ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 вересня 2023 року справа № 903/779/23

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., розглянувши у приміщенні Господарського суду Волинської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи №903/779/23

за позовом: Акціонерного товариства "Райфайзен Банк" (01011, місто Київ, вулиця Генерала Алмазова, будинок 4а, )

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОМ`ЯСНИЙКОМПЛЕКС" (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Чорновола В`ячеслава, будинок 22, нежитлове приміщення 317/1, )

відповідача-2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 238 012, 33 грн.

встановив: Позивач Акціонерне товариство "Райфайзен Банк" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОМ`ЯСНИЙКОМПЛЕКС", ОСОБА_1 та просить суд стягнути солідарно 238 012, 33 грн. заборгованості в т.ч.: 219 720, 09 грн. заборгованості за кредитом, 18 292, 24 грн. заборгованості за відсотками згідно кредитного договору №011/2548/00825793 від 21.02.2020, додаткової угоди №1 до договору від 13.08.2020 та 3570, 18 грн. витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачами кредитного договору №011/2548/00825793 від 21.02.2020 та додаткової угоди №1 до договору від 13.08.2020, в частині своєчасної оплати.

Ухвалою суду від 27.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дана ухвала суду була направлена рекомендованою кореспонденцією повідомленням про вручення поштового відправлення сторонам у справі.

Однак, відповідач 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОМ`ЯСНИЙКОМПЛЕКС" та відповідач 2 - ОСОБА_1 не отримали ухвалу, а отже, належним чином не повідомлені про відкриття провадження у справі за позовом до них.

Ухвала суду від 27.07.2023 була направлена відповідачу 1 за адресою: ( АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення 317/1) та повернута з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОМ`ЯСНИЙКОМПЛЕКС" зареєстрований за адресою: ( АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення 317/1) отже, суд направив ухвалу від 27.07.2023 за місцем його реєстрації.

Ухвала суду від 27.07.2023 була направлена відповідачу 2 за адресою: ( АДРЕСА_3 та повернута з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до відповіді №220919 від 11.09.2023р. із Єдиного державного демографічного реєстру, фізична особа ОСОБА_1 зареєстрований з 20.02.2020р. за адресою: ( АДРЕСА_3 ) отже, суд направив ухвалу від 27.07.2023 за місцем його реєстрації.

Згідно до ч. 4 ст.122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається у суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщено не пізніше, ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені у частині першій статті 121 цього Кодексу.

Ухвалою суду від 12.09.2023 здійснено офіційне оприлюднення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про повідомлення відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОМ`ЯСНИЙКОМПЛЕКС" та відповідача 2 - ОСОБА_1 про розгляд справи №903/779/23 за позовом: Акціонерного товариства "Райфайзен Банк" до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОМ`ЯСНИЙКОМПЛЕКС", відповідача-2: ОСОБА_1 про стягнення 238 012, 33 грн. в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копії ухвал від 27.07.2023 про відкриття провадження у справі №903/779/23 були направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адреси місцезнаходження відповідачів, зазначені в позовній заяві, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Єдиному державному демографічному реєстрі, а саме: відповідача 1 за адресою: (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Чорновола В`ячеслава, будинок 22, нежитлове приміщення 317/1) та відповідача 2 (м. Київ, вулиця Воскресенська, будинок 12 Г, квартира 57).

Проте, зазначені відправлення з трек-номерами 492 та 441 вручені відповідачам не були.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання заявником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Крім цього, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідачі мали право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 27.07.2023 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідачі у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду Волинської області від 27.07.2023, не подали до суду відзивів на позов, а відтак не скористалися наданими їм процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006 року в цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив:

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

21 лютого 2020 року між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство "Райффайзен Банк", що підтверджується витягом із Статуту (позивач, кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОМ`ЯСНИЙКОМПЛЕКС" (попередня назва Товариство з обмеженою відповідальністю "ДХ ТРАНС УКРАЇНА") (відповідач 1, позичальник) було укладено кредитний договір №011/2548/00825793 згідно умов якого кредитор надає позичальнику кредитні кошти в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 400 000,00 гривень строком до 21.02.2022 року, а позичальник зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі - 27,00 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. договору від 21.02.2020 №0112548/00825793 протягом строку фактичного користування кредитом до кінцевого терміну погашення кредиту визначеного п. 1.3. договору включно позичальник зобов`язаний щомісяця сплачувати кредитору проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 27% річних. Розмір процентної ставки може змінюватися в порядку та випадках, передбачених цим договором. У випадку неповернення кредиту в кінцевий термін погашення кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитору проценти, що розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 27% річних та нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом (в т.ч. простроченої з дня, наступного за кінцевим терміном погашення кредиту до дня фактичного погашення кредиту.

Згідно п. 2.3 кредитного договору нарахування процентів за кредитом здійснюється виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. Проценти нараховуються щоденно на залишок фактичної заборгованості за кредитом (в т.ч. простроченої) протягом всього строку користування кредитом. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту (траншу) та не враховується день погашення кредиту в повному обсязі.

Пунктом 3.1. кредитного договору сторонами погоджено, що обов`язковими умовами надання позичальнику кредиту або його частини (траншу) є:

3.1.1 сплата позичальником комісії, зазначеної в підпункті 2.6.1 Договору:

3.1.2 укладання договорів забезпечення відповідно до умов статті 4 Договору;

3.1.3 наявність поточного рахунку;

3.1.4 надання кредитору письмової заяви позичальника про надання кредиту (траншу) за формою, встановленою кредитором, із зазначенням цільового використання, не пізніше кінцевого терміну надання кредиту та за умови, що сума запитаного кредиту, зазначена в заяві не перевищує розмір невикористаного ліміту;

3.1.5 підписання Графіку;

3.1.6 відсутність обставин Дефолту.

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору на умовах договору після виконання позичальником обов`язкових умов, зазначених в пункті 3.1 договору, кредитор на підставі письмової заяви позичальника, яка повинна бути подана не пізніше кінцевого терміну надання кредиту, зобов`язується надати в межах ліміту кредитні кошти з позичкового рахунку шляхом безготівкового перерахування на зазначений позичальником поточний рахунок позичальника в АТ "Райффайзен Банк", для подальшого використання за цільовим призначенням.

Згідно п. 5.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості в порядку, визначеному договором.

Позичальник здійснює повернення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірах згідно з графіком. Ануїтетний платіж включає в себе повернення частини основної суми кредиту та сплату процентів за його користування (п. 5.2 кредитного договору).

Згідно п. 5.3 кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, 21 числа (надалі - дата платежу), та при погашенні заборгованості за кредитом в повному обсязі.

Відповідно до п.п. 8.1.3 п. 8.1 кредитного договору у разі настання обставин дефолту (невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за Договором та/або Договором забезпечення, а також інші обставини, які на думку кредитора свідчать про те, що зобов`язання позичальника за Договором, не будуть виконані) кредитор має право на власний розсуд, без необхідності укладення будь-яких додаткових угод/ договорів про зміни вжити один або декілька заходів, зокрема вимагати дострокового повного/часткового погашення заборгованості.

У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених договором, сторони несуть відповідальність згідно законодавства України та положень договору (п. 11.1. кредитного договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними прийнятих зобов`язань за договором (п. 12.1 кредитного договору).

Додатком №1 від 21.02.2020 до кредитного договору від 21.02.2020 №0112548/00825793, сторони встановили графік погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів.

Додатковою угодою №1 від 13.08.2020 до кредитного договору від 21.02.2020 №0112548/00825793, сторони домовилися, що кінцевий термін погашення кредиту 21.07.2023 та викласти Графік погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів у новій редакції згідно з додатком №1 до цієї додаткової угоди.

З метою забезпечення позичальника за кредитним договором між АТ "Райффайзен Банк" (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) було укладено договір поруки від 21.02.2020р. №011/2548/00825793/П та додатковий договір від 13.08.2020 відповідно до якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань.

На виконання умов кредитного договору позивачем на підставі письмової заяви від 21.02.2020 надано Товариству з обмеженою відповідальністю "АГРОМ`ЯСНИЙКОМПЛЕКС" (попередня назва Товариство з обмеженою відповідальністю "ДХ ТРАНС УКРАЇНА") кредит в сумі 400 000 грн. Відповідно до виписки по рахунку, станом на 21.02.2020 на рахунок відповідача 1 було перераховано кредитні кошти в загальному розмірі 400 000 грн.

Викладені обставини свідчать про те, що кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, надавши позичальнику кредит, згідно з умовами кредитної угоди.

26 травня 2023 року позивач надіслав на адресу позичальника Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОМ`ЯСНИЙКОМПЛЕКС" (попередня назва Товариство з обмеженою відповідальністю "ДХ ТРАНС УКРАЇНА") та на адресу поручителя ОСОБА_1 вимогу №114/5-К-307954 від 26.05.2023р. та вимогу №114/5-К-307960 від 26.05.2023р. відповідно про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, відповідно до якої заборгованість позичальника перед банком станом на 05.04.2023 складає 44 728,03 грн., з них 28 873,78 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 15 854,25 грн. прострочена заборгованість за відсотками. Зазначена сукупна заборгованість станом на 05.04.2023 становить 238 012,33 грн. Доказами направлення вимог виступає список згрупованих відправлень від 26.05.2023, фіскальний чек відділення зв`язку від 26.05.2023. Доказів надання відповіді на вимоги або погашення заборгованості суду не надано.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОМ`ЯСНИЙКОМПЛЕКС" (попередня назва Товариство з обмеженою відповідальністю "ДХ ТРАНС УКРАЇНА" взяті на себе згідно кредитного договору від 21.02.2020 №0112548/00825793 зобов`язання в частині своєчасного повернення банку одержаних кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом не виконав, суму кредиту не оплатив.

