи не визнана обов`язковою.

Розгляд клопотань та заяв учасників справи

28.07.2023 до Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшло клопотання про забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у програмі «EasyCon», в якому останній просить забезпечити проведення судового засідання 11.09.2023 о 14:20 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у програмі «EasyCon».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2023 задоволено клопотання Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у програмі «EasyCon» у справі №910/3402/23.

Явка представників сторін

Представник позивача в судове засідання 11.09.2023 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Зокрема, залучено судом до справи довідку про надсилання засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти позивача.

Відповідно до частин 5, 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Абзацом 5 пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Згідно з частинами 5, 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення, зокрема, є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, який належним чином повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.09.2023 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залиши без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

22.12.2020 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діяв Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (замовник за договором, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Концепт Інжиніринг" (постачальник за договором, позивач у справі) було укладено договір поставки № 53-122-01-20-10258 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність замовника продукцію, а замовник, в свою чергу, зобов`язався оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1.

Відповідно до п. 1.2 договору, предметом останнього є продукція: 42130000-9 Засувка з електроприводом.

Згідно п.п. 2.1, 2.2 договору загальна сума договору становить 4 113 000,00 грн. Ціна продукції, що поставляється за цим договором, складає 3 427500,00 грн, крім того ПДВ - 685500,00 грн.

Продукція поставляється в строк по 28.12.2020 року. Продукція поставляється постачальником на умовах DDP згідно "Інкотермс-2010". Місце поставки та вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, Рівненське відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом". (п. 3.1 договору).

Пунктами 6.1, 6.2 договору визначено порядок проведення розрахунків.

Так, оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС". Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Про дату оформлення ярлика на придатну продукцію замовник письмово повідомляє постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

Згідно з п. 8.4 договору датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем.

Відповідно до п. 9.1 договору, у випадку порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб, постачальник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Строк позовної давності за вимогами про стягнення штрафних санкцій, передбачених пунктом 9.1 даного Договору, становить 2 роки (п. 9.2 договору).

У Специфікації № 1 (додаток № 1 до договору) сторонами погоджено поставку товару "Засувка клинова з невисувним шпинделем СЭ.ЗКС.1.3.2.500.25.9 306708 DN500 PN 25 з електроприводом" у кількості 6 одиниць на загальну суму 4 113000,00 грн з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної № 2 від 09.03.2021 року постачальник поставив замовнику 2 одиниці продукції на суму 1 371000,00 грн.

12.03.2021 року замовником оформлено ярлик на придатну продукцію № 1-6-38, відповідно до якого поставлена за видатковою накладною № 2 від 09.03.2021 року продукція пройшла вхідний контроль.

Відповідно до видаткової накладної № 3 від 12.03.2021 року постачальник поставив замовнику 2 одиниці продукції на суму 1 371 000,00 грн.

16.03.2021 року замовником оформлено ярлик на придатну продукцію № 1-6-48, відповідно до якого поставлена за видатковою накладною № 3 від 12.03.2021 продукція пройшла вхідний контроль.

Відповідно до видаткової накладної № 5 від 19.03.2021 року постачальник поставив замовнику 2 одиниці продукції на суму 1 371 000,00 грн.

23.03.2021 року замовником оформлено ярлик на придатну продукцію № 1-6-52, відповідно до якого поставлена за видатковою накладною № 5 від 19.03.2021 року продукція пройшла вхідний контроль.

Оскільки відвантажений товар був частково оплачений замовником, ТОВ "Концепт Інжиніринг" в межах розгляду спору у справі № 910/997/22 пред`явлено до замовника вимоги про стягнення основного боргу 3 713 000,00 грн заборгованості, 322 159,97 грн інфляційних втрат та 84 092,71 грн 3% річних.

Після відкриття провадження у справі, заборгованість була сплачена замовником і провадження у справі № 910/997/22 в частині позовних вимог про стягнення суми основного боргу закрито. Водночас вимоги про стягнення інфляційних та річних розглянуті та частково задоволені судом.

В межах даної справи ТОВ "Концепт Інжиніринг" пред`явлено вимоги про стягнення з відповідача 26 432,13 грн 3% річних та 311 929,00 грн інфляційних втрат, нарахованих за загальний період з 01.02.2022 по 06.06.2022 з урахуванням здійснених погашень заборгованості.

Мотиви і джерела права, з яких виходить апеляційний суд при прийнятті судового рішення

Відповідно до ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

За змістом ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ст. 173 ГК України, яка кореспондується з приписами ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1. ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В межах розгляді справи № 910/997/22 судовим рішенням встановлено обставини, що в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України є преюдиційними під час вирішення цього спору.

Так, на виконання умов договору ТОВ "Концепт Інжиніринг" здійснено поставку товару, що підтверджується видатковими накладними № 2 від 09.03.2021, № 3 від 12.03.2021 та № 5 від 19.03.2021, підписаними уповноваженими особами сторін та скріпленими печатками юридичних осіб.

Відповідно до ярлика на придатну продукцію № 1-6-38 від 12.03.2021 поставлена за видатковою накладною № 2 від 09.03.2021 продукція пройшла вхідний контроль, відповідно до ярлика на придатну продукцію № 1-6-48 від 16.03.2021 поставлена за видатковою накладною № 3 від 12.03.2021 продукція пройшла вхідний контроль, відповідно до ярлика на придатну продукцію № 1-6-52 від 23.03.2021 поставлена за видатковою накладною № 5 від 19.03.2021 продукція пройшла вхідний контроль.

З урахуванням погодженого сторонами у п. 6.1 Договору порядку розрахунків, граничним строком оплати за поставлену продукцію згідно видаткової накладної № 2 від 09.03.2021 було 27.04.2021, згідно видаткової накладної № 3 від 12.03.2021 - 05.05.2021 (перший робочий день після 01.05.2021), згідно видаткової накладної № 5 від 19.03.2021 - 11.05.2021 (перший робочий день після 08.05.2021).

Під час судового провадження у справі № 910/997/22 замовником здійснено погашення основної заборгованості, а саме згідно платіжних доручень № 1127 від 27.01.2022 на суму 300 000,00 грн, № 1424 від 01.02.2022 на суму 200 000,00 грн, № 2212 від 18.02.2022 на суму 50 000,00 грн, № 2988 від 02.03.2022 на суму 100 000,00 грн, № 3147 від 09.03.2022 на суму 100 000,00 грн, № 3549 від 17.03.2022 на суму 50 000,00 грн, № 3804 від 22.03.2022 на суму 100 000,00 грн, № 4088 від 29.03.2022 на суму 50 000,00 грн, № 4387 від 04.04.2022 на суму 50 000,00 грн, № 4574 від 11.04.2022 на суму 71 000,00 грн, № 4842 від 14.04.2022 на суму 100 000,00 грн, № 5111 від 19.04.2022 на суму 50 000,00 грн, № 5357 від 21.04.2022 на суму 200 000,00 грн, № 5666 від 26.04.2022 на суму 200 000,00 грн, № 5830 від 28.04.2022 на суму 200 000,00 грн, № 6313 від 09.05.2022 на суму 100 000,00 грн, № 7340 від 07.06.2022 на суму 421 000,00 грн, № 7341 від 07.06.2022 на суму 1 371 000,00 грн.

У зв`язку із встановленням обставин прострочення виконання замовником зобов`язань з оплати поставленого товару судовим рішенням у вищенаведеній справі, зокрема, стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Концепт Інжиніринг" 82 740 грн 49 коп. 3% річних, 196 544 грн 77 коп. інфляційних втрат.

Предметом розгляду у даній справі є вимоги позивача про стягнення інфляційних та 3 % річних за період, що не охоплюється періодом в якому має місце наявність судового рішення про стягнення сум, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й ч. 1 ст. 193 ГК України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено судом вище, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" виконало свої зобов`язання з оплати поставленого товару за видатковими накладними № 2 від 09.03.2021; № 3 від 12.03.2021; № 5 від 19.03.2021 з просточенням, оскільки строки виконання настали 27.04.2021; 05.05.2021; 11.05.2021 відповідно. Відповідач зазначені обставини не спростував, доказів протилежного не подав.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Звертаючись з позовом у цій справі позивачем проведено розрахунок заявлених вимог наступним чином: за період з 01.02.2022 по 17.02.2022 відносно суми боргу 3 213 000,00 грн, за період з 18.02.2022 по 01.03.2022 відносно суми боргу 3 163 000,00 грн, за період з 02.03.2022 по 08.03.2022 відносно суми боргу 3 063 000,00 грн, за період з 09.03.2022 по 16.03.2022 відносно суми боргу 2 963 000,00 грн, за період з 17.03.2022 по 21.03.2022 відносно суми боргу 2 913 000,00 грн, за період з 22.03.2022 по 28.03.2022 відносно суми боргу 2 813 000,00 грн, за період з 29.03.2022 по 03.04.2022 відносно суми боргу 2 763 000,00 грн, за період з 04.04.2022 по 10.04.2022 відносно суми боргу 2 713 000,00 грн, за період з 11.04.2022 по 13.04.2022 відносно суми боргу 2 642 000,00 грн, за період з 14.04.2022 по 18.04.2022 відносно суми боргу 2 542 000,00 грн, за період з 19.04.2022 по 20.04.2022 відносно суми боргу 2 492 000,00 грн, за період з 21.04.2022 по 25.04.2022 відносно суми боргу 2 292 000,00 грн, за період з 26.04.2022 по 27.04.2022 відносно суми боргу 2 092 000,00 грн, за період з 28.04.2022 по 08.05.2022 відносно суми боргу 1 892 000,00 грн, за період з 09.05.2022 по 06.06.2022 відносно суми боргу 1 792 000,00 грн.

З урахуванням встановлених обставин порушення відповідачем договірних зобов`язань з оплати отриманого товару, а також з огляду на проведені відповідачем часткові оплати, судова колегія, перевіривши розрахунок заявлених позовних вимог, вважає вірним висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позову у цій справі, а саме про стягнення 26 432,13 грн 3% річних та 311 929,00 грн інфляційних втрат.

Посилання апелянта на те, що обов`язок з оплати інфляційних і 3 % річних не виникнув у позивача через неподання ним визначеної в ч. 2 ст. 625 ЦК України вимоги відхиляються судом, оскільки названою нормою не визначено її форму, а відтак вона може бути виражена у вигляді пред`явленого позову.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення інфляційних втрат та 3% річних

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 914/1517/18.

Положення статей 233 ГК України та 551 ЦК України при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій є універсальними у правозастосуванні (пункт 8.26. постанови Верховного Суду від 09.03.2023 у справі № 902/317/22).

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (пункт 88 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі № 905/1409/21).

При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18 та в ін.).

В контексті вищенаведеного, Суд звертає увагу на те, що положення ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України передбачають зменшення саме штрафних санкцій. Відповідальність передбачена положеннями ст. 625 ЦК України у вигляді обов`язку боржника сплатити інфляційні та 3% річних не є штрафною санкцією, а є мірою відповідальності, що носить компенсаторний характер і пов`язаний особливою природою грошей, що мають властивість знецінюватись. На відміну від штрафних санкцій метою яких є збагачення кредитора, інфляційні та 3% річні будучи акцесорними до основного зобов`язання у свої природі є особливого роду збиткам, (сателітні), що не вимагають доведення та існують в силу змісту грошового зобов`язання, завданням яких є відновлення майнових прав кредитора.

Так, відмовляючи в задоволенні заявленого відповідачем клопотання, суд попередньої інстанції виходив з того, що заборгованість по Договору виникла у відповідача до введення на території України воєнного стану та виникнення обставин, на які він посилається в клопотанні про зменшення розміру інфляційних втрат та 3% річних, зважаючи, що позивачем заявлено до стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" лише компенсаційні втрати, які розумно співвідносяться з сумою основного боргу та не заявлено стягнення неустойки (штрафу; пені).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та додатково вважає за необхідне закцентувати увагу на тому, що інфляційні втрати та 3% річних не є штрафними санкціями, а сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних, тож стягнення інфляційних і річних в заявленому розмірі відповідає принципам справедливості, розумності та пропорційності, оскільки зазначена міра компенсаційної відповідальності боржника застосована у відповідності до приписів норм чинного цивільного законодавства (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відносно посилань апелянта на неврахування судом правової позиції, що викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, апеляційна інстанція зазначає таке.

У справі № 902/417/18 Велика Палата Верховного Суду вирішувала питання щодо можливості зменшення судом розміру процентів річних, що підлягають стягненню з боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки у пункті 5.5 договору сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем, та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів.

У цій справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, буде обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовила у стягненні процентів річних у розмірі, який сторони визначили в договорі, з огляду на їх очевидну неспівмірність.

Тобто висновки у справі № 902/417/18, на які посилається скаржник, не є релевантними для справи № 910/3402/23, а тому вони не могли бути покладені в основу рішення про задоволення клопотання відповідача у цій справі.

У зв`язку з наведеним, доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірних висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для зменшення інфляційних та річних, що є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання та полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. Оскаржене рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства, а тому передбачених законом підстав для його зміни чи скасування в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається.

Судові витрати

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2023 у справі №910/3402/23 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано, після виходу судді Корсака В.А. та судді Євсікова О.О. з відпустки - 02.10.2023.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.І. Буравльов

О.О. Євсіков