ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2023 року м. Дніпро Справа № 904/1938/22 (904/3070/23)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів Коваль Л.А., Мороза В.Ф.,

при секретарі судового засідання Ліпинському М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Первушин Ю.Ю.) від 15.06.2023 у справі № 904/1938/22(904/3070/23)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг", м. Дніпро

до відповідача-1: Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

відповідача-2: ОСОБА_1 , Івано-Франківська область, Калуський район, м. Калуш

відповідача-3: Державного реєстратора - приватного нотаріуса Івано- Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Юрчак Олега Володимировича, м. Івано-Франківськ

про визнання протиправними та скасування рішень про проведення державної реєстрації прав та витребування майна

в межах справи № 904/1938/22

за заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", м.Дніпро

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг", м.Дніпро

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2023 у даній справі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" про забезпечення позову (вх. суду № 28836/23) задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони ОСОБА_1 , як власнику нерухомості: реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №104) адреса: АДРЕСА_1 , відчужувати, в тому числі, але не виключно, шляхом внесення до статутного капіталу інших юридичних осіб, шляхом передачі у спільну власність (з визначенням часток або без такого), змінювати (в тому числі, але не виключно, шляхом реконструкції) чи здійснювати поділ нерухомості, вчиняти дії щодо зміни адреси нерухомості.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони будь-яким іншим особам вчиняти дії, спрямовані на припинення права власності ОСОБА_1 на нерухомості чи її частини: реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №104) адреса: АДРЕСА_1 .

Вжито заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким інших суб`єктам, які наділені владними повноваження щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно пов`язані зі зміною власника нерухомості: реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №104) адреса: АДРЕСА_1 чи її частини.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована посиланням на те, що забезпечення позову у даному випадку спрямоване на виконання можливого рішення суду про задоволення позову, крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення спору можуть бути скасовані. У разі, якщо до закінчення розгляду справи по суті відбудеться продаж спірного майна, позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, відтак ця обставина істотно може ускладнити та унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою повернути заяву про забезпечення позову заявнику, як таку, що подана без додержання вимог ст.139 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.139 Господарського процесуального кодексу України, зокрема заява не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

У відзиві на апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю Естейт Селлінг просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу господарського суду залишити без змін.

Позивач вважає, що заходи забезпечення позову, які зазначені в оскаржуваній ухвалі, не передбачають жодних реальних обмежень та жодних збитків для ОСОБА_1 , а тому відсутня необхідність застосування зустрічного забезпечення у даній справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2023 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Чередка А.Є., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.07.2023 витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи №904/1938/22 (904/3070/23); відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи №904/1938/22 (904/3070/23) до Центрального апеляційного господарського суду.

Розпорядженням керівника апарату суду від 07.08.2023 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Мороза В.Ф. (для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження тощо).

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.08.2023 визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Чередка А.Є., судді Коваль Л.А., Верхогляд Т.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2023; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 26.09.2023 о 12 годин 30 хвилин.

Розпорядженням керівника апарату суду від 26.09.2023 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили заміну судді Мороза В.Ф.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.09.2023 для розгляду апеляційного скарги визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Чередка А.Є., судді Коваль Л.А., Мороз В.Ф.

26.09.2023 у судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача-2, які надали відповідні пояснення.

Інші учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи, що апеляційним судом не визнавалася явка учасників справи в судове засідання обов`язковою, а неявка представників сторін не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті за відсутністю представників сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача-2, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1: Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"; відповідача-2: ОСОБА_1 ; відповідача-3: Державного реєстратора-приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Юрчака Олега Володимировича, в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора-приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-франківської області Юрчак Олега Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36403129 від 01.08.2017, (дата, час державної реєстрації: 28.07.2017 14:06:18), яким було зареєстровано право власності за Публічним акціонерним товариствам комерційним банком "Приватбанк" на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер №104) адреса: АДРЕСА_1 .

- витребувати у ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" (49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 32, ) об`єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення (реєстраційний номер №104) адреса: АДРЕСА_1 .

Позовна заява подана в межах справи №904/1938/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг".

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" просило суд вжити заходи забезпечення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" про визнання протиправними та скасування рішень про проведення державної реєстрації прав та витребування майна шляхом:

- заборони ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), як власнику нерухомості: реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №104) адреса: АДРЕСА_1 , відчужувати, в тому числі, але не виключно, шляхом внесення до статутного капіталу інших юридичних осіб, шляхом передачі у спільну власність (з визначенням часток або без такого), змінювати (в тому числі, але не виключно, шляхом реконструкції) чи здійснювати поділ нерухомості, вчиняти дії щодо зміни адреси нерухомості.

- заборони будь-яким іншим особам вчиняти дії, спрямовані на припинення права власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на нерухомості чи її частини: реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №104) адреса: АДРЕСА_1 .

- заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким інших суб`єктам, які наділені владними повноваження щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно пов`язані зі зміною власника нерухомості: реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №104) адреса: АДРЕСА_1 чи її частини.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивач посилається на те, що задоволення позовної заяви можливо виключно за умови наявності нерухомого майна, яка є предметом оспорюваного правочину, у володінні відпвоідача-2, а тому належним, співмірним та адекватним заходом забезпечення позову у даному випадку є встановлення заборони його відчуження для відповідача-2 у поєднанні іх встановленням заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо відчуження, зміни або поділу нерухомого майна.

Частинами першою, другою статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (частина одинадцята статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18).

Предметом спору у даній справі є вимога позивача до відповідачів про визнання протиправними та скасування рішень про проведення державної реєстрації прав та витребування майна.

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що задоволення заявленої позовної вимоги можливе виключно за умови наявності нерухомого майна, яка є предметом оспорюваного правочину у володінні та розпорядженні відповідача-2, а тому - належним, співмірним та адекватним заходом забезпечення позову у даному випадку є встановлення заборони його відчуження для відповідача-2 у поєднанні із встановлення заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким інших суб`єктам, які наділені владними повноваження щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо відчуження, зміни або поділу нерухомого майна.

Вжиття таких заходів забезпечення запровадить законні обмеження, наявність яких дасть змогу створити належні умови для запобігання перешкодам для виконання рішення суду у разі задоволення позовної заяви. Забезпечення позову у даному випадку спрямоване на виконання можливого рішення суду про задоволення позову, крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення спору можуть бути скасовані.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що у разі, якщо до закінчення розгляду справи по суті відбудеться продаж спірного майна, позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, відтак ця обставина істотно може ускладнити та унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може значно утруднити виконання рішення суду у майбутньому у разі задоволення позовних вимог.

Скаржник у поданій апеляційній скарзі проти наведеного висновку суду першої інстанції не заперечує та не спростовує обставини щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи скаржника про невирішення господарським судом питання про зустрічне забезпечення, з огляду на те, що частиною першою статті 141 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), а тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням наведених норм законодавства та не свідчить про незаконність оскаржуваного судового рішення (аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 903/246/18, від 25.02.2019 у справі № 924/789/18, 20.08.2020 у справі №910/6503/19, від 28.05.2021 у справі № 10/5026/290/2011(925/1502/20).

Безпідставними є посилання скаржника і на те, що заява про забезпечення позову не містить ціни позову, про забезпечення якого просить заявник, оскільки вказане порушення не призвело до прийняття неправильного судового рішення.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими та такими, що не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, отже оскаржувана ухвала господарського суду відповідає чинному законодавству, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2023 у даній справі відсутні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2023 у справі № 904/1938/22 (904/3070/23) - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 03.10.2023 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз