ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2023 р. Справа № 911/1315/23

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік-Дніпро"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат"

про стягнення 1652440,00 грн

за участі представників сторін

позивача - Братцева Н.С. - адвокат, ордер серії АЕ № 1195239 від 10.04.2023;

відповідача - Івченко В.П. - адвокат, ордер серії АІ № 1399047 від 23.05.2023;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Органік-Дніпро" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області із позовною заявою від 26.04.2023 до Товариства з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат" (далі - відповідач) про стягнення 1652440,00 грн за непоставлений товар, що були сплачені у якості попередньої оплати на виконання Договору поставки № 5 від 27.01.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.05.2023 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 29.05.2023.

12.05.2023 через канцелярію суду позивачем подано клопотання (вх. № 9277/23), в якому останній просить суд, забезпечити участь свого представника у судовому засіданні 29.05.2023 о 10:35 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через систему "EasyCon".

Ухвалою суду від 17.05.2023 було відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Органік-Дніпро" в задоволенні поданого клопотання, у зв`язку з відсутністю технічної можливості проведення судового засідання 29.05.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Судове засідання призначене на 29.05.2023 не відбулось, оскільки початок судового засідання припав на момент, коли у місті Києві було оголошено сигнал "повітряна тривога", тому ухвалою Господарського суду Київської області від 29.05.2023 підготовче засідання було призначено на іншу дату 12.06.2023 о 10:20.

29.05.2023 через канцелярію суду (вх. номер 104422/23) від ТДВ «Узинський цукровий комбінат» надійшов відзив на позов, в якому відповідач вказав, що заперечує проти заявленого позову, виклавши підстави для відмови в задоволенні позовних вимог, які ґрунтуються на наступному: по-перше, позивачем не оформлено заявку на поставку товару на залишкову суму в розмірі 1652440,00 грн; по-друге, позивачем не дотримано досудового регулювання спору, а претензії, які начебто були надіслані на адресу відповідача, останнім не отримані; по-третє, позивачем не виконано обов`язок стосовно реєстрації розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що свідчить про бездіяльність щодо виконання умов Договору. Вказані обставини, на думку відповідача, свідчать про відсутність у позивача на момент звернення до суду порушеного права. Також у поданому відзиві відповідач вказує на те, що не погоджується з розміром витрат на правову допомогу, які заявлені позивачем у попередньому розмірі в сумі 50000,00 грн.

Ухвалою суду від 05.06.2023 судове засідання, яке було призначено на 12.06.2023, було призначено на іншу дату - 16.06.2023, у зв`язку з перебуванням судді Щоткіна О.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.06.2023 було задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік-Дніпро" про участь у судовому засіданні 16.06.2023 о 12:05 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні 16.06.2023 було оголошено перерву до 31.07.2023 та згідно ухвали суду продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

Представник відповідача у підготовче засідання 31.07.2023 не з`явився, проте на електронну адресу суду направив клопотання від 31.07.2023, за змістом якого просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату. Вказане клопотання було судом задоволено та відкладено підготовче засідання на 07.08.2023.

Також 31.07.2023 через канцелярію суду та додатково через електронну пошту суду позивачем були подані пояснення з урахуванням поданого раніше відповідачем відзиву, які залучені до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.08.2023 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.08.2023.

Ухвалою суду від 23.08.2023 було задоволено клопотання Товариства з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат" від 21.08.2023 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні 28.08.2023 було задоволено усні клопотання сторін про відкладення розгляду справи та наступне судове засідання призначено 18.09.2023 о 10-30 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

28.08.2023 після судового засідання на адресу суду за вх. номером 16308/23 надійшло клопотання ТОВ «Органік-Дніпро» датоване 24.08.2023 про долучення доказів, а саме копій розруківок, що підтверджує листування між представниками прозивача та відповідача з приводу проведення оплати.

Згідно ч. 2 ст. 80 ГПК України встановлено, що докази мають бути подані разом з поданням позовної заяви.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Зважаючи на викладене, подане позивачем клопотання про долучення доказів від 24.08.2023 залишається без розгляду з одночасним залученням до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

В судовому засіданні 18.09.2023 сторони виступили із заключними словами, обґрунтовуючи підстави як для задоволення, так відмови в задоволенні позовних вимог.

Додатково позивач вказав, що розрахунок витрат, понесених на правову допомогу буде надано ним протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.

Після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 ГПК України, 18.09.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.01.2020 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Органік - Дніпро» (далі - покупець) було укладено Договір поставки № 5 (далі - Договір поставки).

Відповідно до п. 1.1. Договору поставки, постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, продати етанол як складник бензину виробництва України згідно ДСТУ EN 15376:2015 (EN 15376:2014.IDT), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти і оплатити такий товар.

Ціна товару, що поставляється, зазначається у рахунках та видаткових накладних, як зазначено у п. 3.1. договору поставки.

Сторони прийшли згоди вважати датою проведення розрахунку дату зарахування грошових коштів на рахунок постачальника (п.4.3 Договору).

На виконання умов договору поставки, у період з січня 2020 року по березень 2020 року позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму 7 637 500,00 грн, в якості попередньої оплати. Як вказує позивач на здійснену попередню оплату, відповідач здійснив лише часткову поставку товару на суму 4 085 060, 00 грн та повернув грошові кошти в сумі 1 900 000,00 грн, що вбачається з доданих платіжних доручень № 8733 від 23.02.2021 в сумі 1500000,00 грн та № 10826 від 17.02.2022 на суму 400000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на залишок суми передплати у розмірі 1 652 440, 00 грн ані товар, ані грошові кошти відповідачем на користь позивача поставлено/повернуто не було, що стало підставою для звернення до суду з вимогою повернути отримані кошти в розмірі 1 652 440, 00 грн на підставі п. 2 ст.693 ЦК України.

Позиція відповідача зводиться до того, що на виконання умов Договору (п. 5.2) та для отримання товару позивач мав оформити заявку на поставку товару на залишкову суму в розмірі 1652440,00 грн, відтак оскільки заявка оформлена не була, підстави для поставки товару у відповідача були відсутні. Також відповідач наголошує на тому, що позивачем не було дотримано досудового регулювання спору, а претензії, які начебто були надіслані на адресу відповідача про поставку товару та повернення коштів, останнім не отримані, при цьому контактний номер телефону ТДВ «Узинський цукровий комбінат», який вказаний поштових відправленнях невірний, що унеможливило вчасне отримання ним кореспонденції. Також відповідач вказує, що позивачем не виконано обов`язок стосовно реєстрації розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що свідчить про бездіяльність останнього щодо виконання умов Договору.

Вказані вище обставини, на думку відповідача, свідчать про відсутність у позивача на момент звернення до суду порушеного права.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, заслухавши пояснення сторін стосовно підстав для задоволення та відмови в позові, суд встановив наступне.

Статті 173 та 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачають, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Спір між сторонами виник у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору поставки № 5 від 27.01.2020.

Частиною 2 статті 712 ЦК України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 цього ж кодексу передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Сторони визначили, що розрахунок за даним договором проводиться шляхом 100 % попередньої оплати, у безготівковій формі, перерахунком грошових коштів на рахунок постачальника, що зазначений в реквізитах цього договору (п. 4.1 Договору).

У відповідності до наданих позивачем платіжних доручень та на виконання умов Договору, ТОВ «Органік-Дніпро» було здійснено перерахування грошових коштів на рахунок ТДВ «Узинський цукровий комбінат» в загальній сумі 7637500,00 грн, що підтверджується наступними доказами: платіжне доручення № 46 від 27.01.2020 на суму 1 500 000,00 грн; платіжне доручення № 47 від 28.01.2020 на суму 2 000 000,00 грн; платіжне доручення № 117 від 02.03.2020 на суму 600 000,00 грн; платіжне доручення № 118 від 03.03.2020 на суму 980 000,00 грн; платіжне доручення № 121 від 03.03.2020 на суму 1 500 000,00 грн; платіжне доручення № 122 від 03.03.2020 на суму 420 000,00 грн; платіжне доручення № 123 від 04.03.2020 на суму 510 000,00 грн; платіжне доручення № 126 від 04.03.2020 на суму 127 500,00 грн.

Пунктом 6.1.1 Договору поставки встановлено, що постачальник зобов`язується повідомити покупця про готовність до поставки обумовленої та оплаченої кількості товару покупцю відповідно до умов даного договору.

На виконання умов Договору, з боку відповідача було поставлено товар на загальну суму 4 085 060, 00 грн, що підтверджується наступними доказами, а саме: видатковою накладною № 70 від 07.02.2020 р. на суму 449 505,00 грн; видатковою накладною № 72 від 10.02.2020 р. на суму 532 455,00 грн; видатковою накладною № 76 від 12.02.2020 р. на суму 522 182,50 грн; видатковою накладною № 80 від 14.02.2020 р. на суму 453 390,00 грн; видатковою накладною № 81 від 17.02.2020 р. на суму 448 000,00 грн; видатковою накладною № 90 від 22.02.2020 р. на суму 446 600,00 грн; видатковою накладною № 96 від 28.02.2020 р. на суму 525 507,50 грн; видатковою накладною № 104 від 02.03.2020 р. на суму 122 360,00 грн; видатковою накладною № 260 від 08.04.2020 р. на суму 51 492,00 грн; видатковою накладною № 261 від 08.04.2020 р. на суму 533 568,00 грн.

Відповідачем було повернуто частково грошові кошти, що були отримані від позивача у якості попередньої оплати платіжними дорученнями, а саме № 8733 від 23.02.2021 р. на суму 1 500 000,00 грн та платіжне доручення № 10826 від 17.02.2022 р. на суму 400 000,00 грн.

Вказаний факт відповідачем не заперечується. Таким чином, з огляду на подані сторонами документи, судом встановлено, що різниця між перерахованими з боку позивача в якості передоплати за отриманий в майбутньому товар та фактом поставки з боку відповідача товару та часткового повернення передоплати складає суму 1652440,00 грн (7637500,00 грн - 4 085 060, 00 грн - 1900000,00 грн).

Пунктом 11.1 Договору сторони визначили, що Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2020 або ж до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи та вбачається з поданих сторонами пояснень та заперечень, на залишок суми в розмірі 1652440,00 грн ані товар, ані грошові кошти постачальником поставлено/повернуто не було.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України, зокрема, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, умовою застосування вищевказаних положень ст. 693 ЦК України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.11.2021 у справі №910/15963/20).

При цьому, законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, а тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №912/2275/17).

Враховуючи неотримання від відповідача обумовленої кількості товару, позивач 20.03.2023 направив на адресу відповідача вимогу датовану 20.03.2023 про поставку товару на суму 1 652 440, 00 грн. Докази відправлення надані до матеріалів справи та включають: опис вкладення у цінний лист на ім`я директора ТОВ «Узинський цукровий комбінат» за адресою: 09161, Київська область, Білоцерківський район, м. Узин, вул. Симиренка, 2; накладна за номером відправлення 217 від 20.03.2023 із зазначенням контактного номеру телефону НОМЕР_1 та фіскальний чек АТ «Укрпошти» від 20.03.2023.

Оскільки відповіді на вказану вимогу позивач не отримав, 29.03.2023 р. на юридичну адресу відповідача позивачем було направлено ще один лист, прохальна частина якого містила вимогу про повернення грошових коштів отриманих відповідачем в розмірі 1 652 440, 00 грн на рахунок ТОВ «Органік-Дніпро» протягом 2 банківських днів з моменту отримання вимоги.

В цій вимозі позивач серед іншого зазначив, що необхідність у отриманні товару, передплата за якій була здійснена ще у 2020 р. на суму 1 652 440,00 гривень відпала, у зв`язку з порушенням відповідачем строків поставки товару та втратою актуальності його отримання підприємством.

