УХВАЛА

26.09.2023Справа № 910/14645/23
Суддя Картавцева Ю.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Комар Юлії Костянтинівни заборгованості згідно Договору про надання кредиту №396477-КС-001 від 24.09.2021 у розмірі 66 224,10 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в його видачі, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 147 ГПК України заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч.4 ст. 152 ГПК України).

Відповідно до приписів статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається з відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Комар Юлія Костянтинівна припинила свою діяльність як фізична особа - підприємець, про що внесено відповідний запис (Дата запису: 24.06.2022, Номер запису: 002020127, Підстава: власне рішення).

Виходячи з вищенаведеного, фізична особа-підприємець Комар Юлія Костянтинівна втратила статус підприємця з 24.06.2022.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до ГПК України.

Відповідно до вказаних змін, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Разом з тим, відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець.

Як досліджено вище, у ч. 3 ст. 147 ГПК України визначено, що заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.

Звертаючись із заявою про видачу наказу в порядку наказного провадження, визначаючи в якості боржника фізичну особу, яка втратила статус підприємця, заявником не взято до уваги, що наказне провадження має чіткі, формальні межі, які не дозволяють врахувати наведені вище обставини, а втрата (припинення) боржником статусу підприємця унеможливлює розгляд даної справи в порядку наказного провадження.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

У п.1 ч.1 ст.175 ГПК України передбачена підстава - заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відтак, оскільки нормами ГПК України (п.16 ч.1 ст.20, ч.3 ст.147) чітко визначене коло можливих учасників (заявника (стягувача) та боржника) в наказному провадженні і громадянин без статусу фізичної особи - підприємця не входить в таке коло осіб, то дана заява не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, а тому суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 152, ч. 2 ст. 232, ст. ст. 233, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Комар Юлії Костянтинівни заборгованості у розмірі 66 224,10 грн.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.В. Картавцева