ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2023м. ХарківСправа № 922/1796/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за первісним позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" (08150, Київська обл., м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 178)
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, буд. 1)
про та за зустрічним позовом до про стягнення 30597945,21 грн. Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, буд. 1) Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" (08150, Київська обл., м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 178) визнання недійсним договору.
за участю представників:

позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - Вітюк В.В.;

відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - Клименко Т.В.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" про стягнення 30597945,21 грн., з яких: заборгованість у розмірі 30000000,00 грн., 3% річних у розмірі 147945,21 грн., інфляційні втрати у розмірі 450000,00 грн.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складається з витрат зі сплати судового збору у розмірі 458969,18 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 3059794,52 грн.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням з боку відповідача взятих на себе зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги №52SKV184-17 від 30.01.2017 та додаткових угод до нього в частині повернення суми поворотної фінансової допомоги.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.05.2023 позовну заяву залишено без руху з огляду на вимоги пункту 8 частини 3 статті 162 ГПК України та встановлено позивачу строк у п`ять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для виправлення недоліків позовної заяви.

15.05.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області зареєстровано заяву про усунення недоліків позовної заяви (вх. №12114), яку досліджено та долучено судом разом із доданими до неї документами до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 13.06.2023 об 11:45.

05.06.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" зареєстровано зустрічну позовну заяву до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" про визнання недійсним договору поворотної фінансової допомоги (вх. №14198), в якій заявник просить суд прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднати вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом, зустрічний позов задовольнити у повному обсязі та визнати недійсним договір про надання поворотної фінансової допомоги №52SKV184-17 від 30.01.2017 укладений між Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз". Крім того, заявник просить суд судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.06.2023 прийнято зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" про визнання недійсним договору поворотної фінансової допомоги (вх. №14198 від 05.06.2023) до спільного розгляду з первісною позовною заявою у справі № 922/1796/23. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 13.06.2023 відкладено підготовче засідання на 27.06.2023 о 10:45 на підставі статті 183, 232, 233 ГПК України.

13.06.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" зареєстровано клопотання про відкладення засідання (вх. №15097).

21.06.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" зареєстровано клопотання про участь в засіданні в режимі відеоконференції (вх. №15937).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.06.2023 клопотання представника АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" про участь в засіданні в режимі відеоконференції (вх. №15937 від 21.06.2023) задоволено та призначено підготовче засідання на 27.06.2023 о 10:45 у режимі відеоконференції.

21.06.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" зареєстровано клопотання про продовження процесуального строку (вх. №16062).

26.06.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" зареєстровано відповідь на відзив на позовну заяву (вх. №16298).

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 27.06.2023 задоволено клопотання представника АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" про продовження процесуального строку та долучено відповідь на відзив на позовну заяву до матеріалів справи на підставі статті 119, 177, 232-233 ГПК України. Також, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представників сторін, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, реалізації засад господарського судочинства, належної підготовки справи до судового розгляду по суті, продовжено строк підготовчого засідання до 01.08.2023 та відкладено підготовче засідання на 18.07.2023 о 12:00 на підставі статті 177, 183, 232-233 ГПК України.

03.07.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" зареєстровано відзив на зустрічну позовну заяву (вх. №17093), який досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 18.07.2023 продовжено строк підготовчого засідання до 18.08.2023 та відкладено підготовче засідання на 01.08.2023 о 10:40 на підставі статті 177, 183, 232-233 ГПК України.

26.07.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" зареєстровано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №19650), в якому просить суд призначити проведення судового засідання на 01.08.2023 о 10:40, у режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.09.2023 клопотання представника АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" про участь в засіданні в режимі відеоконференції (вх. №19650 від 26.07.2023) задоволено та призначено підготовче засідання на 01.08.2023 о 10:40 у режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 01.08.2023 відкладено підготовче засідання 15.08.2023 о 12:00 на підставі статті 183, 232, 233 ГПК України.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 15.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.09.2023 об 11:30.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 12.09.2023 оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи по суті на 19.09.2023 о 10:00.

Представник Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" в судове засідання з`явився, первісну позовну заяву підтримав та просив суд задовольнити. Водночас проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечив та просив суд відмовити в задоволенні з підстав, що викладені у поданих заявах по суті справи.

Представник Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" в судове засідання з`явився, зустрічну позовну заяву підтримав та просив суд задовольнити. Водночас проти задоволення первісної позовної заяви заперечив та просив суд відмовити в задоволенні з підстав, що викладені у поданих заявах по суті справи.

Таким чином, судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи, надано учасникам справи достатньо часу для реалізації ними своїх процесуальних прав, вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Матеріали справи свідчать про достатність доказів для повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи та ухвалення судового рішення у даній справі.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються первісні та зустрічні позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, заслухавши вступне слово присутніх у судовому засіданні представників сторін, суд встановив наступне.

30.01.2017 між Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" (надалі - позивач за первісним позовом, позикодавець) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (надалі - відповідач за первісним позовом, позичальник) було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №52SKV184-17 (надалі - договір).

Пунктом 1.1. договору передбачено, що позикодавець зобов`язується надати, а позичальник отримати та повернути у строки, порядку та на умовах, передбачених договором поворотну фінансову допомогу.

Умовами пункту 1.2. договору визначено, що "поворотна фінансова допомога" має таке значення - сума грошових коштів в національній валюті України, передана позикодавцем позичальникові в користування на строк та згідно з умовами, визначеними договором, які не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

Відповідно до пункту 2.1. договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 32000000,00 гривень.

Пунктом 2.2. договору погоджено, що поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується і проценти не нараховуються.

Відповідно до пункту 2.3. договору поворотна фінансова допомога надається шляхом переказу позикодавцем грошових коштів на поточний рахунок позичальника, вказаний у розділі 9 договору.

Умовами пункту 2.4. договору погоджено, що поворотна фінансова допомога надається на строк з 30 січня 2017 року по 31 березня 2017 року і підлягає поверненню на першу вимогу позикодавця.

Пунктом 2.5. договору передбачено, що поворотна фінансова допомога використовується позичальником на поповнення його обігових коштів та відповідно до Статуту позичальника.

Умовами пункту 3.1. договору погоджено, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню протягом п`яти банківських днів з дня отримання позичальником відповідної вимоги позикодавця, шляхом перерахування грошових коштів з рахунку позичальника на поточний рахунок позикодавця, вказаний в розділі 9 договору, якщо позикодавець до настання строку повернення допомоги не повідомить позичальнику реквізити іншого банківського рахунку для повернення поворотної фінансової допомоги.

Пунктом 7.1. договору визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх підписів печатками і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Відповідно до пункту 7.2. договору за згодою сторін дія договору може бути пролонгована на інший строк, про що має бути укладені додаткова угода до договору.

Пунктом 8.2. договору погоджено, що зміни до договору можуть бути внесені за погодженням сторін, що оформлюється укладанням додаткових угод, які стають невід`ємною частиною договору.

Додатковою угодою №1 від 27.03.2017 до договору про надання поворотної фінансової допомоги №52SKV184-17 від 30.01.2017 сторони погодили внести до договору наступні зміни та доповнення: викласти п. 2.4. розділу 2 договору на наступній редакції: "Поворотна фінансова допомога надається на строк: 30 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року і підлягає поверненню на першу вимогу позикодавця". Також погоджено викласти п. 3.2. розділу 3 договору у наступній редакції: "3.2. Позикодавець має право вимагати дострокового повернення у повному розмірі або частину поворотної фінансової допомоги. Поворотна фінансова допомога підлягає достроковому поверненню протягом трьох банківських днів з дня отримання позичальником відповідної вимоги позикодавця, вказаний в розділі 9 договору, якщо позикодавець до настання повернення допомоги не повідомить позичальнику реквізити іншого банківського рахунку для повернення поворотної фінансової допомоги."

Додатковою угодою №2 від 28.12.2017 до договору про надання поворотної фінансової допомоги №52SKV184-17 від 30.01.2017 сторони погодили внести до договору наступні зміни: викласти п. 2.4. розділу 2 договору у наступній редакції: "2.4. Поворотна фінансова допомога надається на строк: з 30 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року і підлягає поверненню на першу вимогу позикодавця".

