РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.10.2023Справа № 910/11882/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна»

до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування»

про стягнення 35.413,34 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

26.07.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» про стягнення 35.413,34 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 3111/261/00703 від 08.02.2022 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування автомобіля марки «BMW X3», державний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «BMW 5251», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , яким скоєно ДТП, застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АР/005956247), а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

У позовній заяві міститься клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету - ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2023 відкрито провадження у справі № 910/11882/23 та прийнято позовну заяву до розгляду; в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 ; розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 02.08.2023 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 574 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 04050, м. Київ, вул. Герцена, 10, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 02.08.2023, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 10.08.2023, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 574, а отже відповідач мав подати відзив на позовну заяву у строк до 25.08.2023 включно.

14.08.2023 від Моторного (транспортного) страхового бюро України до суду надійшла запитувана судом інформація щодо полісу № АР/005956247.

24.08.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що страховиком було частково визнано вимоги позивача у розмірі 10.727,26 грн та здійснено виплату страхового відшкодування у належному розмірі 10.727,26 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 13157 від 20.10.2022. Відповідно до отриманого відповідачем висновку № 132/22 за результатами проведення транспортно-трасологічного дослідження встановлено, що «Наявний комплекс механічних пошкоджень правої передньої кутової частини та передньої частин автомобіля «BMW X3», державний номер НОМЕР_1 не міг утворитися в результаті контакту з автомобілем «BMW 5251», державний номер НОМЕР_2 при обставинах, які вини кладені в поясненнях водіїв та матеріалах справи». З наданого позивачем акту огляду також вбачалось, що автомобіль «BMW X3», державний номер НОМЕР_1 містив пошкодження до ДТП. Позивачем не було проведено оцінку шкоди, заподіяної автомобілю, відтак визначені позивачем витрати у зв`язку із пошкодженням автомобіля BMW X3», державний номер НОМЕР_1 у сумі 39.099,34 грн та 7041,26 грн не ґрунтуються на належних та достовірних відомостях. Позивачем не підтверджено належними доказами заявленої до стягнення невиплаченої відповідачем суми страхового відшкодування у сумі 35.413,34 грн. Позивачем не надано документів на підставі яких визначено розрахунок збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (звіту). Відповідно до звіту № 37-D/11/88, отриманого з зверненням відповідача, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу складає 10.727,26 грн з ПДВ, яке було сплачено відповідачем, а тому підстави для доплати страхового відшкодуванні відсутні.

04.09.2023 від позивача до суду надійшли пояснення, в яких позивач не погоджується з наданим звітом, оскільки проведена одностороння без повного з`ясування обставин справи та врахування лише пояснення винуватця ДТП, який вказує по пошкодження переданого бамперу. Водночас у позивача наявні фотографії з місця ДТП, які Відповідача повинен був запросити для проведення транспортно-трасологічної експертизи, натомість цього не було зроблено, а проведено експертизу, яка суперечить обставинам ДТП, схемі місця ДТП та схемі намальованій страхувальником при повідомлення, що говорить про вибірковість наданих матеріалів при проведенні судової експертизи. Тобто при проведенні експертизи відповідач надав лише ті документи, які були йому потрібні, але не надав ті документи, які підтверджують обставини ДТП у зв`язку тим, що під час оформлення ДТП автомобілі були переміщені. Зі схеми місця ДТП та наданій страхувальником можна побачити, що удар винуватця ДТП прийшовся по правій частині внаслідок чого було пошкоджено з правої сторони, а отже внаслідок пошкодження правої сторони було пошкоджено повітропровід з правої сторони, решітку, кришку та накладку бампера. Зазначає, про висновок Верховного суду України у постанові № 3-50гс15 від 15.04.2015 згідно якого звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

З постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 13.09.2022 у справі № 760/10591/22 вбачається, що 27.07.2022 о 14:45 год. у м. Києві по пр-ту Повітрофлотському, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «BMW 5251», державний номер НОМЕР_2 рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на автомобіль «BMW X3», державний номер НОМЕР_1 , який зупинився. Внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Даною постановою ОСОБА_1 визнано винним за вчинене правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Автомобіль марки «BMW X3», державний номер НОМЕР_1 , застрахований ОСОБА_2 (страхувальник) у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 3111/261/004703 від 08.02.2022.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

В ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За страховим випадком позивачем складено страхові акти № 116458/1 та № 116458/2 від 08.02.2022 згідно яких визначено суму страхового відшкодування в загальному розмірі 46.140,66 грн.

Матеріали справи свідчать, що кошти в загальному розмірі 46.140,66 грн були перераховані страховиком (позивачем) на рахунок ТОВ «АВТ Бавария» згідно платіжної інструкції № 18861 від 19.08.2023 на суму 39.099,34 грн та платіжної інструкції № 21651 від 22.09.2023 на суму 7.041,32 грн.

Згідно наданої інформації Моторного (транспортного) страхового бюро України вбачається, що цивільна відповідальність транспортного засобу марки «BMW 5251», державний номер НОМЕР_2 відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/005956247 застрахована у Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування».

Відповідно до умов договору (полісу) № АР/005956247 ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну визначено в розмірі 130.000,00 грн, розмір франшизи не встановлено.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 46.140,66 грн право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «BMW 5251», державний номер НОМЕР_2 , яким скоєно ДТП, застрахована у відповідача згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/005956247, то відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП вищевказаним водієм власнику автотранспортного засобу покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Якщо дії третьої особи, якими страхувальнику спричинені збитки, є страховим випадком, то у такого потерпілого (страхувальника за договором страхування) є дві можливості відшкодування шкоди: за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди; за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування. Право вибору належить самому потерпілому.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є суброгацією.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала транспортного засобу марки «BMW 5251», державний номер НОМЕР_2 встановлена у судовому порядку.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідачем складено страховий акт № 160765 від 19.10.2022 та 20.10.2022 здійснено часткове перерахування на рахунок позивача страхового відшкодування в сумі 10.727,26 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 13157 від 19.10.2022.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача із заявою (претензією) № 116458/ІНС.ЛОУ від 20.03.2023 про виплату страхового відшкодування на доплату, в якій міститься вимога перерахувати на рахунок позивача страхове відшкодування в сумі в сумі 35.413,40 грн.

Відповідач у відповідь листом № 04-1291 від 04.05.2023 відмовив у виплаті посилаючись на те, що згідно звіту № 37-D/11/88 від 09.10.2022 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «BMW X3», державний номер НОМЕР_1 складає 10.727,26 грн з ПДВ, яке було сплачено у розмірі, порядку та спосіб у відповідності до Закону, а тому підстав для доплати страхового відшкодування відсутні.

Разом з цим, відповідач заперечуючи проти позовних вимог зазначає про необхідність здійснення розрахунку страхового відшкодування із застосуванням коефіцієнту зносу автомобіля «BMW X3», державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17 зроблено висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003, далі - Методика).

Відповідно до п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ визначається за наступною формулою:

Сврз=Ср+см+Сс х(1-Ез), де:

Сврз - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу

Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт

См - вартість необхідних для ремонту матеріалів

Сс - вартість складників, що підлягають заміні під час ремонту.

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Згідно з п.п. 7.38, 7.39 Методики коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ тощо. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 12.03.2018 у справі № 910/5001/17, у разі, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що строк експлуатації пошкодженого автомобіля «BMW X3», державний номер НОМЕР_1 становить менше 7 (семи) років, а тому з урахуванням наведеної вище норми коефіцієнт зносу не розраховується.

Більш того, згідно поданого відповідачем звіту № 37-D/11/88 від 09.10.2022 визначено, що розмір коефіцієнту зносу деталей автомобіля «BMW X3», державний номер НОМЕР_1 становить 0,0%.

Спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 затверджено Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі - Методика), яка підлягає застосуванню з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Згідно 8.5.6 Методики у разі документального підтвердження відновлення КТЗ чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві розрахунки вартості ремонтно-відновлювальних робіт проводяться на підставі вартості однієї нормо-години ремонтних робіт цього підприємства.

Відповідно до п. 8.5.10. Методики дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 6, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників.

Відповідно до п. 8.5.11. Методики до оригінальних складових частин належать:

складові, які поставляє виробник КТЗ до своєї сервісної мережі пунктів технічного обслуговування та гарантійного ремонту або уповноважених ним суб`єктів підприємницької діяльності;

складові, які поставляє виробник складових частин виробнику КТЗ, який їх продає, зокрема своїм дистриб`юторам;

складові, які не поставляють відповідному виробнику КТЗ, проте виготовляють згідно з технічними умовами і виробничими стандартами виробника КТЗ.

Пріоритетними є дані про вартість складових частин, які поставляє виробник КТЗ у мережу своїх офіційних дилерів у регіоні.

Отже, Методика вимагає, що у разі наявності актів виконаних робіт від офіційного дилера, при розрахунку вартості матеріального збитку і вартості відновлювального ремонту всі розрахунки здійснюються з використанням цін офіційного дилера.

Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW X3», державний номер НОМЕР_1 підтверджується актом виконаних робіт офіційного дилера BMW сервіс ТОВ «АВТ Баварія» № DIN00004824 від 19.09.2022 на суму 46.140,66 грн.

Згідно ст. 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Оскільки умовами полісу № АР/005956247 розмір франшизи не встановлено, тому страхове відшкодування не підлягає зменшено.

За розрахунками суду вартість недоплаченого страхового відшкодування становить 35.413,40 грн (46.140,66 грн - 10.727,26 грн). Однак, у зв`язку з тим, що у суду відсутні повноваження виходити за межі пред`явлених позовних вимог (ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України) суд погоджується із заявленим позивачем розміром страхового відшкодування - 35.413,34 грн.

З огляду на те, що відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу «BMW X3», державний номер НОМЕР_1 було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується виходячи із вартості виплаченого відшкодування, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають задоволенню повністю в розмірі 35.413,34 грн.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (04050, м. Київ, Герцена, 10, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 9, ) 35.413 (тридцять п`ять тисяч чотириста тринадцять) грн 34 коп. страхового відшкодування, 2.684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова