ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1247/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання за дорученням головуючого судді: Іванов І.В.

за участю представників учасників справи:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Блок Майстер Україна", м. Київ Віценко А.Г., на підставі ордера;

від Приватного підприємства "Адепт-Комплект", Одеська обл., Лиманський р., смт. Доброслав Палиця А.В., на підставі ордера.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Блок Майстер Україна", м. Київ та Приватного підприємства "Адепт-Комплект", Одеська обл., Лиманський р., смт. Доброслав

на рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2023 року, м. Одеса, суддя першої інстанції Погребна К.Ф., повний текст рішення складено та підписано 23.06.2023 року

у справі №916/1247/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Блок Майстер Україна", м. Київ

до відповідача: Приватного підприємства "Адепт-Комплект", Одеська обл., Лиманський р., смт. Доброслав

про стягнення 1 150 116 грн. 27 коп.

та за зустрічним позовом: Приватного підприємства "Адепт-Комплект", Одеська обл., Лиманський р., смт. Доброслав

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Блок Майстер Україна", м. Київ

про стягнення 843 830 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог, зустрічних позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю Блок Майстер Україна звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Приватного підприємства Адепт-Комплект, у якій просило суд стягнути з відповідача на свою користь 1 150 116 грн. 27 коп., а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Зокрема, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Блок Майстер Україна обґрунтовано тим, що відповідачем неналежним чином виконуються господарські зобов`язання за договором на виготовлення та монтаж металоконструкцій №29/03/21 від 29.03.2021 року в частині нездійснення оплати за виконані роботи за актом №8 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2022 року на зазначену вище суму.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.04.2023 року у справі №916/1247/23 було відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

21.04.2023 року Приватне підприємство Адепт-Комплект звернулось до Господарського суду Одеської області із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Блок Майстер Україна, у якому просило суд стягнути із зустрічного відповідача на свою користь грошові кошти у загальному розмірі 843830 грн., з яких основний борг 601476 грн. 32 коп., 3% річних 32281 грн. 98 коп., інфляційні втрати 210071 грн. 70 коп., а також здійснити розподіл судових витрат.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, зустрічний позивач вказав, що станом на 06.07.2021 рік позивачем за первісним позовом не були виконані роботи з виготовлення металоконструкцій на загальну суму 7518454 грн. з ПДВ, з огляду на що останній допустив прострочення виконання робіт на 36 календарних днів, що тягне за собою застосування штрафу до підрядника у розмірі 8% від вартості невчасно виконаних робіт, а саме, у нарахованому вище розмірі.

Також, зустрічний позивач вважає, що на нараховану ним неустойку розповсюджується вимога ст. 625 Цивільного кодексу України, а тому з відповідача за зустрічним позовом також належить стягнути нараховані замовником 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.04.2023 року було прийнято зустрічну позовну заяву Приватного підприємства Адепт-Комплект до Товариства з обмеженою відповідальністю Блок Майстер Україна про стягнення 843 830 грн. до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 916/1247/23 за правилами загального позовного провадження, справу призначено до судового розгляду.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.06.2023 року у справі №916/1247/23 (суддя Погребна К.Ф.) первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Блок Майстер Україна до Приватного підприємства Адепт-Комплект задоволено частково; стягнуто з Приватного підприємства Адепт-Комплект на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Блок Майстер Україна основний борг в сумі 817 516 грн. 17 коп., судовий збір в сумі 12 262 грн. 74 коп.; в іншій частині первісного позову відмовлено; в задоволенні зустрічного позову Приватного підприємства Адепт-Комплект до Товариства з обмеженою відповідальністю Блок Майстер Україна відмовлено повністю.

Частково задовольняючи первісні позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наявними у справі належними та допустимими доказами позивачем за первісним позовом доведено обґрунтованість стягнення з відповідача за первісним позовом утриманих замовником за актами приймання будівельних робіт №1-7 відповідно до п. 5 додатку №1 до договору від 29.03.2021 року 10% коштів вартості робіт за кожним актом в загальній сумі 817516 грн. 17 коп., внаслідок чого такі вимоги потребують задоволення.

Водночас, вирішуючи вимоги про стягнення з первісного відповідача на користь первісного позивача вартості виконаних підрядником робіт за актом приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2022 року №8 у розмірі 332600 грн. 10 коп., суд першої інстанції дійшов висновку про те, що, враховуючи наявну відмову первісного відповідача від підписання цього акта, а також відсутність в матеріалах справи Акта здачі-приймання робіт за відповідний період за формою КБ-3, первісним позивачем не доведено факт виконання відповідних робіт за Актом №8 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2022 року на суму 332 600 грн. 10 коп., з огляду на що первісні позовні вимоги в цій частині задоволення не потребують.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, місцевий господарський суд виснував, що оскільки зустрічним позивачем жодним чином не підтверджено факт прострочення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю Блок Майстер Україна робіт по виготовленню металоконструкцій за договором на суму 7518454 грн., при цьому, наявний у матеріалах справи лист вимога зустрічного позивача від 06.07.2021 року №335 є недостатнім підтвердженням обставин пропуску строку виконання підрядником робіт, Приватним підприємством Адепт-Комплект не доведено належними та допустимим доказами порушення з боку Товариства з обмеженою відповідальністю Блок Майстер Україна строків виконання робіт, з урахуванням чого вимога щодо стягнення з останнього 8% штрафу в сумі 601476 грн. 32 коп., а також нараховані інфляційні витрати та 3% річних, які є похідними, задоволення не потребують.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, яка подали апеляційні скарги, а також відзивів на апеляційні скарги.

Приватне підприємство Адепт-Комплект з рішенням суду першої інстанції не погодилося, тому звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2023 року у справі №916/1247/23 скасувати частково, ухвалити нове рішення, яким в частині задоволених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Блок Майстер Україна про стягнення з Приватного підприємства Адепт-Комплект 817516 грн. 17 коп. на його користь відмовити; зустрічні позовні вимоги Приватного підприємства Адепт-Комплект до Товариства з обмеженою відповідальністю Блок Майстер Україна про стягнення із зустрічного відповідача на користь зустрічного позивача коштів у розмірі 843830 грн. задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального і матеріального права, неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, Приватне підприємство Адепт-Комплект, посилаючись на обставини, встановлені судом першої інстанції, зазначило, що судом вірно визначено про те, що первісним позивачем не доведено факт виконання робіт за Актом №8 на суму 332600 грн. 10 коп. з огляду на відсутність в матеріалах справи Акту форми КБ-3 за відповідний період.

Проте, як вказано скаржником, такі Акти форми КБ 3 відсутні в матеріалах справи і за інші періоди, що виключає повернення виконавцю утриманих замовником 10% від суми кожного Акту виконаних робіт, оскільки таке повернення відбувається за наявності двох умов: підписання Акту виконаних будівельних робіт та з моменту підписання кінцевого Акту про відсутність зауважень.

Проте суд першої інстанції, в оскаржуваному рішенні, стягнувши 10% коштів, притриманих замовником за Актами 1-7 , фактично дійшов висновку про повне виконання робіт за договором, що не відповідає дійсності.