Додатковою угодою №3 від 26.12.2018 до договору про надання поворотної фінансової допомоги №52SKV184-17 від 30.01.2017 сторони погодили внести до договору наступні зміни: викласти п. 2.4. розділу 2 договору у наступній редакції: "2.4. Поворотна фінансова допомога надається на строк: з 30 січня 2017 року по 31 грудня 2020 року і підлягає поверненню на першу вимогу позикодавця".

Додатковою угодою №4 від 31.12.2020 до договору про надання поворотної фінансової допомоги №52SKV184-17 від 30.01.2017 сторони погодили внести до договору наступні зміни: викласти п. 2.4. розділу 2 договору у наступній редакції: "2.4. Поворотна фінансова допомога надається на строк: з 30 січня 2017 року по 31 грудня 2021 року і підлягає поверненню на першу вимогу позикодавця".

Додатковою угодою №5 від 30.12.2021 до договору про надання поворотної фінансової допомоги №52SKV184-17 від 30.01.2017 сторони погодили внести до договору наступні зміни: викласти п. 2.4. розділу 2 договору у наступній редакції: "2.4. Поворотна фінансова допомога надається на строк: з 30 січня 2017 року по 31 грудня 2022 року і підлягає поверненню на першу вимогу позикодавця".

Згідно платіжної інструкції №624 від 30.01.2017 позикодавець перерахував на рахунок позичальника погоджену умовами пункту 2.1. договору поворотну фінансову допомогу у розмірі 32000000,00 грн. з відповідним призначенням платежу.

З обставин справи убачається, що 30.03.2017 позичальник здійснив часткове повернення позикодавцю поворотної фінансової допомоги за спірним договором у розмірі 2000000,00 грн., про що свідчить виписка АБ "Кліринговий Дім" по рахунку № НОМЕР_1 з 30.01.2017 по 24.04.2023 по контрагенту "АТ "Харківгаз", а також витяг з оборотно-сальдової відомості АТ "Київоблгаз".

Матеріали справи також свідчать, що у зв`язку з закінченням строку дії спірного договору, позикодавець за допомогою засобів поштового зв`язку листом з описом вкладення направив на адресу позичальника вимогу про повернення поворотної фінансової допомоги вих. №810-СЛ-3199-0223 від 10.02.2023, в якій з викладенням правових та фактичних підстав звернення з вказаною вимогою просив позичальника повернути залишок неповернутої фінансової допомоги у розмірі 30000000,00 грн. протягом п`яти банківських днів з дня отримання вимоги шляхом перерахування на поточний рахунок позикодавця.

У відповідь на зазначену вище вимогу, позичальник листом щодо виконання договору в умовах воєнного стану вих. №335 від 17.02.2023 підтвердив укладення між сторонами договору про надання поворотної фінансової допомоги №52SKV184-17 від 30.01.2017 та отримання від позикодавця поворотну фінансову допомогу у розмірі 30000000,00 грн. Разом з тим, позичальник гарантував повне повернення суми фінансової допомоги та зобов`язався вживати заходи щодо своєчасного та належного виконання договору №52SKV184-17 від 30.01.2017.

Звертаючись з первісною позовною заявою до суду, позивачем за первісним позовом зазначено про належне виконання взятих на себе зобов`язань за договором №52SKV184-17 від 30.01.2017 та укладених додаткових угод до договору шляхом надання позичальнику поворотної фінансової допомоги у розмірі 32000000,00 грн. Водночас зазначено, що позичальником порушено погоджені між сторонами умови спірного договору та здійснено на користь позикодавця лише часткову сплату поворотної фінансової допомоги у розмірі 2000000,00 грн.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як зазначено в статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою, є договором позики, згідно якого за приписами статті 1046 ЦК України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 06.11.2019 у справі №909/51/19 вказав, що ключовою рисою цивільного права є автономія волі сторін, яка знаходить своє втілення у принципі свободи договору.

