РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.09.2023Справа № 910/11056/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Фізичної особи-підприємця Дерезуцького Володимира Олеговича, Донецька обл., м. Слов`янськ

до Фізичної особи-підприємця Бойка Артема Миколайовича, м. Київ

про стягнення 40 000,00 грн,

Представники сторін:

від позивача: Щербак Є.М.;

від відповідача: Бойко В.В.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Дерезуцький Володимир Олегович (далі - ФОП Дерезуцький В.О./позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Бойка Артема Миколайовича (далі - ФОП Бойко А.М./відповідач) про стягнення 40 000,00 грн - безпідставно набутих коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем помилково перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 40 000,00 грн. Зокрема, після виявлення помилкового перерахування, позивач неодноразово звертався до ФОП Бойка А.М. з вимогою повернути вказані кошти, проте, останній грошові кошти позивачу не повернув.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 13.07.2023 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

03.08.2023 до канцелярії суду від ФОП Бойко А.М. надійшов відзив на позовну заяву.

21.08.2023 до канцелярії суду від позивача надійшли: відповідь на відзив, клопотання про витребування у відповідача оригіналів письмових доказів, долучених у копіях до відзиву на позов, та клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Зокрема, у поданому відзиві на позовну заяву ФОП Бойко А.М. заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що грошові кошти в сумі 40 000,00 сплачені позивачем на користь відповідача на підставі договору про надання юридичних послуг №23/05-22 від 23.05.2022, акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №12 від 26.09.2022 та рахунку-фактури №12 від 27.09.2022. При цьому, відповідач вказує на те, що не отримував від позивача ані претензію від 23.12.2022, ані вимогу від 30.05.2023.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22.08.2023 клопотання ФОП Дерезуцького В.О. про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін задовольнив, постановив здійснювати розгляд справи №910/11056/23 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначив на 11.09.2023 та одночасно зобов`язав ФОП Бойко А.М. надати у судове засідання 11.09.2023 на огляд суду оригінали документів, долучених до відзиву на позовну заяву в копіях, а саме: договору про надання юридичних послуг №23/05-22 від 23.05.2022; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №12 від 26.09.2022; рахунку-фактури №12 від 27.09.2022.

25.08.2023 до канцелярії суду від відповідача надійшла заява, в якій ФОП Бойко А.М. повідомляє, що унеможливлений надати у судове засідання витребувані судом документи, оскільки оригінали договору про надання юридичних послуг №23/05-22 від 23.05.2022, акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №12 від 26.09.2022 та рахунку-фактури №12 від 27.09.2022 були передані для підписання позивачу, проте ФОП Дерезуцький В.О. повернув ФОП Бойко А.М. лише копії договору про надання юридичних послуг №23/05-22 від 23.05.2022 та акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №12 від 26.09.2022.

01.09.2023 до канцелярії суду від відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

11.09.2023 представник позивача у судовому засіданні надав письмові пояснення.

11.09.2023 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 25.09.2023.

25.09.2023 до канцелярії суду від позивача надійшли пояснення по справі.

25.09.2023 у судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача.

Зокрема, представник ФОП Дерезуцького В.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та подав письмові пояснення, до яких долучено заяву свідка Дерезуцького Володимира Олеговича , який є позивачем у даній справі.

Суд відмовив у прийнятті до розгляду заяви свідка Дерезуцького Володимира Олеговича з огляду на порушення позивачем порядку подання такої заяви, передбаченого ст. 88 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Представник ФОП Бойко А.М. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.05.2022 між Фізичною особою-підприємцем Дерезуцьким Володимиром Олеговичем (далі - замовник) та Фізичною особою-підприємцем Бойко Артемом Миколайовичем (далі - виконавець) укладено договір про надання юридичних послуг №23/05-22, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати юридичні послуги по захисту прав і законних інтересів замовника в правовідносинах з підприємствами та організаціями всіх форм власності, Державними установами і фондами та іншими контролюючими органами.

Згідно п. 4.1. договору вартість послуг за цим договором договірна. Сума послуг є узгодженою та складає 40 000,00 грн.

Оплата за цим договором здійснюється шляхом 100% передплати протягом 3-х робочих днів з дня отримання рахунку (п. 4.3. договору).

Пунктом 4.4. договору передбачено, що по факту виконаних робіт виконавець надає замовнику акт виконаних робіт, який замовник повинен підписати протягом 7 днів з дня отримання.

Цей договір діє з 23.05.2022 по 31.10.2022 (п. 7.3. договору).

26.09.2022 позивачем та відповідачем підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №12 на суму 40 000,00 грн, в якому зазначено, що виконавцем були проведені роботи: юридичне супроводження підприємницької діяльності за вересень 2022 року.

27.09.2022 ФОП Бойко А.М. виставлено позивачу на оплату рахунок-фактуру № 12 на суму 40 000,00 грн, з якого вбачається найменування: «Юридичне супроводження підприємницької діяльності у вересні 2022 року на підставі договору №23/05-22 від 23 травня 2022 р.».

27.09.2022 ФОП Дерезуцький В.М. платіжною інструкцією №101 перерахував на рахунок ФОП Бойка А.М. грошові кошти в сумі 40 000,00 грн з призначенням платежу: «Оплата за надання правової допомоги/юридичних послуг зг. рах. № 12 від 27.09.2022 р. без ПДВ».

26.12.2022 позивач направив на адресу відповідача претензію щодо повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 40 000,00 грн.

Проте, ФОП Бойко А.М. відповіді на цю претензію не надав та не задовольнив її.

30.05.2023 ФОП Дерезуцький В.М. вдруге надіслав на адресу відповідача вимогу про повернення безпідставно отриманих (набутих) грошових коштів в сумі 40 000,00 грн.

Відповідач цю вимогу позивача також не задовольнив, відповіді не надав.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ФОП Дерезуцький В.М. стверджує, що грошові кошти в сумі 40 000,00 грн були помилково перераховані на рахунок ФОП Бойко А.М., при цьому вказує, що між позивачем та відповідачем не укладався договір про надання юридичних послуг №23/05-22 від 23.05.2022 та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 12 на суму 40 000,00 грн між сторонами не підписувався.

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає, що грошові кошти в сумі 40 000,00 грн були сплачені позивачем на підставі укладеного між сторонами договору про надання юридичних послуг №23/05-22 від 23.05.2022 за результатами наданих юридичних послуг, про що сторонами складено та підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 12 на суму 40 000,00 грн, та на підставі виставленого ФОП Бойко А.М. рахунку-фактури № 12 від 27.09.2022.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 статті 4 ГПК України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1-4 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 ГПК України.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Отже, як зазначено судом вище, позивач стверджує, що грошові кошти в сумі 40 000,00 грн, помилково сплачені платіжною інструкцією №101 від 27.09.2022 на рахунок ФОП Бойко А.М., у зв`язку з чим на підставі ст. 1212 ЦК України підлягають поверненню ФОП Дерезуцькому В.М., як безпідставно отримані.

За змістом ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Так, судом встановлено, що 23.05.2022 між ФОП Дерезуцьким В.М. та ФОП Бойко А.М. укладено договір про надання юридичних послуг №23/05-22, відповідно до якого позивач доручає, а відповідач зобов`язується надати юридичні послуги по захисту прав і законних інтересів позивача в правовідносинах з підприємствами та організаціями всіх форм власності, Державними установами і фондами та іншими контролюючими органами.

Крім того, суд встановив, що між позивачем та відповідачем підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №12 на суму 40 000,00 грн, в якому зазначено, що виконавцем були проведені роботи: «Юридичне супроводження підприємницької діяльності за вересень 2022 р.», а також на підставі цього акту ФОП Бойко А.М. виставив позивачу рахунок № 12 від 27.09.2022, який було оплачено позивачем платіжною інструкцією №101 від 27.09.2022.

Разом із тим, позивач стверджує, що між сторонами не укладався договір про надання юридичних послуг №23/05-22 від 23.05.2022 та не підписувався акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 12 від 26.09.2022.

Суд зазначає, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.04.2023 у справі № 911/1908/21.

Водночас, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази визнання договору №23/05-22 про надання юридичних послуг від 23.05.2022 недійсним в судовому порядку.

З огляду на викладене суд зазначає, що факт недійсності договору № 23/05-22 про надання юридичних послуг від 23.05.2022 є недоведеним, відповідно цей договір, на підставі якого позивачем здійснено оплату за надані юридичні послуги, є правомірним в силу презумпції правомірності правочину, закріпленого у статті 204 ЦК України.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено здійснення позивачем на рахунок відповідача оплати за надані юридичні послуги на підставі договору №23/05-22 про надання юридичних послуг від 23.05.2022, акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 12 від 26.09.2022 та рахунку-фактури №12 від 27.09.2022 на суму 40 000,00 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги ФОП Дерезуцького В.М. про стягнення з ФОП Бойко А.М. помилково перерахованих грошових коштів в сумі 40 000,00 грн є необґрунтованими, відповідно задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Дерезуцького Володимира Олеговича відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 28.09.2023.

Суддя В.В. Бондарчук