Також, скаржник звернув увагу колегії суддів на ту обставину, що підписання Акта про відсутність зауважень є однією з підстав, відповідно до якої виконавець отримує право на повернення йому 10% утриманих коштів за попередніми актами.

Крім того, за доводами скаржника, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про передачу відповідачу сертифікатів якості.

Щодо відмови скаржнику у задоволенні зустрічних позовних вимог, зустрічний позивач за доводами апеляційної скарги вказав, що ним під час розгляду справи судом першої інстанції надано докази, відповідно до яких було зафіксовано факт порушення строку виконання умов договору та направлена відповідна вимога відповідачу за зустрічним позовом, якою повідомлено останнього про застосування до нього штрафних санкцій, передбачених умовами договору.

Факти прострочення виконання умов договору з боку Товариства з обмеженою відповідальністю Блок Майстер Україна наявні в матеріалах справи, проте, на переконання скаржника, не з`ясовані судом першої інстанції.

Відтак, на думку скаржника, наведені обставини слугують підставами для часткового скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства Адепт-Комплект на рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2023 року у справі №916/1247/23, справу призначено до судового розгляду.

Товариство з обмеженою відповідальністю Блок Майстер Україна з рішенням суду першої інстанції також не погодилося, тому, через підсистему «Електронний суд» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2023 року у справі №916/1247/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а саме, у стягненні з Приватного підприємства «Адепт-Комплект» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна» заборгованості за договором у розмірі 332 600 грн. 10 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення з Приватного підприємства «Адепт-Комплект» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна» заборгованості за договором у розмірі 332 600 грн. 10 коп. задовольнити повністю; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального і матеріального права, неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник 2, посилаючись на фактичні обставини справи, вказав, що доводи відповідача щодо конкретних недоліків виконаних робіт за Актом №8 є нормативно необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме, Актами №1-8 приймання виконаних будівельних робіт та актом приймання-передачі виконавчої документації від 02.02.2022 року, реєстрами переданої виконавчої документації, з огляду на що Акт №8 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2022 року вважається підписаним відповідачем та є належною і достатньою підставою для здійснення замовником повного розрахунку за договором перед підрядником, що було залишено поза увагою судом першої інстанції, внаслідок чого Господарський суд Одеської області дійшов до невірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в оскаржуваній частині.

Також, на переконання скаржника 2, судом також не взято до уваги те, що відповідач, відмовляючись від підписання названого акту приймання-передачі робіт, не ініціював проведення експертизи недоліків виконаних робіт, не вимагав формування відповідної групи з представників сторін щодо огляду та фіксації виявлених недоліків як це передбачено умовами договору, а також не висував вимоги про визнання спірного акта недійсним.

При цьому, скаржник 2, посилаючись на низку правових позиції Верховного Суду зауважує, що за відсутності юридичного факту визнання такого акту приймання-передачі недійсним, останній є належною і достатньою підставою для оплати виконаних за таким актом робіт.

Що ж стосується посилань суду на відсутність наданого акту КБ-3, то скаржник 2 звернув увагу апеляційного суду на те, що документ за формою КБ-3 не є актом приймання-передачі, а є довідкою про вартість виконаних робіт, оскільки зі змісту положень ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 вбачається, що складення такої довідки не є обов`язковим документом.

В той же час, приймання-передача робіт здійснюється саме на підставі актів приймання-передачі робіт КБ-2в, що були направлені підрядником замовнику; при цьому згадані акти приймання-передачі робіт містять відомості щодо конкретних видів робіт та їх вартості.

Наведені обставини, на думку скаржника 2 є належними підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині відмови йому у задоволенні частини первісних позовних вимог.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2023 року у справі №916/1247/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Блок Майстер Україна", м. Київ на рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2023 року у справі №916/1247/23 відкрито апеляційне провадження; об`єднано для спільного розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Блок Майстер Україна" з апеляційною скаргою Приватного підприємства "Адепт-Комплект" на рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2023 року у справі №916/1247/23; справу призначено до судового розгляду.

11.08.2023 року через канцелярію до Південно західного апеляційного господарського суду від Приватного підприємства "Адепт-Комплект" надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Блок Майстер Україна", м. Київ (вх. №2062/23/Д2), у якому відповідач за первісним позовом просив суд апеляційну скаргу позивача за первісним позовом залишити без задоволення. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів господарської справи.

Зокрема, у вказаному відзиві, Приватне підприємство "Адепт-Комплект" зазначило, що твердження скаржника про те, що підписання Акту №8 за лютий 2022 року створює у відповідача обов`язок щодо здійснення повного розрахунку із підрядником не відповідає дійсності та спростовується умовами договору.

В той же час, на переконання відповідача за первісним позовом, твердження апелянта про недобросовісність відповідача щодо перешкод у підписанні Акту №8 за лютий 2022 року є його оціночним судженням та не підтверджується належними доказами.

Також, як зазначено Підприємством у відзиві, останній не отримував від підрядника виконавчої документації, тим більше, самим підрядником не надано суду доказів, які б свідчили про фактичність виконання ним робіт на заявлену суму.

Разом з тим, Підприємство вказало, що воно у відзиві на позовну заяву та у запереченнях надало суду аргументацію із посиланням на належні докази, які вказують на чисто практичну неможливість переконатись у виконанні робіт та прийняти їх в повному обсязі з огляду на: відсутність виконавчої документації, актів виконаних робіт за формою КБ2в та формою КБ3, та через те, що об`єкт будівництва, на якому відбувалось виконання робіт за договором знаходиться на окупованій території, що є загальновідомим фактом.

Відтак, на переконання Підприємства, з огляду на відсутність підписаних актів між сторонами за формою КБ-2в та КБ-3, обґрунтованою є відмова суду першої інстанції у задоволенні позову в частині стягнення 332600 грн. 10 коп.

14.08.2023 року через підсистему «Електронний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна» надійшов відзив на апеляційну скаргу Приватного підприємства "Адепт-Комплект" (вх. 32062/23/Д3), у якому позивач за первісним позовом просив суд апеляційної інстанції залишити вказану вище апеляційну скаргу без задоволення, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна» задовольнити, скасувати частково рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2023 року у справі №916/1247/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Блок Майстер Україна", та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення з первісного відповідача на користь первісного позивача 332 600 грн. 10 коп. задовольнити, в іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2023 року залишити без змін, здійснити розподіл судових витрат. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів господарської справи.

Зокрема у відзиві, Товариство, посилаючись на фактичні обставини справи, зазначило, що не погоджується з позицією Приватного підприємства "Адепт-Комплект", викладеною в апеляційній скарзі та висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні про те, що роботи за Актом №8 не були виконані та передані замовнику.

Товариство у відзиві також наголосило, що, як вбачається з Акту № 8, він сформований за формою КБ-2в та містить відомості про роботи, які були виконані, та про вартість виконаних робіт, а саме, 332 600 грн. 10 коп. При цьому, з урахуванням того, що відповідач необґрунтовано заперечує саме виконання позивачем робіт за лютий 2022 року, а не вартість виконаних робіт за вказаний період, то, за відсутності доказів на підтвердження заперечень відповідача, висновки місцевого суду про обґрунтованість відмови відповідача від підписання Акту № 8 не відповідають обставинам справи.

Крім того, як зазначено первісним позивачем, місцевий суд правильно встановив невиконання відповідачем умов п. 6.3. договору, в частині невиконання обов`язку замовника ініціювати зустріч із підрядником для складення дефектного акту та узгодження порядку і строків усунення дефектів виконаних робіт, однак місцевий суд не врахував, що невиконання відповідачем зазначеного обов`язку підтверджує вимоги позивача щодо виконання робіт за Актом № 8 належним чином.

Виснуючи зазначене, Товариство вважає, що в силу ч. 3 ст. 212 Цивільного кодексу України Акт №8 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2022 року вважається підписаним відповідачем та є належною і достатньою підставою для здійснення замовником повного розрахунку за договором перед підрядником, що було залишено поза увагою судом першої інстанції, внаслідок чого Господарський суд Одеської області дійшов до невірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в оскаржуваній частині.

В той же час, за доводами відзиву, Товариство звертає увагу апеляційного суду на те, що відповідачем за первісним позовом не пред`являлися вимоги про визнання акту приймання-передачі №8 недійсним, у зв`язку з чим у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Також, Товариство вказало, що твердження Приватного підприємства «Адепт-Комплект» про те, що він не приймав роботи від позивача по договору на виготовлення та монтаж металоконструкцій №29/03/21 від 29.03.2021 року на підставі актів форми КБ-2в не відповідають обставинам справи та наявним доказам у матеріалах справи.

Зауважуючи також про безпідставність обґрунтувань Підприємства для задоволення зустрічних позовних вимог, Товариство вважає, що зобов`язання Приватного підприємства «Адепт-Комплект» перед позивачем виникли ще до запровадження воєнного стану на території України, як це вбачається з Актів №1-8 приймання виконаних будівельних робіт та актом приймання-передачі виконавчої документації від 02.02.2022 року та реєстром переданої виконавчої документації від 11.02.2022 року, а тому посилання відповідача на те, що позивач пропонує прийняти роботи та підписати Акт відсутності зауважень на окупованих територій не підлягає врахуванню та задоволенню, а свідчить про суперечливу поведінку відповідача та наявність в його діях ознак зловживання правом.

21.09.2023 року через канцелярію до Південно-західного апеляційного господарського суду від Приватного підприємства "Адепт-Комплект" надійшло клопотання про поновлення строку (вх. №3025/23), у якому відповідач за первісним позовом просив суд апеляційної інстанції поновити строк та вважати подане клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи таким, що подане з дотриманням процесуальних строків, у випадку, якщо зазначене клопотання належить до клопотань з процесуальних питань. Вказане клопотання судовою колегією долучено до матеріалів господарської справи.

Зокрема, обґрунтовуючи вказане клопотання, позивач за зустрічним позовом вказав, що доцільність подання клопотання про призначення у справі судової експертизи обумовлена тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна» досі не надано суду докази, які б вказували на фактичність та реальність виконаних робіт за спірним договором, чим підтверджується усування його від обов`язку доказування предмету позову та предмету його апеляційної скарги.

З огляду на зазначене, скаржник 1 вважає, що у нього не залишається іншого виходу, окрім як виступити ініціатором призначення судової будівельно-технічної експертизи, яка могла би довести або спростувати фактичність та реальність виконання робіт підрядником.

В цей же день, 21.09.2023 року Приватним підприємством «Адепт-Комплект» до апеляційного господарського суду було спрямовано клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи (вх.№3024/23) у якій відповідач за первісним позовом просив суд апеляційної інстанції: призначити у справі №916/1247/23 судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити Херсонському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, вул. 28 Армії, 6, м. Херсон, 73000; на вирішення експертів поставити наступні питання:

Який перелік та об`єми фактично виконаних Товариством з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна» робіт з виготовлення та монтажу металоконструкцій за договором на виготовлення та монтаж металоконструкцій №29/03/21 від 29.03.2021 року на об`єкті: Херсонська обл., м. Нова Каховка, м. Таврійськ, вул. Портова, буд.2А.?

Чи відповідають виконані Товариством з обмеженою відповідальністю "Блок Майстер Україна" роботи з виготовлення та монтажу металоконструкцій за договором на виготовлення та монтаж металоконструкцій №29/03/21 від 29.03.2021 року на об`єкті: Херсонська обл., м. Нова Каховка, м. Таврійськ, вул. Портова, буд. 2А технічній документації, проектній документації, виконавчій документації та вимогам нормативно - правових актів у галузі будівництва (ДБН, CНиП, стандартам, технічним умовам)? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

Витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи заявник просив покласти на Приватне підприємство «Адепт - Комплект».

Зазначене клопотання долучене колегією суддів до матеріалів господарської справи.

Зокрема, обґрунтовуючи доцільність проведення у справі судової будівельно-технічної експертизи, заявник, посилаючись на правову позицію суду касаційної інстанції, зазначив, що з огляду на аргументацію, викладену в апеляційній скарзі Товариством з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна» та відзиві на апеляційну скаргу Приватного підприємства «Адепт Комплект», а також, з огляду на відсутність доказів в матеріалах справи, які би підтверджували фактичність виконання робіт з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна, для всебічного та об`єктивного розгляду у даній справі слід здійснити відповідне експертне дослідження за питаннями, визначеними в прохальній частині клопотання.

25.09.2023 року через підсистему «Електронний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від первісного позивача надійшло заперечення проти клопотання про призначення судової експертизи (вх. №2062/23/Д4), у якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Блок Майстер Україна" просило суд апеляційної інстанції у задоволенні клопотання Приватного підприємства «Адепт комплект» про призначення судової будівельно-технічної експертизи відмовити. Заперечення колегією суддів долучено до матеріалів господарської справи.

Зокрема, заперечуючи проти клопотання Приватного підприємства «Адепт комплект» про призначення судової будівельно-технічної експертизи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Блок Майстер Україна" вказало, що оскільки первісним відповідачем в суді першої інстанції вказане вище клопотання не заявлялося, відтак відсутні правові підстави для його задоволення.

В той же час, як вказано первісним позивачем, клопотання про призначення судової експертизи Приватним підприємством «Адепт комплект» подано поза межами строків, встановлених апеляційним судом.

Щодо суті клопотання, первісний позивач зазначив, що таке клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи жодним чином не впливає на обставини, які є предметом спору та виходить поза межі доводів первісного відповідача.

Водночас, на переконання первісного позивача, доводи Приватного підприємства «Адепт комплект» щодо необхідності призначення судової експертизи в апеляційному суді є необґрунтованими та непослідовними і свідчать про зміну останнім своєї поведінки в апеляційному суді, що наразі спрямована на затягування судового розгляду.

В судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції, представник скаржника - 1 підтримав вимоги та доводи з мотивів, викладених письмово в апеляційній скарзі та відзиві.

Представник скаржника 2 також підтримав вимоги та доводи з мотивів, викладених письмово в апеляційній скарзі та відзиві.

Розглянувши клопотання Приватного підприємства "Адепт-Комплект" про поновлення строку на подання клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи від 21.09.2023 року (вх. №3025/23) судова колегія зазначає таке.

Так, вимогами ст. відповідно до ст.113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно із ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до ч.1 ст.119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, за матеріалами апеляційного провадження, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства Адепт-Комплект на рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2023 року у справі №916/1247/23, справу призначено до судового розгляду та роз`яснено учасникам справи про їх право не пізніше 5-ти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі засобами електронного зв`язку подати до суду заяви чи клопотання щодо процесуальних питань.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 169 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Відтак, зважаючи на те, що клопотання про призначення у справі судової експертизи не є по суті заявою з процесуальних питань, строк подання яких встановлено у резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі та призначення її до судового розгляду, судовою колегією залишається без розгляду дане клопотання.

Одночасно з цим, розглянувши клопотання Приватного підприємства Адепт-Комплект від 21.09.2023 року про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи (вх.№3024/23), судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (Заява № 61679/00) від 01.06.2006 року, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

За приписами ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Згідно з ч. 1 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи.

Отже, призначення судом судової експертизи має місце у випадку необхідності у спеціальних знаннях, якими не володіє суд.

Крім того, призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.04.2021 у справі № 927/685/20).

В той же час, судова будівельно-технічна експертиза це вид судових інженерно-технічних експертиз, яка включає в себе дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів.

Предметом судової будівельно-технічної експертизи є встановлення в результаті дослідження документів і натурних обстежень із застосуванням спеціальних знань у галузі будівництва фактичних даних щодо технічного стану будівельних об`єктів; якості, об`ємів та вартості будівельно-монтажних робіт, а також причин аварій та розмірів ушкоджень, пов`язаних з порушенням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва; відшкодування матеріальної шкоди, розподілу житла, визначення порядку користування житлом тощо.

Головними завданнями будівельно-технічної експертизи є:

визначення відповідності розробленої проектно-технічної та кошторисної документації вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва;

визначення відповідності виконаних будівельних робіт і побудованих об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо) проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва.

Судовою колегією наголошується, що призначення у справі експертизи повинно мати місце у випадку лише дійсної необхідності у спеціальних знаннях, якими не володіє суд, та у разі неможливості суду вирішити питання, що входять до предмета доказування, при цьому, факти, які має встановити експерт мають входити в предмет доказування у справі, отже, в даному випадку, з огляду на мотивування клопотання та обставини, які в ньому зазначені, вбачається про відсутність дійсної необхідності для призначення експертизи у справі наразі, бо в даному випадку має місце спір про право, що повинно бути вирішено лише в судовому порядку.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 11.06.2018 року у справі № 922/2716/17 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що суду слід виходити з того, що призначення судової експертизи, як процесуальної дії суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованою. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позовом у процесуальному сенсі є вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову являються предмет і підстава.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Так, як вбачається з наявних матеріалів справи, предметом позову у даному разі за первісними позовними вимогами є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з первісного відповідача на користь первісного позивача 1 150 116 грн. 27 коп. заборгованості за договором підряду, а за зустрічними позовними вимогами - встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з первісного позивача на користь первісного відповідача грошових коштів у загальному розмірі 843830 грн., з яких штраф 601476 грн. 32 коп., та нараховані на нього 3% річних 32281 грн. 98 коп., інфляційні втрати 210071 грн. 70 коп.

Відтак, сторони у даній справі, звертаючись до суду з позовною заявою та зустрічною позовною заявою мали довести факт виконання (з боку первісного позивача) та факт невиконання (з боку зустрічного позивача) робіт за договором підряду.

Національним процесуальним законодавством унормовано, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відтак предметом доказування у даній справі є встановлення факту виконання робіт за договором підряду у повному обсязі, а також дотримання строків виконання цих робіт.

Також, як було раніше вказано колегією суддів за текстом постанови, п. 2 ч.1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов, зокрема, якщо жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відтак, з урахуванням наведених приписів процесуального законодавства, ані первісний позивач, ані заявник клопотання про призначення у справі судової експертизи не були позбавлені можливості надати до суду першої інстанції висновок експерта, здійснений на їх замовлення у випадку необхідності надання суду саме такого доказу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у наявних матеріалах справи містяться надані як позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, так і відповідачем, на спростування доводів позивача і за первісним позовом, і за зустрічним, докази, наявність яких є у розпорядженні обох сторін, жодним чином не перешкоджала у реалізації зустрічного позивача свого права на подання висновку експерта, здійсненого на замовлення учасника справи.

Проте, як свідчать наявні матеріли справи, відповідачем за первісним позовом не було надано до суду першої інстанції відповідного висновку експерта, здійсненого на замовлення останнього та не вказано, із посиланням на відповідні докази, про неможливість надати експертний висновок, здійснений на його замовлення, у строки, встановлені для подання доказів, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів, відсутність доступу до об`єкту проведення експертизи тощо.

Відтак, на переконання колегії суддів, у даному випадку необґрунтоване призначення судом апеляційної інстанції судової експертизи при відсутності звернення з таким клопотанням до суду першої інстанції в строки, встановлені чинним процесуальним законодавством, безумовно по-перше, призведе до безпідставного збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, по-друге, буде порушенням вимог процесуального законодавства.

Крім того, судова колегія зазначає, що згідно зі ст.1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

В той же час, як вбачається з матеріалів господарської справи, об`єкт будівництва, на якому відбувалося виконання робіт за договором, знаходиться на окупованій території (м. Нова Каховка, м. Таврійськ Херсонської області), що також підтверджується інформацією з відкритих джерел в мережі Інтернет, а тому, з огляду на вказане, проведення експертного дослідження спірного об`єкту наразі також є ще й недоцільним з об`єктивних причин.

Відтак суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання Приватного підприємства Адепт-Комплект від 21.09.2023 року про призначення у справі №916/1247/23 судової будівельно-технічної експертизи.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, обговоривши доводи та вимоги апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційних скарг, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Блок Майстер Україна", м. Київ та Приватного підприємства "Адепт-Комплект", Одеська обл., Лиманський р., смт. Доброслав не потребують задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2023 року у справі №916/1247/23 не потребує скасування, з огляду на таке.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

29.03.2021 року між Старокостянтинівською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна», (підрядник) та Приватним підприємством «Адепт-Комплект», (замовник) було укладено договір на виготовлення та монтаж металоконструкцій №29/03/21, відповідно до умов п. 1.1. якого підрядник зобов`язувався за завданням замовника розробити креслення КМД, виготовити, доставити та змонтувати металеві конструкції по об`єкту будівництва: «Реконструкція вантажно- розвантажувального комплексу зернових культур, що знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, м. Таврійськ, вул. Портова, 2а, в частині збільшення потужності по прийманню, до обробці, зберіганню та відвантаженню зерна» та здійснити комплекс робіт з монтажу цих металоконструкцій на об`єкті, а замовник зобов`язався прийняти роботу та оплатити її.

Відповідно до п. 1.2 договору остаточна вага металоконструкцій визначається після розробки креслень КМД. Розрахунки здійснюються, виходячи із теоретичної ваги і металоконструкцій відповідно до КМД.

У відповідності до ст. 628 Цивільного кодексу України цей договір є змішаним договором, який містить в собі елементи різних договорів, а саме, договору на виготовлення продукції її доставки та договору на виконання робіт (монтаж) (п. 1.3. договору).

Згідно із п. 1.4. договору, найменування, кількість, вартість та строки виготовлення металоконструкцій, найменування, вартість та строки виконання монтажних робіт, а також адреса об`єктів, на якій здійснюється доставка металоконструкцій та на яких виконуються роботи, зазначаються у відповідних Додатках, які є невід' ємними частинами даного договору.

Якщо у додатках до цього договору зазначено інші умови, ніж передбачено цим договором, то перевагу мають умови додатків (п. 1.5. договору).

Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що виконання робіт підрядником проводиться згідно з Графіком (Додаток № 2 до цього договору) відповідно до Специфікацій на кожну окрему партію товару, що є невід`ємними частинами до даного договору, якщо інше не визначено у відповідному Додатку до договору.

Приймання передача виконаних робіт узгоджена між сторонами у розділі 6 договору.

Так, передача замовнику результатів виконаних підрядником робіт з виготовлення та монтажу металоконструкцій здійснюється шляхом підписання сторонами актів здачі-приймання робіт за формами КБ-2в та КБ-3, що підписуються сторонами та скріплюються їх печатками. Замовник протягом 5 календарних днів з моменту отримання відповідних актів здачі-приймання робіт від підрядника повинен підписати акти або надіслати підряднику мотивовану відмову від приймання робіт. Акти здачі-приймання робіт виставляються замовнику один раз на місяць (якщо інший термін не передбачений Специфікаціями на кожну партію продукцію або додатками) (п.6.1, п.6.2 договору).

Відповідно до п. 6.2.1 договору у випадку не підписання замовником актів здачі - приймання робіт протягом строків, зазначених в п.6.2 цього договору, надісланих рекомендованим листом з повідомленням про вручення підрядником, або не надіслання підряднику мотивованої відмови від прийняття робіт вважається, що настали обставини передбачені ч. 3 ст. 212 цивільного кодексу України. В підрядника виникає право відповідно до ч. 4 ст. 882 цивільного кодексу України підписати такий акт в односторонньому порядку.

Якщо при прийманні передачі робіт будуть виявлені суттєві недоліки, що виникли з вини підрядника, замовник не підписує акт здачі-приймання робіт. У такому випадку, замовник негайно повідомляє підрядника про це та пропонує час та місце зустрічі для складання дефектного акту, в якому обов`язково фіксується дата виявлення дефекту та строк і порядок щодо його усунення. Для участі в складанні дефектного акта, узгодження порядку і строків усунення дефектів, підрядник зобов`язаний відрядити свого представника у термін, визначений замовником (п. 6.3 договору).

Право власності на металоконструкції та ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження переходить до замовника по завершенню монтажних робіт і підписання останнього акта приймання робіт форми КБ 2в та КБ3.

Відповідно до п.7.1 договору, загальна вартість цього договору складається з суми вартості Специфікацій (відповідних додатків), підписаних сторонами, та скріплених печатками, які є невід`ємними частинами даного договору. Одиничні розцінки на виготовлення і монтаж металоконструкцій визначені у Специфікаціях, є твердими. Остаточна вага і вартість металоконструкцій буде визначена після розробки креслення КМД та зазначається у Специфікації на кожну окрему партію продукції.

Розрахунки за цим договором здійснюється підрядником на підставі належно оформлених, скріплених печатками та підписаними сторонами актів здачі- приймання робіт форми КБ-2в та КБ-3 згідно рахунків підрядника. Розрахунок за виконані роботи (якщо інше не передбачено Специфікацією) замовник проводить з підрядником один раз на календарний місяць. Акт здачі-приймання робіт підписується у двох примірниках, скріплюється печаткою (п.7.2 договору).

Відповідальність сторін унормовано у розділі 8 договору.

Так, п. 8.3 визначено, що за порушення строків виконання робіт підрядник сплачує замовнику одну з наступних штрафних санкцій: за порушення строків на 1 день штраф 0,8 % від вартості невчасно виконаних робіт; на 2 дні 1,6% від вартості невчасно виконаних робіт; на 3 дні 2,4 % від вартості невчасно виконаних робіт; на 4 дні 3,2 % від вартості невчасно виконаних робіт; на 5 днів - 14% від вартості невчасно виконаних робіт; на 6 днів і більше - 8% від вартості невчасно виконаних робіт.

Відповідно до п. 13.1 договору, він вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2021 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно договору.

Вказаний договір підписано уповноваженими особами сторін без застережень та зауважень та скріплено їх печатками.

З додатку №1 до договору від 29.03.2021 року - Специфікація №1 вбачається, що сторони погодили умови розробки креслень та документації КМД та виготовлення металоконструкцій відповідно до розроблених креслень та документації КМ. Загальна вартість виготовлення металоконструкцій включає відповідні складові та є вичерпним переліком, складає 9310594 грн.

Відповідно до п.4.3 додатку №1 до договору - Специфікація №1 від 29.03.2021 року, за кожен етап виконаних робіт замовник здійснює розрахунок з Підрядником протягом 3 (трьох) банківських днів після підписання актів здачі-приймання виконаних робіт, за пропорційним вираховування 30% передоплати по кожному виду виконаних робіт.

Відповідно до п. 4.4 додатку №1 до договору - Специфікація №1 від 29.03.2021 року, замовник здійснює остаточний розрахунок із підрядником шляхом перерахування коштів впродовж 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання кінцевого Акту приймання-передачі виконаних робіт та акту про відсутність зауважень, за рахунком наданим підрядником.

Згідно із п.5 додатку №1 до договору - Специфікація №1 від 29.03.2021 року, під час проведення розрахунків, порядок здійснення яких визначений п. 4 даної Специфікації, замовник утримує 10% від суми кожного Акту приймання виконаних робіт.

Також, у п. 6 додатку №1 до договору - Специфікація №1 від 29.03.2021 року сторони погодили, що зазначені у п. 5 додатку кошти 10% від суми кожного Акту приймання виконаних робіт, використовуються для забезпечення виконання договірних зобов`язань підрядника. Кошти перераховуються на банківський рахунок підрядника протягом 10 банківських днів після виконання умов, зазначених у п. 4.4. цієї Специфікації.

Вказаний додаток також підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено їх печатками без застережень і зауважень.Також сторони погодили календарний план робіт.

Як вбачається з матеріалів господарської справи, підрядник виконав комплекс робіт по договору, що підтверджується підписаними сторонами Актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2021 року від 28.07.2021 року, Актом №2 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2021 року від 17.08.2021 року, Актом №3 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2021 року від 31.08.2021 року, Актом №4 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2021 року від 16.09.2021 року, Актом №5 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2021 року від 18.10.2021 року, Актом №6 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року від 08.11.2021 року, Актом №7 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року від 22.12.2021 року.

Вказані акти підписані як з боку замовника, так і з боку підрядника, скріплені їх печатками без заперечень та зауважень.

31.03.2021 року сторони також узгодили та підписали акт прийому передачі проектної документації.

В той же час, в матеріалах справи наявний Акт №8 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2022 року на суму 332 600 грн. 10 коп., який підписаний лише з боку підрядника, підпису та печатки замовника вказаний акт не містить.

14.02.2022 року на адресу Старокостянтинівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна» Приватним підприємством «Адепт-Комплект» було направлено лист №91, у якому останній повідомив підрядника про те, що ним отримано Акт №8 за лютий 2022 року на суму 332600 грн. 10 коп., а також рахунки на оплату №№, 5, 6, проте, станом на 14.02.2022 року роботи з монтажу металоконструкцій підрядником не виконані у повному обсязі, виконавча документація наявна не в повному обсязі, з огляду на що та на вимоги п. 6.2. договору, замовник не приймає акт виконаних будівельних робіт №8 за лютий 2022 року до моменту виконання всього обсягу робіт та надання виконавчої документації.

Листом від 18.02.2022 року №20/22 підрядник повідомив замовника про те, що відмова замовника від підписання Акту №8 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2022 року на суму 332 600 грн. 10 коп. є немотивованою, а відтак, підрядник має право в односторонньому порядку підписати Акт виконаних будівельних робіт №8 за лютий 2022 року, відповідно до п.6.2.1 договору та ч.4 ст. 882 Цивільного кодексу України, а роботи, виконані на підставі даного Акту, підлягають оплаті замовником.

Крім того , у вказаному листі підрядник повідомив замовника про те, що виконавча документація була передана підрядником замовнику, що підтверджується актом приймання-передачі документів від 02.02.2022 року та реєстром переданої виконавчої документації від 11.02.2022 року (вказані документи були підписані начальником дільниці замовника Нікітенковим А.В.), а також те, що підрядником виконано всі роботи, в тому числі і ті, які не входять до загального обсягу робіт.

На підтвердження вказаної вище обставини позивачем по первісному позову до суду було подано копії реєстрів переданої виконавчої документації від 09.02.2022 року, від 11.02.2022 року, акт прийому передачі документів на підпис по станції розвантаження автомобілів від 02.02.2022 року, який підписано.

Листом за №36/22 від 20.06.2022 року підрядник направив на адресу замовника акт про відсутність зауважень для підпису. Проте, зазначений лист був залишений відповідачем поза увагою.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 06.07.2021 року замовником електронною поштою на адресу підрядника було направлено лист вимогу №335, з тексту якого вбачається, що замовник вважав, що з боку підрядника не були виконані роботи з виготовлення металоконструкцій на загальну суму 7518454 грн. з ПДВ, таким чином він допустив прострочення виконання робіт щонайменше на 36 календарних днів, що відповідно до умов п. 8.3.6. договору, тягне за собою застосування штрафу до позивача у розмірі 8% від вартості невчасно виконаних робіт, а саме 601 476 грн. 32 коп.

Крім того, в матеріалах справи наявний акт про відсутність зауважень від 20.06.2022 року підписаний лише з боку підрядника, акти на закриття прихованих робіт.

Інших належних та допустимих доказів стосовно спірних правовідносин матеріали господарської справи не містять.

Предметом спору у даному разі за первісними позовними вимогами є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з первісного відповідача на користь первісного позивача 1 150 116 грн. 27 коп. заборгованості за договором підряду, а за зустрічними позовними вимогами - встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з первісного позивача на користь первісного відповідача грошових коштів у загальному розмірі 843830 грн., з яких штраф 601476 грн. 32 коп., та нараховані на нього 3% річних 32281 грн. 98 коп., інфляційні втрати 210071 грн. 70 коп.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржниками в апеляційних скаргах, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх (ч. 1 ст. 875 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що 29.03.2021 року між Старокостянтинівською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна», (підрядник) та Приватним підприємством «Адепт-Комплект», (замовник) було укладено договір на виготовлення та монтаж металоконструкцій №29/03/21, відповідно до умов п. 1.1. якого підрядник зобов`язувався за завданням замовника розробити креслення КМД, виготовити, доставити та змонтувати металеві конструкції по об`єкту будівництва: «Реконструкція вантажно- розвантажувального комплексу зернових культур, що знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, м. Таврійськ, вул. Портова, 2а, в частині збільшення потужності по прийманню, дообробці, зберіганню та відвантаженню зерна» та здійснити комплекс робіт з монтажу цих металоконструкцій на об`єкті, а замовник зобов`язався прийняти роботу та оплатити її.

В цей же день, між сторонами було укладено додаток №1 до договору - Специфікацію №1 від 29.03.2021 року, яка є невід`ємною частиною договору.

В подальшому, на виконання умов вказаного вище договору, підрядник виконав комплекс робіт по договору, що підтверджується підписаними сторонами Актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2021 року від 28.07.2021 року, Актом №2 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2021 року від 17.08.2021 року, Актом №3 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2021 року від 31.08.2021 року, Актом №4 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2021 року від 16.09.2021 року, Актом №5 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2021 року від 18.10.2021 року, Актом №6 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року від 08.11.2021 року, Актом №7 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року від 22.12.2021 року.

Вказані акти підписані як з боку замовника, так і з боку підрядника, скріплені їх печатками, без застережень та зауважень.

Також, за Актами 1-7 виконаних будівельних робіт, замовник оплатив підряднику за виконані роботи в сумі 7 357 645 грн. 52 коп., що не заперечується сторонами у справі.

Проте, звертаючись до господарського суду з позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна» вважало, що оскільки ним виконано повний обсяг робіт за договором підряду на загальну суму 8 507 761 грн. 79 коп., в тому числі і за Актом №8 приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 332 600 грн. 10 коп., у замовника виникло зобов`язання оплатити і обумовлену Актом №8 суму, і також сплатити 10% утриманих замовником від суми кожного акту приймання виконаних робіт від №1 до №7, у відповідності до п. 5 Додатку №1 до договору Специфікація №1 від 29.03.2021 року, які складають 817 516 грн. 17 коп.

При цьому, як встановлено судами у даній справі, Акт №8 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2022 року на суму 332 600 грн. 10 коп., наданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна» та наявний у матеріалах господарської справи, підписаний лише з боку підрядника, підпису та печатки замовника вказаний акт не містить.

Статтею 882 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акту і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором, у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.

Подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 року у справі №911/1981/20, від 20.04.2021 року у справі №905/411/17, від 17.03.2021 року у справі №910/11592/19.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України).

Водночас, враховуючи характер правовідносин між сторонами у даній справі, апеляційний господарський суд зазначає, що в даному випадку йдеться про дотримання сторонами договору загальних засад цивільного законодавства щодо меж здійснення цивільних прав, оскільки відповідно до ч. 1-3, ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Так, судами у даній справі встановлено, що передача замовнику результатів виконаних підрядником робіт з виготовлення та монтажу металоконструкцій здійснюється шляхом підписання сторонами актів здачі-приймання робіт за формами КБ-2в та КБ-3, що підписуються сторонами та скріплюються їх печатками. Замовник протягом 5 календарних днів з моменту отримання відповідних актів здачі-приймання робіт від підрядника повинен підписати акти або надіслати підряднику мотивовану відмову від приймання робіт. Акти здачі-приймання робіт виставляються замовнику один раз на місяць (якщо інший термін не передбачений Специфікаціями на кожну партію продукцію або додатками) (п.6.1, п.6.2 договору).

Відповідно до п.7.1 договору, загальна вартість цього договору складається з суми вартості Специфікацій (відповідних додатків), підписаних сторонами, та скріплених печатками, які є невід`ємними частинами даного договору. Одиничні розцінки на виготовлення і монтаж металоконструкцій визначені у Специфікаціях, є твердими. Остаточна вага і вартість металоконструкцій буде визначена після розробки креслення КМД та зазначається у Специфікації на кожну окрему партію продукції.

При цьому, розрахунки за цим договором здійснюються підрядником на підставі належно оформлених, скріплених печатками та підписаними сторонами актів здачі- приймання робіт форми КБ-2в та КБ-3 згідно рахунків підрядника. Розрахунок за виконані роботи (якщо інше не передбачено Специфікацією) замовник проводить з підрядником один раз на календарний місяць. Акт здачі-приймання робіт підписується у двох примірниках, скріплюється печаткою (п.7.2 договору).

Також, колегією суддів встановлено, що відповідно до п. 1.5 договору, якщо у додатках до цього договору зазначено інші умови, ніж передбачено ним, то перевагу мають умови додатків.

Так, відповідно до п.4.3 додатку №1 до договору Специфікація №1від 29.03.2021 року, за кожен етап виконаних робіт Замовник здійснює розрахунок з підрядником протягом 3 (трьох) банківських днів після підписання актів здачі-приймання виконаних робіт, за пропорційним вираховування 30% передоплати по кожному виду виконаних робіт.

Відповідно до п.4.4 додатку №1 до договору Специфікація №1від 29.03.2021 року, замовник здійснює остаточний розрахунок із підрядником шляхом перерахування коштів впродовж 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання кінцевого Акту приймання-передачі виконаних робіт та акту про відсутність зауважень, за рахунком, наданим підрядником.

В той же час, відповідно до п. 6.2.1 договору у випадку непідписання замовником актів здачі - приймання робіт протягом строків, зазначених в п.6.2 цього договору, надісланих рекомендованим листом з повідомленням про вручення підрядником, або не надіслання підряднику мотивованої відмови від прийняття робіт вважається, що настали обставини, передбачені ч. 3 ст. 212 Цивільного кодексу України. У підрядника виникає право відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України підписати такий акт в односторонньому порядку.

Судами у даній справі установлено, що 14.02.2022 року на адресу Старокостянтинівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Блок Майстер Україна» Приватним підприємством «Адепт-Комплект» було направлено лист №91, у якому останній повідомив підрядника про те, що ним отримано Акт №8 за лютий 2022 року на суму 332600 грн. 10 коп., а також рахунки на оплату №№, 5, 6, проте, станом на 14.02.2022 року роботи з монтажу металоконструкцій підрядником не виконані у повному обсязі, виконавча документація не в повному обсязі, з огляду на що, та на вимоги п. 6.2. договору, замовник не приймає акт виконаних будівельних робіт №8 за лютий 2022 року до моменту виконання всього обсягу робіт та надання виконавчої документації.

Тобто, замовник, вказаним вище листом фактично підтвердив отримання ним спірного акта, проте надав відмову у його підписанні, мотивуючи її відсутністю належних доказів підтвердження виконання позивачем всього обсягу робіт, передбачених умовами договору та інших документів в підтвердження виконання робіт в лютому 2022 року.

Листом від 18.02.2022 року №20/22 підрядник повідомив замовника про те, що відмова замовника від підписання Акту №8 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2022 року на суму 332 600 грн. 10 коп. є немотивованою, а відтак, підрядник має право в односторонньому порядку підписати Акт виконаних будівельних робіт №8 за лютий 2022 року, відповідно до п.6.2.1 договору та ч.4 ст. 882 Цивільного кодексу України, а роботи, виконані на підставі даного Акту, підлягають оплаті замовником.

Крім того, у вказаному листі підрядник повідомив замовника про те, що виконавча документація була передана підрядником замовнику, що підтверджується актом приймання-передачі документів від 02.02.2022 року та реєстром переданої виконавчої документації від 11.02.2022 року (вказані документи були підписані начальником дільниці замовника Нікітенковим А.В.), а також те, що підрядником виконано всі роботи, в тому числі і ті, які не входять до загального обсягу робіт).

На підтвердження вказаної вище обставини, позивачем по первісному позову до суду було подано копії реєстрів переданої виконавчої документації від 09.02.2022 року, від 11.02.2022 року, акт прийому передачі документів на підпис по станції розвантаження автомобілів від 02.02.2022 року.

В подальшому, листом за №36/22 від 20.06.2022 року підрядник направив на адресу замовника екземпляр акту про відсутність зауважень для підпису. Проте, зазначений лист був залишений відповідачем поза увагою.

У постанові Верховного Суду від 30.08.2023 року у справі №916/2581/20 суд касаційної інстанції вказав, що якщо підрядник фактично виконав відповідні роботи і надіслав замовнику акти приймання -виконання будівельних робіт, які останній отримав та не надав доказів їх оплати чи мотивованої відмови від їх підписання, а строк здійснення оплати за ними настав, то заявлена позивачем вимога про стягнення коштів за виконані роботи за вказаними актами повинна розглядатись судами, на підставі чого суди повинні ухвалити рішення про стягнення чи відмову у стягненні коштів за виконані роботи, в залежності від наявних у справі доказів щодо фактичного виконання робіт підрядником, зазначених ним у відповідних актах, та інших обставин встановлених судами.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.08.2021 року у справі №910/18384/20.

Водночас, в контексті надання замовником мотивованої відмови від підписання акта судам необхідно встановлювати не тільки формальний факт наявності такої відмови, а і обґрунтованості її доводів, знаходження їх у причинно-наслідковому зв`язку з неможливістю здійснити приймання робіт повністю або частково, їх конкретності, достатності та об`єктивної необхідності.

Тобто, суди мають встановили той факт, що саме відмова замовника від підписання актів та прийняття робіт є необґрунтованою, що є безумовною підставою для стягнення оплати за виконані роботи на підставі підписаних підрядником актів.

При цьому, така необґрунтованість має доводитися підрядником, враховуючи наявні, надані ним докази на підтвердження реальності виконаних робіт, їх обсягів та вартості у поєднанні з даними, визначеними в акті, який замовником не підписаний.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц).

Відтак, зважаючи на ту обставину, що первісним позивачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не доведено документально реального обсягу, виду та вартості робіт за спірним Актом №8 прийняття будівельних робіт за лютий 2022 року на суму 332600 грн. 10 коп., судом першої інстанції вірно висновано про те, що позовні вимоги в цій частині задоволення не потребують.

При цьому доводи первісного позивача, викладені ним в апеляційній скарзі із зазначених вище підстав не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки такі останнім жодним чином не підтверджено. Зокрема, дійсно в матеріалах справи відсутні інші передбаченні чинним законодавством України в сфері підрядних правовідносин, докази, документи, які б вказували на реальне підтвердження факту виконання позивачем всього обсягу робіт за спірним актом.

В той же час, за доводами зустрічного позивача, викладеними ним в апеляційній скарзі, суд першої інстанції неправомірно вирішив питання щодо стягнення з нього на користь підрядника 10% утриманих замовником відповідно до п. 5 додатку №1 до договору Специфікація №1 від 29.03.2021 року в сумі 817516 грн. 17 коп.

З цього приводу судова колегія зазначає таке.

Так, як встановлено колегією суддів з наявних у матеріалах справи письмових документів, на виконання умов договору підрядник виконав певний комплекс робіт по договору, що підтверджується підписаними сторонами Актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2021 року від 28.07.2021 року, Актом №2 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2021 року від 17.08.2021 року, Актом №3 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2021 року від 31.08.2021 року, Актом №4 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2021 року від 16.09.2021 року, Актом №5 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2021 року від 18.10.2021 року, Актом №6 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року від 08.11.2021 року, Актом №7 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року від 22.12.2021 року.

Вказані акти підписані як з боку замовника, так і з боку підрядника, скріплені їх печатками та заперечень ані щодо оплати за виконані по ним роботи, ані щодо обсягу таких робіт не мають.

Тобто, із зазначеного можна зробити висновок про те, що сторони, зокрема замовник, фактично своїми конклюдентними діями підтвердили факт виконання замовником робіт за вказаними актами.

Тому судовою колегією відхиляються доводи відповідача за первісним позовом про те, що саме умови, визначені у п. 4.4. Додатку №1 до договору, на переконання Приватного підприємства Адепт-Комплект є відповідним застереженням, при якому спірні 10% виплачуються підряднику за виконані роботи тільки після підписання остаточного Акту приймання виконаних робіт та відсутності застережень.

Переглядаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі, судова колегія вважає, що враховуючи її обставини, а саме те, що будівельні роботи підрядником за Актами №1- №7 виконано в повному обсязі, що не заперечується замовником та останнім належними та допустимими доказами суду зворотнього не доведено, у підрядника виникло право на отримання ним коштів у розмірі 817516 грн. 17 коп., як таких, що утримані замовником за вже виконані і здані будівельні роботи.

Так, дійсно, судова колегія погоджується з тим, що сторони погодили умовами спірного договору підстави для кінцевого розрахунку замовника з підрядником. Проте, враховуючи вимоги ділового та фінансового обороту господарських суб`єктів, запровадження в Україні воєнного стану, знаходження об`єкта здійснення робіт на тимчасово окупованій території, та фактичного доведення підрядником повного виконання обсягу робіт за вказаними вище актами, а також те, що по суті замовник не тільки не заперечував щодо виконання таких робіт у повному обсязі, а і не довів належними доказами прямого зв`язку між виконаними роботами і підставами для утримання ним спірної суми, судова колегія вважає висновок місцевого господарського суду в цій частині правомірним та таким, що відповідає вимогам національного матеріального права.

З огляду на зазначене, доводи Приватного підприємства Адепт-Комплект з цього приводу не приймаються колегією суддів до уваги, також і з тієї підстави, що його поведінка у даному разі є суперечливою, оскільки, з одного боку ним по Актам 1-8 роботи, здійснені підрядником, прийняті у повному обсязі, а з іншого наявна відмова у повному розрахунку за цими актами з формальних підстав.

Щодо відмови суду першої інстанції у задоволенні зустрічних позовних вимог, судова колегія зазначає таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, зі змісту зустрічного позову Приватного підприємства Адепт-Комплект вбачається, що зустрічним позивачем обґрунтовуються його позовні вимоги тим, що підрядником допущено прострочення виготовлення металоконструкцій за договором на загальну суму 7518454 грн., що, відповідно до умов п. 8.3.6 спірного договору підряду має своїм наслідком притягнення останнього до господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування штрафу у розмірі 8% від вартості невчасно виконаних робіт, а саме 601476 грн. 32 коп., на які, зустрічним позивачем, як на грошове зобов`язання, нараховано також 3% річних та інфляційні втрати.

При цьому, на підтвердження своєї правової позиції, зустрічним позивачем до матеріалів позову було додано лист вимогу від 06.07.2021 року №335, направлену замовником електронною поштою на адресу підрядника, з тексту якого вбачається, що замовник вважає, що з боку підрядника не були виконані роботи з виготовлення металоконструкцій на загальну суму 7518454 грн. з ПДВ, таким чином він допустив прострочення виконання робіт, щонайменше на 36 календарних днів, що відповідно до умов п. 8.3.6. договору, тягне за собою застосування штрафу до позивача у розмірі 8% від вартості невчасно виконаних робіт, а саме 601 476 грн. 32 коп.

Переглядаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції в цій частині, судова колегія, зважаючи на принцип змагальності сторін, закріплений процесуальним законодавством та на вимоги норм Господарського процесуального кодексу України у сфері доказів та доказування (ст. 74, 76, 77, 79) вважає висновок місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог правомірним, та таким, що відповідає законодавчим нормам, оскільки лист вимога від 06.07.2021 року №335 без поєднання з іншими письмовими доказами, які можуть свідчити про прострочення виконання робіт підрядником та які відсутні в матеріалах справи, як то акти огляду виконаних робіт, висновки експертів тощо, не може слугувати правовою підставою для задоволення зустрічних позовних вимог та, відповідно, і для задоволення похідних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які в даному випадку взагалі не можуть бути задоволені, оскільки нормами ст.625 Цивільного кодексу України така міра відповідальності передбачена тільки щодо прострочки виконання боржником його договірного грошового зобов`язання.

В той же час таке грошове зобов`язання у вигляді сплати боргу наявне саме у позивача за зустрічним позовом, а штрафні санкції, обумовлені сторонами в договорі, не є безумовним грошовим обов`язком, оскільки застосовуються тільки за рішенням суду при розгляді таких позовних вимог і не відносяться до поняття боргу, що застосоване законодавцем у вищезазначеній нормі права.

Відтак, доводи зустрічного позивача, викладені в апеляційній скарзі з цього приводу, не приймаються колегією суддів до уваги, а рішення суду першої інстанції в цій частині зміни або скасування не потребує.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно висновано про підставність часткового задоволення первісних позовних вимог та відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог, а доводи скаржників, зазначені ними в апеляційних скаргах, є такими, що спростовуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами та висновками суду апеляційної інстанції, викладеними за наслідками перегляду оскаржуваного рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Блок Майстер Україна", м. Київ та Приватного підприємства "Адепт-Комплект", Одеська обл., Лиманський р., смт. Доброслав задоволення не потребують, а рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2023 року у справі №916/1247/23 є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються скаржників.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Блок Майстер Україна", м. Київ та Приватного підприємства "Адепт-Комплект", Одеська обл., Лиманський р., смт. Доброслав на рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2023 року у справі №916/1247/23 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2023 року у справі №916/1247/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 25.09.2023 року.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська А.І. Ярош