ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2023 р. Справа №909/548/16 (909/1013/22)

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.І.

суддів: КРАВЧУК Н.М.

СКРИПЧУК О.С.

за участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.

за участю представників сторін від:

ТОВ "Фінансова компанія «Ідеа Капітал": Кауфман К.В. (адвокат).

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» б/н

від 29.05.2023 (вх.ЗАГС №01-05/1782/23 від

05.06.2023)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області

від 20.04.2023, повний текст 04.05.2023 (суддя

Рочняк О.В.)

у справі № 909/548/16 (909/1013/22)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»,

м.Київ

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю

"Тофі", м.Івано-Франківськ

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фін-Маркет», Київ

за участю третіх осіб, які не заявляють

самостійних вимог щодо предмета спору

на стороні відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю

"Трускавецьінвест", м.Трускавець

2) Акціонерного товариства «Кредобанк», м.Львів

3) Акціонерного товариства "Банк Альянс", м.Київ

4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Ідеа Капітал", м.Львів

5) ОСОБА_1 , м.Львів

про визнання припиненою з 01.05.2011поруки, яка виникла на підставі договору поруки №2/48/2006 від 29.04.2010

в межах справи № 909/548/16

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю

"Тофі"

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

06.12.2022 до Господарського суду Івано-Франківської області від ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" надійшла позовна заява до ТОВ "Тофі", ТОВ "Фін-Маркет" про визнання поруки припиненою.

Господарський суд Івано-Франківської області рішенням від 20.04.2023 відмовив у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Позивач не погодився із прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу та просив оскаржуване рішення скасувати і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначив наступні обставини:

- договір поруки, укладений між АТ "Кредобанк", ТОВ "Трускавецьінвест" та ТОВ "Тофі" №2/48/2006 від 29.04.2010 є припиненим з 01.05.2011, оскільки банк в односторонньому порядку без згоди поручителя збільшив зобов`язання шляхом збільшення суми, яка направлена на відсотки;

- право позивача є порушеним, оскільки вимоги за договором поруки №2/48/2006 від 29.04.2010 є припиненими, а тому кредитор ТОВ "Тофі" ТОВ "ФК "Фін-Маркет" не має права вимоги до банкрута та отримання будь-якого задоволення за рахунок його майна в межах справи про банкрутство;

- щодо строку позовної давності зазначив, що позов поданий в межах строку позовної давності, оскільки АТ "Єврогазбанк", правонаступником якого є позивач, дізнався про наявність порушеного права після винесення Господарським судом Івано-Франківської області ухвали від 25.04.2017 про визнання грошових вимоги ТОВ "Ідеа Капітал", правонаступником якого є ТОВ "ФК "Фін-Маркет", а з урахуванням того, що на період карантину строки, визначені ст. ст. 257, 258 ЦК України продовжені, строку позовної давності не пропущений;

- висновок суду про преюдиційність ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 25.04.2017 є безпідставним, адже позивач був позбавлений можливості подати власні заперечення і доводи на етапі розгляду вимог ТОВ «Фінансова компанія «Ідея Капітал»;

- правовий статус апелянта, як заставного кредитора у справі про банкрутство не спростовує наявність у нього права звернутись із позовом про захист порушеного свого права, а також права банкрута з метою зменшення розміру кредиторських вимог до банкрута.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів АТ «Кредобанк» заперечили доводи і вимоги апеляційної скарги, подала відзив на апеляційну скаргу і просила залишити оскаржуване рішення без змін.

Інших клопотань та заяв в порядку ст. 207 ГПК України у справі заявлено не було.

В судове засідання з`явився представник третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Ідея Капітал», який надав усні пояснення по суті апеляційних вимог та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника третьої особи, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права місцевим господарським судом, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи.

Як вірно встановив місцевий господарський суд та підтверджується матеріалами справи, 17.10.2006 між ВАТ "Кредобанк" та ТОВ "Трускавецьінвест" укладено кредитний договір №48/2006, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 5000000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути кредит та проценти за користування ним та комісії.

В подальшому сторони вносили зміни до кредитного договору шляхом укладення додаткових договорів (додаткові договори №№1-14), копії яких містяться в матеріалах справи.

За умовами додаткового договору №13 від 27.07.2011 сторони встановили розмір кредиту 97490100,43 грн (п.2.1.1); процентну ставку з 27.07.2011 по 31.12.2012 -13 % річних, з 01.01.2013 до кінця терміну кредитування, вказаного в п.2.2 договору - 14% річних (п.2.1.3) та внесли зміни до п.2.7. кредитного договору щодо графіку платежів.

У додатковому договорі №14 від 21.06.2013 сторони серед іншого внесли зміни до п.2.7. кредитного договору щодо графіку платежів.

На забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "Трускавецьінвест" за кредитним договором, 29.04.2010 між ПАТ "Кредобанк", ТОВ "Трускавецьінвест" та ТОВ "Тофі" (поручитель) був укладений договір поруки №2/48/2006, відповідно до якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором в повному обсязі за виконання боржником зобов`язань за вищевказаним кредитним договором.

Відповідно до п.1.1 договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за кредитним договором №48/2006 від 17.10.2006, укладеним між боржником та кредитором.

В п.4.7 договору поруки сторони погодили, що він припиняється зі спливом трьохрічного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором.

Відповідно до п.4.8 договору поруки, у випадку внесення без згоди поручителя до кредитного договору змін, внаслідок чого збільшується розмір зобов`язань за кредитним договором, обсяг його відповідальності не збільшується. У цьому випадку поручитель несе часткову відповідальність в межах визначених п.1.1. на момент укладення договору поруки.

27.07.2011 між ПАТ "Кредобанк", ТОВ "Трускавецьінвест" та ТОВ "Тофі" (поручитель) був укладений додатковий договір №1 до договору поруки №2/48/2006 від 29.04.2010, відповідно до якого сторони внесли зміни до п.1.1. договору поруки та виклавши його в такій редакції: "поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойок) за кредитним договором №48/2006 від 17.10.2006, а також усіма додатковими договорами до нього, які укладені та/або можуть бути укладені в майбутньому. Кредит відповідно до вищевказаного кредитного договору надається кредитором боржнику на наступних умовах: сума кредиту - 97 490 100,43 грн; строк повернення кредиту - 14.10.2016; відсоткова ставка - у розмірі, що встановлений п.2.1.3, п.2.1.4, та п.2.1.5 кредитного договору".

Відповідно до п.3 додаткового договору, цей додатковий договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення підписів печатками та діє до моменту повного виконання сторонами зобов`язань по кредитному договору.

07.07.2014 між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Фінансова компанія" Ідеал Капітал" укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитним договором та прав за забезпечувальними документами №33, згідно з умовами якого ПАТ "Кредобанк" відступило новому кредитору - ТОВ "Фінансова компанія" Ідеа Капітал" права вимоги за кредитним договором №48/2006 від 17.10.2006, укладеним між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Трускавецьінвест", а також права вимоги за забезпечувальними договорами і в тому числі за договором поруки № 2/48/2006 від 29.04.2010.

Господарський суд Львівської області рішенням від 14.07.2014 у справі №914/1851/14, яке залишене без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 22.09.2014 та Вищого господарського суду України від 13.11.2014, стягнув із ТОВ "Трускавецьінвест" на користь ТОВ "Фінансова компанія" Ідеа Капітал" 107 432 680,65 грн заборгованості за кредитним договором, в тому числі: 93 745 255,75 грн заборгованості по основній сумі, 12 685 581,21 грн заборгованості по процентах, 4500,00 грн заборгованості по комісії за адміністрування кредиту, а також 997 343,69 грн пені шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, встановивши спосіб реалізації предметів іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

При розгляді справи №914/1851/14 Господарський суд Львівської області серед встановив, що 07.10.2013 ПАТ "Кредобанк" надіслав на поштову адресу ТОВ "Трускавецьінвест" повідомлення № 27-8898/13 від 03.10.13 про дострокове повернення кредиту у зв`язку з порушенням кредитного договору № 48/2006 від 17.10.06, яке залишене останнім без виконання.

На виконання Рішення господарського суду Львівської області від 14.07.2014 у справі №914/1851/14 був виданий наказ.

Виконавче провадження № 50076687 з примусового виконання вказаного наказу суду зупинене до вирішення справи про банкрутство ТОВ "Трускавецьінвест".

ПАТ "Кредобанк" з повідомленням-вимогою №27-8899/13 від 03.10.2013 про дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів та погашення заборгованості ТОВ "Трускавецьінвест", що утворилась у зв`язку з порушенням останнім умов кредитного договору № 48/2006 від 17.10.2006, 07.10.2013 зверталося і до поручителя - ТОВ "Тофі".

Постійно діючий третейський суд при Львівській Торгово-промисловій палаті рішенням від 05.06.2015 у справі №48 задовольнив частково позов ТОВ "Фінансова компанія" Ідеал Капітал" до ТОВ "Тофі" (як до поручителя); стягнув з ТОВ "Тофі" на користь ТОВ "Фінансова компанія" Ідеал Капітал" 107 432 680,65 грн заборгованості за кредитним договором та договором поруки, з яких 93 745 25575 грн заборгованість по основній сумі, 12 685 581,21 грн заборгованість по процентах, 4500,00 грн заборгованість по комісії, а також 997 343,69 грн пені. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 07.09.2015 у справі №914/2694/15 задовольнив заяву ТОВ "Фінансова компанія" Ідеал Капітал" про видачу виконавчого документу про примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Львівській Торгово-промисловій палаті від 05.06.2015 у справі № 48 та стягнув з ТОВ "Тофі" на користь ТОВ "Фінансова компанія" Ідеал Капітал" 1827,00 грн судового збору.

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 25.04.2017 у справі №909/548/16 про банкрутство ТОВ "Тофі" частково задовольнив заяву ТОВ "Фінансова компанія" Ідеа Капітал"; визнав грошові вимоги ТОВ "Фінансова компанія" Ідеа Капітал" до ТОВ "Тофі" в розмірі 2756,00 грн, що підлягають задоволенню в першу чергу, в розмірі 81 660 659,18 грн, що підлягають задоволенню в четверту чергу, в розмірі 997 343,69 грн, що підлягають задоволенню в шосту чергу.

Вищенаведені обставини встановлювалися при розгляді заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Ідеа Капітал" про визнання грошових вимог до товариства з обмеженою відповідальністю "Тофі".

Ухвалою від 08.07.2021 Господарський суд Івано-Франківської області замінив кредитора ТОВ "Тофі" - ТОВ "Фінансова компанія" Ідеа Капітал" на його правонаступника ТОВ "Фінансова компанія "Фін - Маркет" в розмірі грошових вимог 2756,00 грн (перша черга задоволення), в розмірі 81 660 659,18 грн (четверта черга задоволення), в розмірі 997 343,69 грн (шоста черга задоволення).

Оцінка суду.

Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч.1 ст. 553 ЦК України).

Підстави припинення поруки визначені у ст. 559 ЦК України. За змістом статей 559 і 598 ЦК України припинення зобов`язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, за якого в силу передбачених законом обставин суб`єктивне право і відповідний йому юридичний обов`язок перестають існувати.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.

Згідно із ч. 4 ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.09.2022 у справі №462/5368/16-ц, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту, передбачений п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, може застосовуватися для захисту інтересу в юридичній визначеності лише в разі неможливості захисту позивачем його права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц дійшла правового висновку, згідно з яким для ефективного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, яка вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема, у таких випадках:

- кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею боржника у позасудовому порядку;

- особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником).

В пункті 64 зазначеної постанови Верховного Суду зроблено також правовий висновок, що застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення юридичної невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише тоді, якщо ця невизначеність триває, суд не розглядає ініційований кредитором для захисту його прав спір із боржником і не вирішив цей спір раніше

Саме за цих умов боржник (поручитель) може звернутися до суду з позовом про визнання відсутності права вимоги кредитора за договором поруки (визнання його права припиненим), зокрема про визнання поруки припиненою, і такий спосіб захисту буде належним та ефективним. У разі задоволення цього позову суд у резолютивній частині визнає відсутнім право вимоги кредитора за договором поруки, зокрема визнає поруку припиненою, а не припиняє поруку

Подібні за змістом правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України у постанові від 4 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14.

За таких обставин, судова колегія вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася.

А тому, правомірним і обгрунтвоаним є також висновок суду першої інстанції, що оскільки договір поруки регулює взаємовідносини саме між поручителем та кредитором, з урахуванням обставин, які встановлені судовим рішенням, що має преюдиційне значення, відсутні підстави вважати, що порушено права позивача (який не був стороною договору поруки), а є заставним кредитором боржника -ТОВ "Тофі" у справі про банкрутство та має право на задоволення своїх грошових вимог за рахунок іпотечного майна позачергово, що також не заперечується і визнається скаржником в апеляційній скарзі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано та правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, апеляційний господарський суд вважає, що надав відповідь на всі істотні, вагомі та доречні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, та дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оскаржуване рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає залишенню за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 129, 269-270, 275-276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія

«Інвестохіллс Веста» залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.04.2023 у справі №909/548/16 (909/1013/22) без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 03.10.2023.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді Н.М. КРАВЧУК

О.С. СКРИПЧУК