ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 вересня 2023 року Справа № 903/698/23

за позовом: Заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Берестечківської міської ради, м. Берестечко

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія "Аветра", м. Луцьк

про визнання недійсною додаткової угоди та стягнення 38 221 грн. 00 коп.

Суддя Кравчук А.М.

Секретар судового засідання Мачульська Л.В.

за участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

у судовому засіданні взяв участь прокурор відділу прокуратури Волинської області: Коломий О. О., посвідчення № 071846 від 01.03.2023.

встановив: 04.07.2023 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Берестечківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія "Аветра" про визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 10.02.2022 до договору про закупівлю товарів № 94 від 09.02.2022, стягнення 38 221 грн. 00 коп. та судових витрат по справі.

Позовна заява обґрунтована тим, що додаткова угода № 1 до договору про закупівлю товарів є недійсною, оскільки укладена в порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі". Оскільки угода є недійсною. то розрахунок за товар повинен здійснюватися за ціною, визначеною додатком 1 специфікації до договору, а оплата в сумі 38 221 грн. 00 коп. за товар, який товариством не був поставлений, підлягає стягненню з відповідача.

Ухвалою суду від 05.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 02.08.2023 о 10 год. 30 хв. Зобов`язано позивача протягом 3-х календарних днів з дня отримання ухвали подати суду: належні копії (читабельні) долучених до позовної заяви договору поставки від 22.09.2022 з додатками, специфікації. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти календарних днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, копію відзиву надіслати прокурору, позивачу, докази чого подати суду; прокурору, позивачу - відповідь на відзив не пізніше 3-х календарних днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу; відповідачу - заперечення на відповідь позивача протягом 3-х календарних днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання прокурору, позивачу.

Відповідач ухвалу суду отримав 11.07.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 77).

Строк для подання відзиву по 26.07.2023.

14.07.2023 на адресу суду надійшов відзив відповідача, згідно якого позовні вимоги заперечує, оскільки з врахуванням змін, внесених додатковими угодами, ціна на пальне збільшена у межах дозволеної законодавством зміни.

Прокуратура відзив відповідача отримала 19.07.2023.

Строк для подання відповіді на відзив по 24.07.2023.

26.07.2023 на адресу суду надійшла відповідь прокуратури на відзив відповідача (надіслана засобом поштового зв`язку 21.07.2023), згідно якої позовні вимоги підтримує.

02.08.2023 на адресу суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи з метою врегулювання спору в добровільному порядку.

Враховуючи вищевикладене, з метою надання можливості сторонам врегулювати спір в добровільному порядку, суд протокольною ухвалою від 02.08.2023 підготовче засідання відклав на 16.08.2023 об 11 год. 30 хв.

15.08.2023 на адресу суду надійшло клопотання Луцької окружної прокуратури від 09.08.2023 про закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача 38 221 грн. 00 коп., у зв`язку з добровільною сплатою відповідачем коштів. Просить повернути сплачений за вказану вимогу судовий збір в сумі 2684 грн. 00 коп.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримала.

За приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 917/1369/17 від 11.06.2020.

Враховуючи вищевикладене, відсутність заперечень відповідача на відповідь на відзив прокуратури, закінчення строку для їх подання, строк та мету підготовчого провадження, суд протокольною ухвалою від 16.08.2023 закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 13.09.2023 об 11 год. 00 хв.

У судовому засіданні 13.09.2023 прокурор позовну заяву підтримав, дав пояснення, висловив свою думку з питань, які виникли під час розгляду справи.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

Берестечківською міською радою проведено переговорну процедуру щодо закупівлі пального, а саме бензину марки "А-92" 14 000 л та дизельного палива 17 000 л, з очікуваною вартістю 1 014 500 грн. (протокол № 19 від 03.02.2022) (а.с. 58).

Переможцем вказаної процедури визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія "Аветра" (повідомлення UA-2022-02-03-013612-b), з яким Берестечківською міською радою 09.02.2022 укладено договір № 94 про закупівлю товарів.

Згідно п.п. 1.1.-1.2. договору постачальник зобов`язується у 2022 році поставити замовнику товари, зазначені в пунктах 1, 2, а замовник прийняти і оплатити товар. Найменування товару: Бензин А-92 та дизельне пальне (код ДК 021:2015:09130000-9 Нафта і дистиляти). Кількість товарів: Бензин А-92 14 00 літрів, Дизельне паливо 17 000 літрів. Загальна вартість цього договору становить 1 014 500 грн. 00 коп. в т.ч. ПДВ 169 083 грн. 33 коп. (п. 3.1). Сторони мають право змінити ціну за одиницю товару не більше як на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі, а також з інших підстав, визначених законодавством України. Коливання ціни у сторону збільшення має бути підтверджене постачальником довідками, виданими уповноваженими на це органами (п. 3.5). У пункті 11.1. зазначено, що договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2022, а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання сторонами.

Згідно із Специфікацією (додаток № 1 до договору) ціна за 1 літр бензину А-92 становить 33,00 грн з ПДВ, ціна за 1 літр дизельного палива становить 32,50грн. з ПДВ. (а.с. 36).

Сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 10.02.2021 до договору про закупівлю товарів від 09.02.2022 №94 (а.с. 38), якою змінено ціну за 1 літр бензину А-92 на 34,32 грн з ПДВ, ціну за 1 літр дизельного палива на 33,75. з ПДВ. (а.с. 39).

Судом встановлено, що внаслідок укладення додаткової угоди № 1 до договору, ціна на продукцію збільшилася, а саме вартість бензину марки «А-92» збільшено з 33,00 грн до 34,32 грн. (більше на 1,42 грн), а дизельного палива з 32,50 грн до 33,75 грн (більше на 1,25 грн).

Необхідність укладення додаткових угод до договору обґрунтовано відповідачем коливанням оптово-відпускних цін на нафтопродукти, на підтвердження чого ним надано такі докази (а.с. 40-41):

- згідно з висновком Волинської торгово-промислової палати від 10.02.2022 № В-147, надана цінова інформація про коливання роздрібної ціни бензину марки «А-92Є» по території Волинської області впродовж періоду з 03.02.2022 по 10.02.2022, а саме зазначено, що станом на 03.02.2022 ціна 1 л бензину марки «А-92Є» становила 31,88 грн, а станом на 10.02.2022 - 33,16 грн, тобто збільшилась на 4,02%;

- згідно з висновком Волинської торгово-промислової палати від 10.02.2022 № В-146, надана цінова інформація про коливання роздрібної ціни дизельного палива по території Волинської області впродовж періоду з 03.02.2022 по 10.02.2022, а саме зазначено, що станом на 03.02.2022 ціна 1 л дизельного палива становила 32,07 грн, а станом на 10.02.2022 - 33,31 грн, тобто збільшилась на 3,87%.

Висновки Волинської торгово- промислової палати від 10.02.2022 № В-146 та № В-147 не містять інформації щодо цін на відповідні товари (бензин марки «А-92» та дизельне паливо), які склалися станом на момент укладення договору № 94, тобто на 09.02.2022. Також, висновок Волинської торгово-промислової палати від 10.02.2022 № В-147 стосується роздрібної ціни бензину марки «А-92Є», тоді як предметом договору є бензин марки «А-92».

Так, із наведеної інформації вбачається, що станом на 09.02.2022 (дата укладення договору) і на момент укладення додаткової угоди (10.02.2022), ціни на бензин марки «А-92» та дизельного палива залишалися незмінними.

Відтак, у сторін договору були відсутні визначені законом (п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі») підстави для укладення додаткової угоди.

Додаткова угода до договору про закупівлю, яка укладена з порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі, підлягає саме визнанню недійсною у судовому порядку, про що неодноразово зазначав Верховний Суд, переглядаючи справи аналогічної категорії (постанови Суду від 07.02.2023 по справі №927/188/22, від 16.02.2023 у справах №903/366/22 та №903/383/22, від 13.04.2023 у справі №908/653/22).

Згідно звіту про виконання договору про закупівлю, сформованого 09.01.2023 та завантаженого до електронної системи публічних закупівель Рrozorro, договір про закупівлю від 09.02.2022 №94, термін дії якого з 09.02.2022 по 31.12.2022, виконано. Відповідачем поставлено позивачу нафтопродукти загальною вартістю 1 014 500, 00 грн (а.с. 66-67).

У відповідності до ст. 180 ГК України (істотні умови господарського договору) зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

В частині першій ст. 175 ГК України визначено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 185 ГК України до укладення господарських договорів на біржах, оптових ярмарках, публічних торгах застосовуються загальні правила укладення договорів на основі вільного волевиявлення, з урахуванням нормативно-правових актів, якими регулюється діяльність відповідних бірж, ярмарків та публічних торгів.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії;

3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

Відповідно до пункту 4 Порядку зміни умов договору, зміна умов договору оформляється сторонами шляхом підписання додаткової угоди, яка набуває чинності з моменту її підписання сторонами (якщо сторони не погодять інший термін (строк) набрання чинності додатковою угодою) та є невід`ємною частиною договору.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір № 94 від 09.02.2022 та додаткова угода, якою змінено ціну за одиницю товару, внаслідок чого ціна на нафтопродукти збільшилась, без коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником).

Суд зазначає, що будь який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємство має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

В абзаці 2 частини 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Таким чином, Закон України "Про публічні закупівлі" встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених частиною 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, за пунктом 2 частини 5 наведеної норми - у випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися (позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 924/674/21).

Верховний Суд у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19 зазначив, що метою регулювання, передбаченого статтею 41 Закону, а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 %, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Отже, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10 %. Інше тлумачення відповідної норми Закону України Про державні закупівлі нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд зазначив, що обмеження 10 % застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища як коливання ціни на ринку.

Виходячи із викладеного, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди.

При цьому існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Додаткову угоду № 1 від 10.02.2022 укладено на підставі висновків Волинської торгово-промислової палати.

Суд зазначає, що чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Разом з тим, судом враховується, що у документах, які видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18).

Висновки торгово-промислової палати можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку, але вказані довідки не відповідають вищезазначеним вимогам та не містять інформацію щодо ринкової вартості нафтопродуктів станом на попередні календарні дати, у тому числі на дату подання цінової пропозиції, дату укладення договору, не наведено динаміку зміни ціни в бік збільшення або зменшення, що дало б можливість порівняти рівень цін та дійти висновку про зменшення або збільшення ціни з моменту укладення договору до дати укладення оспорюваних додаткових угод.

Одночасно постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (правова позиція викладена Верховним Судому у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19).

Надаючи оцінку інформаційній довідці торгово-промислової палати, суд вважає, що вона не підтверджує коливання ціни нафтопродуктів, не містить розрахунку її вартості станом на дату подання цінової пропозиції і дату укладення додаткової угоди до договору; такими доказами не наведено динаміки зміни ціни в бік збільшення або зменшення, тому не може бути належним доказом у справі.

Згідно правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду № 910/15637/19 від 03.09.2020, №910/13436/19 від 10.09.2020, №910/14155/21 від 19.07.2022, ЗУ "Про торгово-промислові палати України" не містить положень щодо наявності у торгово-промислової палати повноважень з видачі висновків на підтвердження істотної зміни обставин, якими сторони керувалися під час укладення договорів.

Отже, відповідач не довів обставин такого коливання цін станом на дату укладення кожної з додаткових угод, а тому їх укладенням порушено визначену зазначеним Законом граничну межу зміни ціни товару, що спотворює результати торгів та нівелює економію, яку отримано під час підписання договору та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону.

Предметом позову у даній справі є визнання недійсною додаткової угоди № 1 до договору від 09.02.2022 на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України як таких, що укладені з порушенням статті 41 Закону України Про публічні закупівлі та стягнення 104 200 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи вищевикладене, розглянувши матеріали та перевіривши обставини справи суд зазначає, що укладена додаткова угода № 1 до договору від 09.02.2022 №94 суперечить вимогам законодавства, зокрема, Закону України Про публічні закупівлі та положенням статті 203 Цивільного кодексу України, оскільки товар поставлений за цінами вищими, ніж вказано в основному договорі про постачання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що таку угоду слід визнати недійсною.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Північно-західного апеляційного господарського суду №903/504/22 від 22.08.2023.

Судом враховано, що відповідач не довів належними та допустимими доказами коливання ціни на ринку, необхідність збільшення ціни за товар, неможливість виконання договору, а також те, що договір для нього був невигідним, збитковим.

За приписами частини 1 статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно з частиною 1 статті 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Берестечківською міською радою зайво сплачені за поставлений товар грошові кошти в сумі 38 221 грн. 00 коп. внаслідок збільшення ціни за укладеною всупереч законодавству спірною додатковою угодою, у зв`язку з чим підлягають стягненню з відповідача.

15.08.2023 на адресу суду надійшла заява Луцької окружної прокуратури про закриття провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення з ТОВ "НК"Аветра" грошових коштів, у зв`язку з відсутністю предмету спору. Зазначає, що після відкриття провадження у справі ТОВ "НК"Аветра" сплачено на рахунок міської ради кошти в сумі 38 221 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 03.08.2023 № 17023. Просить повернути сплачений судовий збір в сумі 2 684 грн. 00 коп.

У судовому засіданні прокурор заяву про закриття провадження у справі, повернення судового збору підтримала.

Відповідно до ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Враховуючи вищевикладене, сплату відповідачем 38 221 грн. 00 коп. заборгованості, суд дійшов висновку про закриття провадження в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія "Аветра" на користь Берестечківської міської ради 38 221 грн. 00 коп. у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Згідно ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи вищевикладене, закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, суд дійшов висновку про задоволення клопотання Луцької окружної прокуратури про повернення сплаченого при поданні позовної заяви судового збору в сумі 2 68 4 грн. 00 коп.

При прийнятті рішення суд виходив з вірогідності наявних у матеріалах справи доказів, керуючись ст. 79 ГПК України, відповідно до якої наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 грн. 00 коп. відповідно до ст. 130 ГПК України слід віднести на нього.

Керуючись ст. ст. 13, 14, 73-80, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 10.02.2022 до договору про закупівлю товарів від 09.02.2022 №94, укладеного між Берестечківською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія "Аветра".

3. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія "Аветра" на користь Берестечківської міської ради 38 221 грн. 00 коп. закрити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія "Аветра" (вул. Зв`язківців, буд. 1, м. Луцьк, Волинська обл., ) на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, ) 2 684 грн. 00 коп. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

5. Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області повернути Волинській обласній прокуратурі (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, ) 2 684 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого платіжною інструкцією № 1205 від 28.06.2023 на суму 4 320 грн. 48 коп.

6. Підставою для повернення судового збору є дане рішення, підписане суддею та скріплене печаткою суду.

7. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення

складений 25.09.2023.

Суддя А. М. Кравчук