ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023м. ХарківСправа № 922/2029/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Деркач П. О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Вовківського комунального підприємства "Фортуна" (64041, Харківська обл., с. Вовківка, вул. Центральна)
до Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (61022, м. Харків, м-н. Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 1 пов., кім. 35)
про визнання недійсним та скасування рішення
за участю представників:

позивача - Богомол Т.С., ордер серії АХ №1131423 від 17.05.2023,

відповідача - Бродська-Ячменьова А.І., самопредставництво,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Вовківське комунальне підприємство "Фортуна" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, в якому просить суд визнати недійсним та скасувати рішення адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 10.03.2023 №70/14-р/к у справі №1/02-69-20 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.05.2023 у справі № 922/2029/23 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 27.06.2023 об 11:30.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 27.06.2023 у справі № 922/2029/23 відкладено підготовче засідання на 25.07.2023 об 11:30.

03.07.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №17094) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

21.07.2023 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. №19194), яку досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 25.07.2023 у справі № 922/2029/23 відкладено підготовче засідання на 08.08.2023 об 11:30.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/2029/23 до судового розгляду по суті на 29.08.2023 о 13:00.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 29.08.2023 у справі № 922/2029/23 розгляд справи по суті відкладено на 12.09.2023 о 12:30.

Позивач в судове засідання 12.09.2023 з`явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити, визнати недійсним та скасувати рішення адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 10.03.2023 №70/14-р/к у справі №1/02-69-20 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Відповідач в судове засідання 12.09.2023 з`явився, проти позову заперечив повністю, в обґрунтування своїх заперечень зазначив про те, що підстави для визнання недійсним рішення відсутні, а позивачем у свою чергу не наведено конкретні обставини та факти, які б були підставою для визнання недійсним рішення адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 10.03.2023 №70/14-р/к у справі №1/02-69-20 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

З огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів для правильного вирішення спору по даній справі, у судовому засіданні 12.09.2023 на підставі ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду по даній справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача відповідача, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Згідно з ст.30 Закону України Про захист від недобросовісної конкуренції органи Антимонопольного комітету України у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов`язкові для виконання рішення про: визнання факту недобросовісної конкуренції; припинення недобросовісної конкуренції; офіційне спростування за рахунок порушника поширених ним неправдивих, неточних або неповних відомостей; накладання штрафів; закриття провадження у справі. Статтею 3 Закону України Про захист від недобросовісної конкуренції визначено, що відносини, пов`язані захистом від недобросовісної конкуренції, регулюються цим Законом, Законом України Про захист економічної конкуренції, Законом України Про Антимонопольний комітет України, Паризькою конвенцією про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, іншими актами законодавства, виданими на підставі законів чи постанов Верховної Ради України. За приписами ч.ч.1, 2 ст.60 Закону України Про захист економічної конкуренції заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено. Рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або рішення органів Антимонопольного комітету України, передбачені статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», відсутні, а позивачем не наведено конкретні обставини та факти, які б були підставою для визнання недійсним Рішення № 70/131-р/к, як і не зазначено про норми матеріального та/або процесуального права, які були порушені.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 ГПК України. Частиною 3 ст. 162 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Отже, приймаючи до уваги наведене вище, при зверненні до суду з позовом про визнання недійсним Рішення про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу, позивачем повинно бути доведено наявність обставин, з якими закон пов`язує визнання вказаних рішень недійсними.

Так, матеріалами справи встановлено, що за результатами розгляду справи №1/02-69-20 рішенням адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 10.03.2023 №70/14-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» було постановлено:

1. Визнати, що Вовківське комунальне підприємство «Фортуна» (ідентифікаційний код юридичної особи - 36870716), відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за підсумками діяльності протягом 2020 - 2022 років, січня - лютого 2023 року та станом на березень 2023 року займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуги з централізованого водопостачання в межах території с. Вовківка та с. Серго Кегичівського району Харківської області, на якій розташована система централізованого водопостачання, яка перебуває у власності та/або користуванні Вовківського комунального підприємства «Фортуна», із часткою 100 %.

2. Визнати дії Вовківського комунального підприємства «Фортуна» (ідентифікаційний код юридичної особи - 36870716), які полягають у включенні до тарифу на послугу з централізованого водопостачання витрат на опломбування засобів обліку холодної води, що не відповідає чинному законодавству, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуги з централізованого водопостачання, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

3. Відповідно до статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, наведене у пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накласти на Вовківське комунальне підприємство «Фортуна» (ідентифікаційний код юридичної особи - 36870716) штраф у розмірі 36180 (тридцять шість тисяч сто вісімдесят) гривень.

4. Зобов`язати Вовківське комунальне підприємство «Фортуна» (ідентифікаційний код юридичної особи - 36870716) припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, наведене у пункті 2 резолютивної частини цього рішення, та усунути наслідки такого порушення, про що повідомити територіальне відділення у 2-х місячний строк з дня отримання рішення.

Вказане рішення було направлено відповідачем засобами поштового зв`язку та отримано позивачем 21.03.2023, про що свідчить запис в книзі для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень за 21.03.2023 за №10, а також рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке наявне у відповідача.

Позивач, не погоджуючись з мотивами, наведеними у рішенні №70/14-р/к від 10.03.2023, звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому зазначає про безпідставність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, оскільки позивачем не було вчинено протиправних діянь, викладених в оспорюваному рішенні, тому позивач вважає оскаржуване рішення необґрунтованим та безпідставним, а висновки відповідача, викладені у вказаному рішенні такими, що не відповідають фактичним обставинам справи №1/02-69-20 про порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Позивач вважає, що територіальним відділенням Антимонопольного комітету України невірно витлумачено та відповідно зроблено висновки стосовно складової тарифів на послуги з централізованого водопостачання, що діяли в період 2020-2022 років, січня-лютого 2023 року та станом на березень 2023 року. Позивачем також зазначено про те, що у розрахунку діючого тарифу на послуги з централізованого водопостачання (23,00 грн.) витрати на опломбування засобів обліку холодної води, які є власністю споживачів, не враховувались. Ці послуги не передбачені в складовій тарифу на послуги з централізованого водопостачання.

Таким чином, позивачем наголошено про те, що саме пломбування засобів обліку та прийняття їх на абонентський облік було безкоштовним з 2011 року до затвердження рішенням Кегичівської селищної ради №278 від 09.07.2021 «Про встановлення тарифу на платну послугу опломбування лічильників, що надається Вовківським комунальним підприємством "Фортуна"», а відтак позивачем не було ущемлені інтереси споживачів послуги.

У розрахунку планової собівартості води на 2020 рік у статті витрат ВКП "Фортуна" було включено суму вартості 3 лічильників видобутку підземних вод у загальному розмірі 10500 грн., а не витрати на опломбування засобів обліку холодної води. Чинним законодавством передбачено відшкодування споживачами прямих матеріальних витрат, пов`язаних з використанням сировини, пально-мастильних матеріалів, основних і допоміжних матеріалів, запасних частин, придбаних комплектувальних виробів, напівфабрикатів та інших матеріальних ресурсів, необхідних для забезпечення основного технологічного процесу.

Також, позивачем у позові зазначено про те, що оскільки свердловини ВКП "Фортуна" підпадають під визначення свердловини артезіанські з забором води з підземних джерел на питні, санітарно-гігієнічні та виробничі потреби, то відповідно до п.5 Порядку державного обліку артезіанських свердловин, облаштування їх засобами вимірювання об`єму видобутих підземних вод, затвердженого відповідно до постанови Кабінету міністрів України №963 від 08.10.2012, водокористувачі облаштовують артезіанські свердловини, що експлуатуються, засобами вимірювання об`єму видобутих підземних вод (далі - засоби вимірювання), які пройшли в установленому законодавством порядку державну метрологічну атестацію або повірку в повірочних лабораторіях підприємств і організацій, уповноважених на проведення державних випробувань або повірок.

У зв`язку з тим, що засоби вимірювання об`єму видобутих підземних вод на свердловинах ВКП "Фортуна" вишли з ладу, у планову собівартість води на 2020 рік за статтею «Прилади і обладнання» було включено вартість трьох лічильників видобутку підземних вод.

Отже, у Розрахунку планової собівартості води на 2020 рік у статті витрат ВКП "Фортуна" було включено суму вартості 3 лічильників у загальному розмірі 10500 грн., а не витрати на опломбування засобів обліку холодної води.

Таким чином, на переконання позивача, висновки Відділення (відповідача) щодо включення ВКП "Фортуна" витрат на опломбування засобів обліку холодної води до тарифу на Послуги, є передчасними, недоведеними та такими, що не підтверджені матеріалами справи.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що оскаржуване рішення відповідачем прийнято при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, які мають значення для справи і які визнано АМК встановленими, а також неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідач, заперечуючи проти позову у своєму відзиві зазначив про те, що Відділення діяло в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством, а докази зібрані у справі доводять вчинення підприємством порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а матеріали позовної заяви не спростовують висновки відповідача викладені у Рішенні від 10.03.2023 № 70/14-р/к. Також, у відзиві відповідачем зазначено про те, що опломбування вузлів обліку холодної води, які забезпечують індивідуальний облік споживання, здійснюється за рахунок власників таких вузлів, тобто побутових споживачів, а витрати на опломбування - не повинні включатися до складу тарифу на Послуги, також вказано, що включення до тарифу на Послугу витрат на опломбування засобів обліку холодної води є безпідставним та таким, що не відповідає чинному законодавству, а саме Порядку формування тарифу. Таким чином, на переконання відповідача, включення позивачем витрат на опломбування засобів обліку холодної води до тарифу на Послугу призвело до ущемлення інтересів споживачів, оскільки це призводить до завищення вартості Послуги в цілому. Додатково відповідачем зауважено про те, що видаткова накладна, вважається документом первинного обліку та не є розрахунковим документом, тобто видаткова накладна тільки засвідчує факт передачі товару продавцем покупцю. Отже, на переконання відповідача, в матеріалах позовної заяви відсутні документи, які підтверджують здійснення позивачем оплати коштів ТОВ «К.В.М. завод водотеплолічільників» за товар, водночас, сама видаткова накладна не містить інформації про наявність між ТОВ «К.В.М. завод водотеплолічільників» та Підприємством договірних зобов`язань, виставлення рахунку тощо. Окрім цього, Відділення зауважує, що питання покупки позивачем товару (водолічильників) не є предметом розгляду Справи, оскільки у останній йшла мова про включення до тарифу на послугу з централізованого водопостачання витрат на опломбування засобів обліку холодної води (що було підтверджено позивачем у своєму листі від 27.04.2020 № 9), що не відповідає чинному законодавству.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи у їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, про що зазначає наступне.

За приписами статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції. Для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються названим Комітетом у межах його компетенції. Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства (частини перша і друга статті 12 Закону України "Про Антимонопольний комітет України"). До повноважень саме Антимонопольного комітету України та його територіальних органів (стаття 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України") належать, зокрема: - розгляд заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проведення розслідувань за цими заявами і справами; - прийняття передбачених законодавством про захист економічної конкуренції розпоряджень та рішень за заявами і справами, надання висновків щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції. Стаття 19 цього Закону визначає гарантії здійснення повноважень Антимонопольного комітету України.

Господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, не перебираючи при цьому на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами згаданого Комітету. Підставами для визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, зокрема, є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (частина перша статті 59 Закону).

Позивач - Вовківське комунальне підприємство "Фортуна" (далі - ВКП "Фортуна") є юридичною особою, засноване Вовківською сільською радою, зареєстроване 12.04.2011 за №1 000314, ідентифікаційний код юридичної особи - 36870716. Місцезнаходження ВКП "Фортуна": вул. Центральна, с. Вовківка, Кегичівський район, Харківська область, 64041.

Основним видом діяльності ВКП "Фортуна" є забір, очищення та постачання води, код за КВЕД 36.00.

Відповідно до статуту ВКП "Фортуна", затвердженого рішенням VII сесії VI скликання Вовківської сільської ради Кегичівського району Харківської області №52 від 01.04.2011, предметом діяльності позивача є максимальне забезпечення потреб населення сіл Вовківка, Серго Кегичівського району Харківської області комунальними послугами, проведення комплексного благоустрою населених пунктів, надання допомоги в закупівлі та переробці сільськогосподарської продукції.

З вересня 2011 року позивач почав надавати послуги з централізованого водопостачання у територіальних межах сіл Вовківка та Серго Кегичівського району Харківської області для всіх категорій споживачів на території вказаних населених пунктів.

Розпорядженням адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №70/74-рп/к від 28.05.2020 розпочато розгляд справи №1/02-69-20 за ознаками вчинення ВКП "Фортуна" порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Під час розгляду справи №1/02-69-20, територіальним відділенням АМК було встановлено наступне.

За результатами діяльності протягом 2020-2022 років, січня-лютого 2023 року та станом на березень 2023 року ВКП "Фортуна" займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуги з централізованого водопостачання в межах території с. Вовківка і с. Серго Кегичівського району Харківської області, на якій розташована система централізованого водопостачання, яка перебуває у власності та/або користуванні ВКП "Фортуна", із часткою 100%.

Так, ВКП "Фортуна" до тарифу на послугу з централізованого водопостачання включає витрати на опломбування засобів обліку холодної води, що не відповідає чинному законодавству, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Включення витрат ВКП "Фортуна" на опломбування засобів обліку холодної води до тарифу на Послугу призвело до ущемлення інтересів споживачів, оскільки це призводить до завищення вартості Послуги в цілому.

Так, згідно з Розрахунком загальний розмір витрат, який враховується при розрахунку тарифу на Послугу, у т.ч. витрати на опломбування, складає 379310 грн. У разі не врахування витрат на опломбування, розмір витрат включених до тарифу на Послугу, складав би 368810 грн. (379310 - 10500). Тоді розмір витрат на Послугу був би 22,2 грн. за 1 м.куб. (368810/16600 (кількість піднятої води)), що на 0,80 грн. менше від діючого тарифу (пункт 74 оспорюваного рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Отже, оскільки датою отримання оспорюваного рішення є 21.03.2023, то двомісячний строк звернення ВКП "Фортуна" до господарського суду закінчується 21.05.2023.

Частиною 1 ст. З Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Згідно зі ст. З вказаного Закону основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку (у сфері медіа - за методиками, погодженими з Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення), а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на відповідному ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження) тощо.

Статтею 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку; монополізація - досягнення суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, підтримання або посилення цього становища.

Частиною першою статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар`єрів для доступу на ринок інших суб`єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

В оскаржуваному рішенні №70/14-р/к у справі №1/02-69-20 встановлено та позивачем не заперечується, що ВКП "Фортуна" за результатами діяльності протягом 2020-2022 років, січня-лютого 2023 року та станом на березень 2023 року займає монопольне (домінуюче) становище на ринку з централізованого водопостачання в межах території с. Вовківка і с. Серго Кегичівського району Харківської області, на якій розташована система централізованого водопостачання, яка перебуває у власності та/або користуванні ВКП "Фортуна", як таке, що не має жодного конкурента на цьому ринку.

Водночас, саме по собі зайняття монопольного (домінуючого) становища суб`єктом господарювання на ринку не підтверджує його зловживання та не може бути підставою для притягнення до відповідальності, зокрема, у вигляді накладення штрафу відповідно до статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Близька за змістом правова позиція неодноразово висвітлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 28.01.2021 у справі № 917/2085/19 та від 08.04.2021 у справі №904/3101/20.

Відповідно до п. 2 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживання монопольним (домінуючим) становищем є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Як вбачається із тексту оскаржуваного рішення, у вказаному рішенні Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України №70/14-р/к від 10.03.2023 зазначає про те, що ВКП "Фортуна" протягом 2020-2022 років, січня-лютого 2023 року та станом на березень 2023 року до складу тарифу на послугу з централізованого водопостачання включило витрати на опломбування засобів обліку холодної води.

Таким чином, Відділення (Відповідач) дійшов висновку про те, що такі дії позивача є зловживанням монопольним домінуючим становищем, оскільки споживачами сплачується завищена підприємством вартість послуги, яка не передбачена нормативно-правовими актами.

Разом з тим, суд вважає такі висновки Відділення передчасними та необґрунтованими, про що зазначає наступне.

Відносини щодо надання послуг з централізованого водопостачання споживачам (фізичним, юридичним особам), з урахуванням часових меж ринку визначених територіальним відділенням Антимонопольного комітету України (2020-2022 років, січня-лютого 2023 року та станом на березень 2023 року) регулювались Законами України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017, «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» №2119-VIII від 22.06.2017, «Про метрологію та метрологічну діяльність» №1314-VII від 05.06.2014, Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №690 від 05.07.2019, Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 та Порядком прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №270 від 12.10.2018.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено, що вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності); вузол комерційного обліку - вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом; вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів; обслуговування вузлів обліку - огляд, опломбування/розпломбування, періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж), ремонт засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, забезпечення дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності), ремонт та заміна допоміжних засобів вузла обліку, а за згодою власника (співвласників) будівлі також охорона або страхування вузла обліку.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 6 «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку здійснюються оператором зовнішніх інженерних мереж відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено договорами про надання комунальних послуг, укладеними відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", з урахуванням вимог Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність".

Обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором.

Оператор зовнішніх інженерних мереж, виконавець комунальної послуги, інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, зобов`язані приймати вузли обліку, встановлені відповідно до вимог цього Закону, на абонентський облік протягом 14 календарних днів, про що складається відповідний акт. Прийняття приладу обліку на абонентський облік здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Процедуру прийняття на абонентський облік вузлів комерційного обліку та вузлів розподільного обліку теплової енергії та водопостачання встановлює Порядок прийняття приладу обліку на абонентський облік, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №270 від 12.10.2018 (далі - Порядок №270).

Відповідно до пунктів 1, 3, 5 розділу III Порядку №270, вузол розподільного обліку/прилад - розподілювач теплової енергії, встановлений у приміщенні будівлі, приймається на абонентський облік виконавцем відповідної комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами протягом 14 календарних днів з дня надходження відповідного звернення від власника (співвласників) будівлі (для приміщення у будівлі, яке не є самостійним об`єктом нерухомого майна) або власника відповідного приміщення (якщо окреме приміщення у будівлі є самостійним об`єктом нерухомого майна).

Виконавець відповідної комунальної послуги або визначена власником (співвласниками) інша особа, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами, протягом 5 календарних днів з дня отримання повідомлення призначає дату і час огляду й опломбування вузла обліку та повідомляє про них власнику приміщення, будівлі або його представнику.

Огляд і опломбування вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) проводяться представником виконавця відповідної комунальної послуги, іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, у присутності власника (співвласників) окремого приміїцення/будівлі (для приміщень, які не є самостійними об`єктами нерухомого майна) або його представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (у редакції, яка діяла на момент розрахунку та затвердження тарифу на послугу, а саме станом на лютий 2020 року) періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором, а у разі укладення співвласниками багатоквартирного будинку індивідуальних договорів про надання відповідної комунальної послуги періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) таких вузлів обліку забезпечуються виконавцем комунальної послуги за рахунок плати за абонентське обслуговування, встановленої відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Механізм формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення для суб`єктів природних монополій, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення визначається Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 (далі - Порядок №869).

Цей Порядок застосовується під час установлення органами місцевого самоврядування (далі - уповноважені органи) тарифів на централізоване водопостачання та/або централізоване водовідведення для суб`єктів природних монополій, зазначених у пункті 1 цього Порядку, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку зазначених тарифів.

Згідно з п.п. З п. 19 Порядку №869, до складу планованої виробничої собівартості централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення включаються інші прямі витрати, зокрема, витрати на обслуговування засобів вимірювальної техніки (огляд, опломбування/розпломбування, періодичну повірку та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж), які є власністю ліцензіата та/або перебувають у нього в користуванні (крім вузлів комерційного та розподільного обліку води) і використовуються у технологічному процесі виробництва/надання централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Із аналізу вищенаведених положень нормативно-правових актів вбачається, що фізична особа-споживач вправі встановити власним коштом водолічильник і надати виконавцю послуг можливість для його пломбування/розпломбування, оскільки така послуга надається виконавцем з метою обліку обсягів спожитої води та є функціональним обов`язком виконавця послуги в процесі надання послуг з централізованого водопостачання.

Водночас, витрати на обслуговування засобів вимірювальної техніки (огляд, опломбування/розпломбування, періодичну повірку та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) не включаються до складу планованої виробничої собівартості централізованого водопостачання, якщо засоби вимірювальної техніки є власністю споживачів.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі розрахунку тарифу на централізоване водопостачання, здійсненого ВКП "Фортуна", Вовківською сільською радою прийнято рішення від 20.02.2020 №571 «Про затвердження тарифів на водопостачання» (копії розрахунку тарифу та рішення селищної ради додаються до позовної заяви).