Суд встановив, що станом на 05.04.2023 за позичальником перед банком виникла заборгованість в розмірі 238 012, 33 грн. заборгованості в т.ч.: 219 720,09 грн. заборгованості за кредитом, 18 292, 24 грн. заборгованості за відсотками.

Враховуючи вище викладене позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просить стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 238 012, 33 грн.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір. Аналогічне правило випливає із ст. 509 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України ).

Кредит це позичковий капітал банку у грошовій формі, що передається у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України,)

Відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Положеннями ст. 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 1056№ Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відсотки за користування кредитом за своїм характером є платою і підлягають стягненню за весь час користування кредитом.

Відповідно до ст. ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що в даному випадку відносини між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОМ`ЯСНИЙКОМПЛЕКС" (попередня назва Товариство з обмеженою відповідальністю "ДХ ТРАНС УКРАЇНА") носять договірний характер, укладений між ними кредитний договір, предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, договірними сторонами розірваний не був.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з положеннями статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд встановив, що взяті на себе у відповідності до умов кредитного договору від 21.02.2020 №0112548/00825793, зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування (у порядку та строки, визначені договором) Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОМ`ЯСНИЙКОМПЛЕКС" не виконало.

Згідно наведених позивачем у позовній заяві даних, долучених до матеріалів справи розрахунків, документів в їх обґрунтування, заборгованість ТОВ "АГРОМ`ЯСНИЙКОМПЛЕКС" склала 238 012, 33 грн. в т.ч.: 219 720,09 грн. заборгованості за кредитом, 18 292, 24 грн. заборгованості за відсотками.

Суд встановив що суми, котрі входять до ціни позову, зокрема, прострочена заборгованість по основному кредиту та заборгованість по відсотках відповідають фактичним обставинам справи, положенням чинного законодавства, укладеного договору, підтверджуються наявними в матеріалах справи документами, у встановленому порядку не були спростовані чи заперечені, а відтак підлягають до стягнення на користь позивача в судовому порядку.

Одночасно з цим, з метою забезпечення позичальника за кредитним договором між АТ "Райффайзен Банк" (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) було укладено договір поруки від 21.02.2020р. №011/2548/00825793/П та додатковий договір від 13.08.2020 відповідно до якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору, за умовами якого позичальник зобов`язаний: повернути кредит в розмірі 400 000 грн, в порядку, передбаченому кредитним договором, не пізніше 21.07.2023, або іншої дати, визначеної відповідно до умов кредитного договору, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 27% річних або в будь-якому іншому розмірі, зміненому відповідно до умов кредитного договору, у т.ч. на підставі додаткових угод до нього, укладених після набуття чинності цим договором.

Відповідно до п.2.1. договору поруки, у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань, поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань в порядку та строки, встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними забезпеченими зобов`язаннями.

Матеріалами справи підтверджується факт виконання кредитною установою-позивачем положень умов договору поруки в частині направлення письмової вимоги поручителю щодо невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором та необхідності вжиття останніми заходів, спрямованих на погашення кредитної заборгованості, сплату відповідних відсотків. Доказів надання відповіді на вимогу або погашення заборгованості суду не надано.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України).

Частиною 4 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно ст. 543 ЦК України при наявності солідарного зобов`язання боржників, кредитор має право вимагати виконання як від усіх боржників разом, так і від кожного окремо, причому, як повністю, так і в частині боргу.

З огляду на викладені обставини, вимога позивача про стягнення солідарно з відповідачів 238 012, 33 грн. заборгованості в т.ч.: 219 720,09 грн. заборгованості за кредитом, 18 292, 24 грн. заборгованості за відсотками є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, заявлені позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідачів.

Відповідно до ч. 5 ст. 327 ГПК України якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів чи проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях чи рішенням передбачено вчинення кількох дій, видаються декілька наказів, у яких зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 75, 76-80, 123, 129, 232, 236-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОМ`ЯСНИЙКОМПЛЕКС" (43021, м. Луцьк, вул. Чорновола В`ячеслава, 22, нежитлове приміщення 317/1, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в місті Києві 11.12.1997, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9, ) 238 012, 33 грн. заборгованості в т.ч.: 219 720,09 грн. заборгованості за кредитом, 18 292, 24 грн. заборгованості за відсотками.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОМ`ЯСНИЙКОМПЛЕКС" (43021, м. Луцьк, вул. Чорновола В`ячеслава, 22, нежитлове приміщення 317/1, ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9, ) 1785,09 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в місті Києві 11.12.1997, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9, ) 1785,09 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

5. Накази на виконання рішення суду видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя В. М. Дем`як