Поштові докази, що підтверджують відправку, додані позивачем до позову та включають: опис вкладення в цінний лист, накладну АТ «Укрпошти» № 228 з контактним номером телефону НОМЕР_1 та фіскальний чек АТ «Укрпошти» від 20.03.2023.

У відзиві на позов відповідач вказує, що не отримував зазначені вимоги, оскільки перша вимога датована 20.03.2023 згідно трекінгу відправлення № 217 була повернута позивачу 18.04.2023, друга вимога від 29.03.2023 за номером № 228 повернута позивачу 03.05.2023. На підтвердження зазначених обставин надав суду роздруківку з сайту АТ «Укрпошта», де зазначено підстави повернення за зворотною адресою: «за закінченням терміну зберігання».

Також відповідач наголошує, що у всіх листах невірно вказаний контактний номер ТДВ «Узинський цукровий комбінат», що унеможливило вчасне отримання відправлень від ТОВ «Органік-Дніпро» та пояснює причину не отримання вимог, які надсилались позивачем у березні 2023 року. Позивач вказує номер телефону: +38, однак зі слів відповідача контактний номер зазначений у договорі інший: (04563) 2-14-91 та 2-14-35.

З урахуванням подібних правовідносин, які викладені в постановах Касаційного адміністративного та Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду України, а саме в справах № 752/11896/17-ц (постанова від 12.12.2018), № П/811/13/17 (постанова від 06.09.2019), № 676/752/14 від 31.03.2021, а також постанові Великої Палати Верховного Суду у господарській справі (постанова від 12.02.2019 № 906/142/18) відповідач наголошує, що повернення повістки (ухвали) «за закінченням терміну зберігання» не дозволяють дійти висновку, що сторона належно проінформована про час і місце розгляду справи.

Ознайомившись зі змістом згаданих постанов в цивільному та адміністративному провадженні, суд зазначає, що надана правова позиція ґрунтується на буквальному тлумаченні законодавства та стосується лише вручення судових документів (повістки, судового рішення), а не листування між сторонами, як от направлення вимоги, претензії.

Стосовно посилання відповідача на правову позицію, викладену в господарській справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 № 906/142/18), то у згаданій постанові в графі причини повернення вказано «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», що розтлумачено судом як те, що повернення із вказаної причини не свідчить ні про відмову сторони від одержання відправлення, ні про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Однак, вказана причина неотримання не є тотожною із підставою повернення «за закінченням терміну зберігання» та стосується також повернення ухвали суду.

Таким чином, надана відповідачем практика судів стосовно ненадання позивачем доказів надсилання на його адресу листів, у зв`язку з поверненням відправлень назад адресату за закінченням терміну зберігання, не може бути застосована як аналогічна правовідносинам, що склались між сторонами в даній справі, оскільки стосується судових викликів, в даному ж випадку мова йде про вимоги.

В свою чергу, з боку позивача також надано судову практику щодо повідомлення та направлення листів на дійсну адресу, зазначену відповідачем в Договорі та в Єдиному державному реєстрі, де вказано, що повернення листів з відміткою «за закінченням терміну зберігання» є достатнім, щоб вважати повідомлення «належним» (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18)).

Судом було проаналізовано згадану постанову та встановлено, що предметом її дослідження було звільнення прокурора, який також посилався, що не отримував листи дисциплінарного органу, у зв`язку з наявною відміткою «за закінченням терміну зберігання». У зазначеній постанові суд вказав, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним». При цьому отримання зазначених листів перебуває поза межами контролю відправника, а тому не може свідчити про неправомірність її дій (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 26.04.2021 у справі № 916/335/18т та ін.).

Таким чином в сукупності всіх поданих сторонами постанов та можливості їх застосування до правовідносин, які склались між сторонами в цій справі та щодо надсилання вимоги (претензії), суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про необхідність поставки товару та повернення коштів.