Пунктом 1 Рішення №571 затверджено тариф на водопостачання у розмірі 23,00 грн. за кв.м. з 01.03.2020. Вказаний тариф не коригувався та є чинним на теперішній час.

Відповідач у Рішенні (п. 52-54) зазначає, що аналізом Розрахунку планової собівартості води на 2020 рік встановлено, що ВКП "ФОРТУНА" до складу витрат на надання Послуги включило витрати на опломбування засобів обліку холодної води. Згідно з Розрахунком витрат, включених до складу тарифу на Послугу, складає 10500 грн.

Окрім цього, ВКП "Фортуна" у листі від 27.04.2020 №9 зазначило, що «вартість послуг з опломбування засобів обліку холодної води включається в калькуляцію загальної вартості послуг з водопостачання (стаття «Матеріали» калькуляції). Окремо послуга з опломбування/розпломбування приладів обліку водокористувачами не оплачується. Розрахунок вартості по опломбуванню засобів обліку холодної води відсутній».

В ході розгляду справи, ВКП "Фортуна" листом від 19.06.2020 №12 надало пояснення щодо включення витрат на опломбування до складу тарифу на Послугу. Так, підприємство зазначило: «пломби для опломбування були придбані за рахунок коштів отриманих від реалізації послуг по централізованому водопостачанню, бо інших джерел фінансування у ВКП "Фортуна" немає. Так як первинному опломбуванню підлягали ВСІ водокористувачі, витрати по придбанню пломб були віднесені на собівартість продукції (реалізованої води) за статтею «Матеріали»...»

Разом з тим, суд вважає, що Відповідачем необґрунтовано зроблено висновки стосовно складової тарифів на послуги з централізованого водопостачання, що діяли в період 2020-2022 років, січня-лютого 2023 року та станом на березень 2023 року, оскільки із матеріалів справи убачається, що у розрахунку до діючого тарифу на послуги з централізованого водопостачання (23,00 грн.) витрати на опломбування засобів обліку холодної води, які є власністю споживачів, не включалися.

Вказані послуги не передбачені в складовій тарифу на послуги з централізованого водопостачання ані законодавством чинним на момент розрахунку та затвердження тарифу на послугу, ані договором.

Окрім того, відповідно до наявної заяви свідка, директора ВКП "Фортуна" Холод Т.А. від 10.05.2023, підпис якого посвідчено нотаріусом, за період з 10.09.2011 по 19.05,2021 матеріали з опломбування (пломби) ВКП "Фортуна" не купувалися. При опломбуванні лічильників ВКП "Фортуна" використовувало залишок пломб, куплених у 2011 році, а саме опломбування всіх лічильників водокористувачів проводилось безкоштовно.

Так, вперше матеріали для опломбування (пломби) у кількості 1 пачки - 600 шт на суму 55,0 грн. було придбано 09.09.2011 згідно накладної №217 від 09.09.2011 копія накладної додається до позовної заяви), за рахунок власних коштів (коштів отриманих від реалізації продукції - води).

Вказані кошти не включалися у планову собівартість та формування тарифу на послугу централізованого водозабезпечення у 2011 році (тариф на той час складав 7,80 грн.).

Також, матеріалами справи доведено, що опломбування проводилось за рахунок комунального підприємства, а не за рахунок тарифу на водозабезпечення і не за рахунок водоспоживачів.

Вдруге матеріали для опломбування (пломби) були придбані 19.05.2021, згідно видаткової накладної №РН-0000162 від 19.05.2021.

Калькуляційна відомість з розрахунками тарифу на платну послугу опломбування засобів обліку холодної води була вперше затверджена рішенням Кегичівської селищної ради від 09.07.2021 №278 «Про встановлення тарифу на платну послугу опломбування лічильників, що надається Вовківським комунальним підприємством "Фортуна"» копії розрахунку тарифу та рішення селищної ради додаються до позовної заяви). Згідно пунктів 1,3 вказаного рішення встановлено тариф на платну послугу опломбування лічильників, що надається Вовківським комунальним підприємством "Фортуна", в розмірі 25.0 грн., який вводиться в дію з 01.08.2021 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що у період з 2011 року до прийняття рішення Кегичівської селищної ради №278 від 09.07.2021, опломбування лічильників холодної води споживачів виконувались ВКП "Фортуна" за власні кошти підприємства, тому калькуляція на опломбування не розраховувалась і грошові кошти з водоспоживачів за опломбування не стягувались.

Стосовно суми 10500 грн. у Розрахунку планової собівартості води на 2020 рік, суд зазначає про наступне.

Відповідач в оскаржуваному Рішенні (п. 52, 74) зазначає, що ВКП "Фортуна" до складу витрат на надання послуги включило витрати на опломбування засобів обліку холодної води та згідно з Розрахунком розмір витрат, включених до складу тарифу на Послугу, складає 10500.0 грн.

Згідно з Розрахунком загальний розмір витрат, який враховується при розрахунку тарифу на Послугу, у т.ч. витрати на опломбування, складає 379310 грн. У разі не врахування витрат на опломбування, розмір витрат включених до тарифу на Послугу, складав би 368810 грн. (379310 - 10500). Тоді розмір витрат на Послугу був би 22,2 грн. за 1 м.куб. (368810/16600 (кількість піднятої води)), що на 0,80 грн. менше від діючого тарифу.

Тобто, на переконання Відповідача (відділення) сума витрат у розмірі 10500 грн. - це витрати на опломбування засобів обліку холодної води.

Разом з тим, суд не погоджується з такими доводами Відповідача (відділення), оскільки такі не відповідають обставинам справи, з огляду на наступне.

Як убачається із Розрахунку планової собівартості води на 2020 рік у статті витрат, у пункті 13, зазначено: поплавок 2000 грн., лічильники 3500*3=10500 грн., компью 7000 грн.

Також, у Розрахунку планової собівартості та формування тарифу на 2020 рік сума витрат у розмірі 10500,00 грн. (вартості 3 лічильників) включена разом з сумою витрат 2000,00 грн. (вартості поплавка) до п.п. 1.4. інші прямі матеріальні витрати.

Відповідно до п.п.1 п. 19 Порядку №869, до складу планованої виробничої собівартості централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення включаються інші прямі матеріальні витрати, пов`язані з використанням сировини, пально-мастильних матеріалів, основних і допоміжних матеріалів, запасних частин, придбаних комплектувальних виробів, напівфабрикатів та інших матеріальних ресурсів, необхідних для забезпечення основного технологічного процесу, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (відповідно до виду діяльності). Обсяг таких витрат визначається згідно з нормами використання відповідних ресурсів з урахуванням фактичних витрат за попередні періоди та цін на них у планованому періоді, за винятком вартості зворотних відходів.

Враховуючи, що свердловини ВКП "Фортуна" підпадають під визначення свердловини артезіанські з забором води з підземних джерел на питні, санітарно-гігієнічні та виробничі потреби, тому відповідно до п.5 Порядку державного обліку артезіанських свердловин, облаштування їх засобами вимірювання об`єму видобутих підземних вод, затвердженого постановою КМУ №963 від 08.10.2012, водокористувачі облаштовують артезіанські свердловини, що експлуатуються, засобами вимірювання об`єму видобутих підземних вод (далі - засоби вимірювання), які пройшли в установленому законодавством порядку державну метрологічну атестацію або повірку в повірочних лабораторіях підприємств і організацій, уповноважених на проведення державних випробувань або повірок.

Окрім того, у зв`язку з тим, що засоби вимірювання об`єму видобутих підземних вод на свердловинах ВКП "Фортуна" вишли з ладу, у планову собівартість води на 2020 рік за статтею «Прилади і обладнання» було включено вартість трьох лічильників видобутку підземних вод.

Водолічильники видобутку підземних вод були придбані 03.12.2021, згідно видаткової накладної №302 від 03.12.2021.

Таким чином, сума витрат у розмірі 10500 грн. включена у розрахунку планової собівартості води на 2020 рік та розрахунку планової собівартості та формування тарифу на централізоване водопостачання по ВКП "Фортуна" на 2020 рік - це сума вартості 3 лічильників видобутку підземних вод за цінами на той час 3500 гри. за одиницю, а не витрати на опломбування засобів обліку холодної води.

Крім того, суд вважає слушними доводи позивача про те, що питання суми 10500 грн. в розрахунку планової собівартості води на 2020 рік при розгляді справи взагалі не підіймалося, також пояснення не вимагалися і не надавалися. Вказана сума була зазначено лише в оспорюваному рішенні, у пунктах 52 і 74.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивач є природним монополістом з надання послуг з централізованого водопостачання. Діяльність підприємства у відповідності до Закону України "Про природні монополії" підлягає державному регулюванню, зокрема тарифів на послуги з централізованого водопостачання. Для затвердження тарифів на вказані послуги позивач подає до органу місцевого самоврядування економічно обґрунтовані розрахунки витрат, які виникають в процесі ліцензійної діяльності підприємства. Тобто, для формування тарифу на водопостачання, позивачем до органу місцевого самоврядування надаються розрахунки економічно обґрунтованих витрат на Послуги, зокрема, розрахунки прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; інших прямих витрат; змінних загальновиробничих та постійних розподілених загальновиробничих витрат; адміністративних витрат (загальногосподарських витрат, пов`язаних з обслуговуванням та управлінням підприємством:). Обсяг витрат, що включаються до виробничої собівартості, визначається із застосуванням нормативного методу на підставі результатів аналізу витрат за попередні роки з урахуванням змін, які передбачаються у планованому періоді, та цін/тарифів у такому періоді.

Також, матеріалами справи підтверджено, що тарифи ВКП "Фортуна" на послуги з централізованого водопостачання встановлені рішенням Вовківської сільської ради №571 від 20.02.2021 «Про затвердження тарифів на водопостачання» у відповідності до вимог Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" та Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869. Тарифи передбачають лише витрати позивача на прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати, адміністративні витрати. До складової тарифу не закладено витрати, пов`язані з обслуговуванням засобів обліку води споживачів. Зокрема, витрати на опломбування засобів обліку холодної води.

Отже, відповідачем під час розгляду справи №1/02-69-20 та прийняття оспорюваного рішення взагалі не досліджувався факт надання позивачем протягом спірного періоду послуг з обслуговування засобів вимірювальної техніки (огляд, опломбування/розпломбування, періодичну повірку та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж), які є власністю споживачів. Також, спірне рішення не містить аналізу суми 10500,0 грн, як складової витрат у тарифі на централізоване водопостачання. Відповідач лише констатував, що сума витрат на опломбування засобів обліку холодної води у розмірі 10500 грн. була включена ВКП "Фортуна" до тарифу на Послугу, що призводить до завищення вартості Послуги в цілому та ущемлення інтересів споживачів.

Також, відповідачем не досліджено укладені позивачем із споживачами індивідуальні договори про надання послуг з централізованого водопостачання та не спростовано належне виконання позивачем покладених на нього обов`язків за цими договорами. Адже із кожним споживачем існують договірні відносини й послуги надавалися відповідно до умов укладених типових договорів.

Умовами типових договорів передбачено права та обов`язки сторін, розмір плати за послуги, строк дії договорів, при цьому зазначено, що у разі коли за місяць до припинення його дії однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору, цей договір вважається щороку продовженим. Крім того, передбачені підстави дострокового розірвання договору за бажанням однієї із сторін у випадку письмового попередження за 1 місяць.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено факт того, що дії позивача призвели до ущемлення інтересів споживачів послуги, та відповідно, не доведено зловживання позивачем монопольним становищем.

За приписами частини першої статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимопопольного комітету України, зокрема, є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Як встановлено статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Отже, за висновками суду, під час розгляду справи №1/02-69-20 відповідачем неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, які мають значення для справи і які визнано АМК встановленими, а також неправильно застосовано норми матеріального права.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, висновки, які містяться у рішенні адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 10.03.2023 №70/14-р/к у справі №1/02-69-20, щодо порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку є передчасними, що призвело до винесення неправомірного рішення.

Отже, враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи та наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 ГПК України, та враховуючи висновки суду про повне задоволення позову, покладає витрати зі сплати судового збору на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним та скасувати рішення адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 10.03.2023 №70/14-р/к у справі №1/02-69-20 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

3. Стягнути з Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (61022, м. Харків, м-н. Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 1 пов., кім. 35, ) на користь Вовківського комунального підприємства "Фортуна" (64041, Харківська обл., с. Вовківка, вул. Центральна) - 2684,00 грн. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "21" вересня 2023 р.

Суддя Є.М. Жиляєв