СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Харків Справа № 922/577/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Тарасова І.В.;

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області (вх.№1416Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 16.05.2023 у справі №922/577/23 (повний текст складено та підписано 16.05.2023 суддею Калініченко Н.В. у приміщенні господарського суду Харківської області)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м.Харків,

до Головного управління Національної поліції в Харківській області, м.Харків,

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області, про стягнення заборгованості у загальному розмірі 3680,62 грн, з яких: пеня у сумі 2025,85 грн, 3% річних у сумі 411,80 грн та інфляційні втрати у сумі 1242,97 грн.

Позов обґрунтований тим, що у зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" з 01.01.2019 позивач є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі постанови НКРЕКП № 505 від 19.06.2018 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до постанови НКРЕКП № 1268 від 26.10.2018. Позивач як постачальник електричної енергії за вільними цінами здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.06.2018 №312 та на умовах договору постачання електричної енергії споживачу. Публічний договір постачання електричної енергії споживачу, комерційні пропозиції та заява-приєднання розміщені на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут": www.zbutenergo.kharkov.ua. Ураховуючи наведені приписи, та те, що відповідачем фактично спожито електричну енергію та були оплачені рахунки за спожиту електричну енергію, договір вважається укладеним на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №58673 з 01.01.2019 на умовах комерційної пропозиції №2 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів. Дані про відповідача як споживача, передані від попереднього постачальника АТ "Харківобленерго". 02.03.2020 відповідачу змінено Комерційну пропозицію №2 на Комерційну пропозицію №2/7, яка є невід`ємним додатком до договору. У позові зазначено, що згідно із переданими даними від АТ "Харківобленерго" відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду сформовано та виставлено рахунки за спожиту електричну енергію за січень - березень 2021 року на загальну суму 47153,03 грн. 25.96.2021 господарським судом Харківської області постановлено рішення у справі №922/1598/21. Предметом позову не є заборгованість за спожиту електричну енергію за вказані періоди, а лише вказані для пояснення нарахування штрафних санкцій. Позивач вважає, що як постачальник за договором, виконав свої зобов`язання у повному обсязі, проте відповідачем умови договору щодо своєчасної сплати спожитої електричної енергії у встановлені договором строки не виконано, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість по пені у розмірі 2025,85 грн, 3% річних - 411,80 грн, інфляційним втратам - 1242,97 грн, а всього: у розмірі - 3680,62 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.05.2023 у справі №922/577/23 позов ПрАТ "Харківенергозбут" задоволено повністю. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" 2025,85 грн пені, 3% річних у сумі 411,80 грн та індекс інфляції у сумі 1242,97 грн. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" судові витрати (сплачений судовий збір) у сумі 2684,00 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд мотивував його тим, що під час дослідження та аналізу матеріалів даної справи, суд ураховував як преюдиційні обставини, встановлені господарським судом у рішенні господарського суду Харківської області від 25.06.2021 у справі №922/1598/21. Перевіривши розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, господарський суд дійшов висновку, що вони здійснені арифметично правильно, відтак підлягають стягненню, а саме: пеня у сумі 2025,85 грн, 3% річних у сумі 411,80 грн та інфляційні втрати у сумі 1242,97 грн.

Головне управління Національної поліції в Харківській області із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилось, 17.07.2023 повторно звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 16.05.2023 у справі №922/577/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає таке:

-не зважаючи на наявність договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 №58673 ГУНП в Харківській області щорічно укладало на постачання з ціною та строком, тобто з істотними умовами, які є обов`язковими для даного виду договорів, при цьому щорічно ГУНП в Харківській області було зобов`язано та проводило процедуру закупівлі відповідно до положень Закону України «Про публічні закупівлі», адже без проведення процедури закупівлі договір буде нікчемним (ст.43 вказаного Закону);

-розрахунок здійснений позивачем з урахуванням усієї суми заборгованості, однак права вимоги на стягнення штрафних санкцій саме за розподіл електроенергії ПрАТ «Харківенергозбут» не має, бо таке право, на думку відповідача, належить лише АТ «Харківобленерго»;

- за відсутності договору на 2021 рік вимога ПрАТ «Харківенергозбут» про стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ є необґрунтованою та такою, що суперечить частині 6 ст.231 Господарського кодексу України;

- відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ, частина 1 ст.26 якого передбачає, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому у договорі, але не вище 0,01% суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. За наявності чи відсутності договору приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» може вимагати від ГУНП в Харківській області сплати пені у розмірі, передбаченому саме Законом№2189-VІІІ, тобто не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. На думку апелянта, загальна сума пені, яка можу бути стягнута з ГУНП в Харківській області, повинна складати 499,9 грн, а не 2025,85 грн, як зазначено у розрахунку позивача.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.07.2023 витребувано у господарського суду Харківської області матеріали справи №922/577/23, необхідні для розгляду скарги, та ухвалено надіслати їх до Східного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи №922/577/23.