Вказані відповідачем обставини спростовуються також офіційними даними, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до статей 1, 9, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" для державної реєстрації створення юридичної особи (у тому числі в результаті виділу, злиття, перетворення, поділу), подається заява про державну реєстрацію створення юридичної особи.

У Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про юридичну особу, зокрема, про її місцезнаходження (п.10 ч. 2 ст. 9 Закону).

Відповідно до статті 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється особою для забезпечення комунікації та зв`язку із нею зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу, в даному випадку відповідача.

Також підлягає спростуванню і твердження відповідача, що у своїх відправленнях позивач невірно вказує номер контактного телефону НОМЕР_2 . Згідно наявного в матеріалах справи Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в графі «Інформація для здійснення зв`язку» вказані два номери телефонів, в тому числі номер, який зазначений в рекомендованих повідомлення про відправлення, а саме: +38.

Вказані вище обставини про направлення двох вимог спростовують ще одне твердження відповідача про те, що позивачем не використано процедуру досудового врегулювання спору.

З цього приводу суд зазначає, що чинне процесуальне законодавство не вимагає досудового врегулювання спору за договором поставки, однак позивач скористався всіма можливими альтернативними способами врегулювання спору, зокрема, відправлення вимоги про поставку товару та в подальшому вимоги про повернення грошових коштів, і лише потім звернувся з відповідним позовом до суду.

Стосовно посилань відповідача на підставу у відмові в задоволенні позову, у зв`язку з відсутністю заявок з боку позивача, як це передбачено п. 5.2 Договору, суд вказує наступне.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Пунктом 5.2 сторони встановили, що поставка товару визначеного в рахунках (накладних) здійснюється на підставі заявок покупця оформлених належним чином.

Разом з тим, аналізуючи правовідносини сторін з виконання Договору № 5 від 27.01.2020 та процедуру здійснення поставок, будь-які форми обумовлення виду заявок сторонами не було погоджено, зі своєї сторони відповідач також не надає обґрунтованих пояснень з цього приводу та затверджених форм заявок, або заявок, на підставі яких здійснювалась поставка товару на суму 4085060,00 грн, оскільки товар (етанол) постачався на виконання Договору згідно отриманої передоплати.

Слід зазначити, якщо навіть брати до уваги заперечення відповідача стосовно того факту, що здійснення поставок мало відбуватись на підставі заявок, то як встановлено судом, 20.03.2023 позивачем додатково відправлялась вимога з проханням здійснити поставку товару на суму 1652440,00 грн протягом 7 календарних днів з моменту її отримання в порядку статті 530 ЦК України.

В свою чергу, на виконання п. 6.1.1 відповідач зі свого боку також не повідомляв позивача про готовність до поставки обумовленої та оплаченої кількості товару, хоча сам факт надходження на рахунок ТДВ «Узинський цукровий комбінат» грошових коштів ним не заперечується.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, які визнані судом обґрунтованими, та не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів наявності інших обставин, ніж ті, що були досліджені в ході судового засідання з розгляду справи по суті.

Ураховуючи викладене, оскільки сума неповернутої відповідачем попередньої оплати складає 1652440,00 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про повернення цих коштів позивачу або поставки товару на вказану суму, суд дійшов висновку про порушення прав та інтересів позивача, а також законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача даної суми попередньої оплати, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Суд звертає увагу, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову не спростовує. Зазначене стосується посилань відповідача, що позивач не зареєстрував розрахунок коригування у ЄРПН, оскільки вказане питання не є предметом дослідження цього спору.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат" (09161, Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Узин, вул. В.Симиренка, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Органік-Дніпро» (04210, м. Київ, пр. Героїв Сталінграда, буд. 13, квартира 215, код ЄДРПОУ 40337 (один мільйон шістсот пятдесят дві тисячі чотириста сорок) грн 00 коп. попередньо сплачених коштів та 24786 (двадцяять чотири тисячі сімсот вісімдесят шість) грн 60 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 28.09.2023 року

Суддя О.В. Щоткін