26.07.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.07.2023 поновлено Головному управлінню Національної поліції в Харківській області строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 16.05.2023 у справі №922/577/23. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області. Ухвалено розглянути апеляційну скаргу у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу чи інших заяв та клопотань у даній справі протягом 10 днів з дня отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження. Відзив, заяви та клопотання можуть бути надіслані на офіційну адресу електронної пошти суду () з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи. Запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми "Електронний суд". Приймання та реєстрація процесуальних документів, надісланих учасниками судового процесу, здійснюється лише з офіційних електронних адрес (Електронних кабінетів), які мають бути створені в Електронному суді, розміщеному за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua. Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/.

08.08.2023 від позивача до суду надійшов відзив (вх.№9253) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що пунктом 7 комерційної пропозиції №2/7 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів, у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених пунктом 4 комерційної пропозиції, постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Також вважає, що нарахування позивачем суми штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат, є правомірними. Щодо доказів письмового укладення договору ПрАТ «Харківенергозбут» як постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку та на умовах договору постачання універсальних послуг. Правонаступником у частині прав та обов`язків за договорами про постачання/користування електричної енергії, що діяли до 01.01.2019, залишається АТ «Харківобленерго», яке продовжує виконання функцій з розподілу електричної енергії на території Харківської області. Позивач зазначає, що фактично споживши електричну енергію у січні 2019 року, відповідач приєднався до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (публічного). Умови договору ПУП та договорів про закупівлю електричної енергії у частині оплати утвореної заборгованості відповідачем виконані невчасно.

Положенням частини 1 ст.270 Господарського процесуального кодексу Українивстановлено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до частини 5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами частини 10 ст.270 Господарського процесуального кодексу Україниапеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як свідчать матеріали справи, про розгляд апеляційної скарги на судове рішення у даній справі сторони повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, що містяться у матеріалах справи.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду виходить з такого.

Позивач, звертаючись до господарського суду з даним позовом, обґрунтовував його, зокрема, тим, що згідно з договором постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №58673 від 01.01.2019, Головне управління Національної поліції в Харківській області є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «Харківенергозбут». За період з квітня 2021 року по серпень 2021 станом на 01.12.2022 за відповідачем утворилась заборгованість з пені у сумі 2025,85 грн, 3% річних у сумі 411,80 грн, та індекс інфляції 1242,97 грн, тому товариство звернулось до господарського суду з даним позовом.

Матеріали справи містять договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №58673 від 01.01.2019, укладеного між ПрАТ «Харківенергозбут» та Головним управлінням Національної поліції в Харківській області про постачання електричної енергії, який є публічним договором приєднання, що встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням ст.633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно з заявою-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору.

Пунктом 9.1 договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Згідно з заявою приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг учасник роздрібного ринку електричної енергії, постачальник універсальних послуг ПрАТ «Харківенергозбут» повідомив про припинення діяльності постачальника з регульованим тарифом АТ «Харківобленерго» згідно з постановою НКРЕКП від 16.11.2018 №1446 та приєднання з 01.01.2019 споживача - Головного управління Національної поліції в Харківській області, до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах договору про користування електричної енергією №58673 від 23.09.2016 за особовим рахунком №58673 бази даних абонентів постачальника за регульованим тарифом.

Також матеріали справи містять рахунки за електричну енергію, нараховану у січні, лютому, березні 2021 року по споживачу - ГУНП в Харківській області за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 №58673; акти приймання-передачі електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 №58673 ГУНП в Харківській області за січень, лютий, березень 2021 року; а також рахунки на оплату пені, 3% річних, індексу інфляції за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 №58673 за квітень, травень, червень, липень, серпень 2021 року.

Згідно з платіжним дорученням №697 від 19.07.2021 ГУНП в Харківській області сплачено 47153,03 грн заборгованості за електричну енергію згідно з рішенням господарського суду Харківської області від 25.06.2021 у справі №922/1598/21 (а.с.48, том 1).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з такого.

Стаття 11 Цивільного кодексу України встановлює, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У статті 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

При цьому ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до частини1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з частиною 1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.173 Господарського кодексу України, зі змістом якої кореспондуються і приписи ст.509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи, рішенням господарського суду Харківської області від 25.06.2021 у справі №922/1598/21 встановлено, що Головним управлінням Національної поліції у Харківській області підписано заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, фактично спожито електричну енергію та були оплачені рахунки за спожиту електричну енергію, слід дійти висновку, що відповідач з 01.01.2019 приєднався до умов спірного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції №2. Водночас, 02.03.2020 відповідачу (споживачу) змінено комерційну пропозицію №2 на комерційну пропозицію №2/7 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів. Також суд дійшов висновку, що до моменту укладання договору про постачання електричної енергії споживачу з ТОВ «ЕК «ЕНОЛЛ» від 15.03.2021, на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №58673 та згідно з переданими даними від АТ «Харківобленерго», позивачем відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду сформовано і виставлено рахунки за спожиту електричну енергію за січень, лютий, березень 2021 року, згідно з витягом з реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам електропостачальника ПрАТ «Харківенергозбут». Господарський суд визнав вимогу позивача про стягнення основної заборгованості за січень, лютий, березень 2021 року у загальній сумі 47153,03 грн, у тому числі 20% ПДВ, належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, а також з офіційного сайту «Судової влади України» (розділ - «Інформація щодо стану розгляду справ») вказане рішення не оскаржено відповідачем та набрало законної сили.

Відповідно до частини 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З аналізу вищевказаної норми вбачається, преюдиційними є ті обставини, які були встановлені в судовому рішенні відносно особи, яка була учасником справи, в якій таке рішення було винесене.

Касаційний господарський суд у постанові від 12.06.2018 у справі №927/976/17 зазначив, що преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінки суду обставини, не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності. Тобто преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.

Така позиція суду кореспондується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №917/1345/17 від 03.07.2018.

У пункті 32 зазначеної постанови вказано: преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

З аналізу вищевикладеного слідує, що преюдиція має дві обов`язкові ознаки, які полягають у такому:

- тотожність суб`єктного складу, тобто обставина має бути встановлена відносно учасника справи, де приймалось преюдиційне рішення;

- обставини повинні бути досліджені та встановлені судом, тобто не є преюдицією оціночні судження, або просто констатація судом обставин.

Отже, позовні вимоги у даній справі стосуються обов`язку відповідача сплатити позивачу пеню, інфляційні та 3% річних згідно з приписами ст.625 Цивільного кодексу Україниза період з квітня по серпень 2021 року, нараховані на заборгованість у розмірі 47153,03 грн стягнену рішення суду у справі №922/1598/21.

Ураховуючи вказані норми Господарського процесуального кодексу України та правові висновки Верховного Суду, господарський суд під час дослідження та аналізу матеріалів у справі №922/577/23 правомірно урахував обставини, встановлені у рішенні господарського суду Харківської області від 25.06.2021 у справі №922/1598/21.

З огляду на вищезазначене доводи апелянта про те, що на 2021 рік договір про постачання електричної енергії не укладався, а, відповідно, ГУНП в Харківській області не брало на себе будь-яких зобов`язань перед позивачем щодо оплати поставленої електричної енергії та, відповідно, позивач не має права вимагати стягнення штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат, а також те, що пеня має бути стягнута у розмірі, передбаченому саме частиною 1 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тобто «не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення» є такими, що не підлягають дослідженню, адже обставини, що спростовують такі твердження, встановлені рішенням суду у справі №922/1598/21 та є преюдиційними для даної справи.

Стосовно доводів апелянта про те, що, не зважаючи на наявність договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 №58673, ГУНП в Харківській області щорічно укладало на постачання з ціною та строком, тобто з істотними умовами, які є обов`язковими для даного виду договорів, при цьому щорічно ГУНП в Харківській області було зобов`язано та проводило процедуру закупівлі відповідно до положень Закону України «Про публічні закупівлі», адже без проведення процедури закупівлі договір буде нікчемним (ст.43 вказаного Закону), колегія суддів зазначає таке.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачу проведено нарахування та виставлено рахунки за спожиту електричну енергію згідно з відомостями Реєстру фактичних обсягів електричної енергії по споживачам електропостачальника ПрАТ «Харківенергозбут» з січня по березень 2021 року.

Згідно з пунктом 6.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.08.2018 №312, зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена протягом періоду, що починається з дня повідомлення споживачем нового електропостачальника про наміри зміни попереднього електропостачальника, але у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення.

У пункті 4.27 Правил, зокрема, зазначено, що у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів, виходячи з умов відповідних договорів.

Позивач стверджує, що вищевказаного звернення від ГУНП в Харківській області до ПрАТ «Харківенергозбут» не надходило.

Відповідно до пункту 7 Комерційної пропозиції до установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів №2/7 до договору у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених пунктом 4 комерційної пропозиції, постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Як зазначалося вище, матеріали справи містять докази направлення рахунків на оплату пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Водночас в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження здійснення повної оплати у строк, визначений Комерційною пропозицією, пені у сумі 2025,85 грн, 3% річних у сумі 411,80 грн та інфляційних втрат у сумі 1242,97 грн.

Посилання апелянта на те, що ПрАТ «Харківенергозбут» не має права вимоги на стягнення штрафних санкцій за розподіл електроенергії, бо таке право належить лише АТ «Харківобленерго», колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що рішенням господарського суду Харківської області від 25.06.2021 у справі №922/1598/21 стягнуто з відповідача заборгованість у розмірі 47153,03 грн за договором на користь позивача, тобто фактично встановлено, що позивач є особою, що має право на стягнення цих коштів.

При цьому пункт 7 Комерційної пропозиції до установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів №2/7 до договору, передбачена можливість нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат у випадку прострочення виконання зобов`язання.

Перевіривши розрахунок суми пені, інфляційних втрат та 3% річних, заявлених позивачем до стягнення з відповідача, а також періоду їх нарахування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача пені у сумі 2025,85 грн, 3% річних у сумі 411,80 грн та інфляційних втрат у сумі 1242,97 грн.

Щодо заяви про застосування строку позовної давності колегія суддів виходить з такого.

03.04.2023 відповідачем подано до господарського суду Харківської області заяву (вх.№7949) про застосування строків позовної давності, в якій зазначено, що відповідно до пункту 1 частини 2 ст.258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). 19.07.2021 Головним управління Національної поліції в Харківській області на виконання рішення господарського суду в Харківській області від 25.06.2021 у справі №922/1598/21 проведено виплату заборгованості за електричну енергію у сумі 47153,03 грн, 275,04 грн пені; 64,39 грн 3% річних (за період з 21.02.2021 по 31.03.2021) 2270,00 грн судового збору. Відповідачем зазначається, що після повного виконання рішення суду, що відбулось 19.07.2021, позивач був обізнаний про те, що за період з квітня по 19.07.2021 з ГУНП в Харківській області мав нарахувати та стягнути пеню, однак з відповідним позовом звернувся лише у лютому 2023 року, тобто через 1 рік та 7 місяців, що значно перевищує строк на звернення до суду з вказаною вимогою. Позивач заяви про визнання поважними причин пропуску строків позовної давності до суду не подав. Просив застосувати строк позовної давності у частині стягнення з ГУНП в Харківській області заборгованості по пені та в цій частині - відмовити у позові.

Позивач у свою чергу у поясненнях (за вх.№9039 від 12.04.2023) посилається на пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо продовження строків позовної давності на період дії карантину. Крім того, позивач зазначає, що такі строки продовжені на строк дії воєнного стану.

Відповідно до пункту 1 частини 2 ст.258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з частиною 1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідач визначає дату, з якої позивач довідався або міг довідатися про порушення свого права, 19.07.2021, тобто день сплати заборгованості за спірний період у справі №922/1598/21.

Пунктом 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-IX до Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003, №№ 40-44, ст.356) доповнені, зокрема, пунктом 12 такого змісту: « 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Тобто, строки, встановлені статтею 258 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії відповідного карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 956 від 13.10.2020, на усій території України установлено карантин з 12.03.2020. У подальшому ухвалено постанову Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Відповідно до пункту 1 цієї постанови (в актуальній редакції) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19.12.2020 до 30.07.2023 на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020, №23, ст.896, №30, ст.1061), від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020, №43, ст.1394, №52, ст.1626) та від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020, №63, ст.2029).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003, №40-44, ст.356), зокрема, пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Тобто, строки, визначені статтею 258 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії воєнного стану".

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що досі триває.

Ураховуючи зазначене, з 19.12.2020 введено карантин, а з 24.02.2022 - введено воєнний стан, що зумовлює продовження строку позовної давності, визначений у статті 258 Цивільного кодексу України.

Отже, господарський суд правомірно відмовив у задоволенні заяви (вх.№7949 від 03.04.2023) про застосування строків позовної давності у зв`язку із продовженням відповідних строків, що передбачено пунктами 12, 19 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України.

Відтак господарський суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на скаржників.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи заявника апеляційної скарги не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, тоді як господарським судом у повній мірі з`ясовані та правильно оцінені обставини у справі, прийняте рішення є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги не убачається. Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 16.05.2023 у справі №922/577/23 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 28.09.2023.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.В. Тарасова