Свобода договору, як одна із засад цивільного законодавства, сформульована у статтях 6 та 627 ЦК України, у відповідності до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов`язки учасників. Зміст договору становлять умови як ті, що погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові на підставі чинного законодавства.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, укладаючи та підписуючи договір про надання поворотної фінансової допомоги №52SKV184-17 від 30.01.2017 та додаткові угоди до нього, сторони чітко визначили та погодили всі істотні умови договору, взаємні права та обов`язки кожної із сторін.

За приписами статті 173 ГК України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як зазначеного судом вище та погоджено між сторонами пунктом 1.1. договору, позикодавець зобов`язується надати, а позичальник отримати та повернути у строки, порядку та на умовах, передбачених договором поворотну фінансову допомогу.

Відповідно до пункту 2.1. договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 32000000,00 гривень.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно платіжної інструкції №624 від 30.01.2017 позикодавець перерахував на рахунок позичальника погоджену умовами пункту 2.1. договору поворотну фінансову допомогу у розмірі 32000000,00 грн. з відповідним призначенням платежу (т.с. I, а.с. 12).

Таким чином, матеріали справи свідчать про належне виконання позивачем за первісним позовом взятих на себе зобов`язань за договором №52SKV184-17 від 30.01.2017 та укладених додаткових угод до договору шляхом перерахування на рахунок позичальника поворотну фінансову допомоги у розмірі 32000000,00 грн., що також підтверджує та визнає позичальник у листі №335 від 17.02.2023. При цьому позичальник у вказаному листі №335 від 17.02.2023 гарантував повне повернення суми фінансової допомоги та зобов`язався вживати заходи щодо своєчасного та належного виконання договору №52SKV184-17 від 30.01.2017.

Обов`язок позичальника повернути позику врегульований приписами статті 1049 ЦК України, з аналізу приписів частини 1 якої, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із частиною 1, 4 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Із змісту наведеної норми права слідує, що однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі. При цьому коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки.

Верховний Суд у постанові від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц зазначив, що принцип належного виконання зобов`язання полягає в тому, що виконання має бути проведене, зокрема у належний строк (термін).

Умовами пункту 3.1. договору погоджено, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню протягом п`яти банківських днів з дня отримання позичальником відповідної вимоги позикодавця, шляхом перерахування грошових коштів з рахунку позичальника на поточний рахунок позикодавця, вказаний в розділі 9 договору, якщо позикодавець до настання строку повернення допомоги не повідомить позичальнику реквізити іншого банківського рахунку для повернення поворотної фінансової допомоги.

Додатковою угодою №5 від 30.12.2021 до договору про надання поворотної фінансової допомоги №52SKV184-17 від 30.01.2017 сторони погодили внести до договору наступні зміни: викласти п. 2.4. розділу 2 договору у наступній редакції: "2.4. Поворотна фінансова допомога надається на строк: з 30 січня 2017 року по 31 грудня 2022 року і підлягає поверненню на першу вимогу позикодавця".

З обставин справи убачається, що 30.03.2017 позичальник здійснив часткове повернення позикодавцю поворотної фінансової допомоги за спірним договором у розмірі 2000000,00 грн., про що свідчить виписка АБ "Кліринговий Дім" по рахунку № НОМЕР_1 з 30.01.2017 по 24.04.2023 по контрагенту "АТ "Харківгаз", а також витяг з оборотно-сальдової відомості АТ "Київоблгаз".

Матеріалами справи також підтверджено, що у зв`язку з закінченням строку дії спірного договору, позикодавець за допомогою засобів поштового зв`язку листом з описом вкладення скерував на адресу позичальника вимогу про повернення поворотної фінансової допомоги вих. №810-СЛ-3199-0223 від 10.02.2023, в якій з викладенням правових та фактичних підстав звернення з вказаною вимогою просив позичальника повернути залишок неповернутої фінансової допомоги у розмірі 30000000,00 грн. протягом п`яти банківських днів з дня отримання вимоги шляхом перерахування на поточний рахунок позикодавця.

Вище вказана вимога позикодавця була отримана позичальником 16.02.2023, про що свідчить роздруківка з офіційного сайту АТ "Укрпошта" відповідно до трекінгу поштового відправлення №118, що не заперечується позичальником.

У відповідь на зазначену вище вимогу, позичальник листом щодо виконання договору в умовах воєнного стану вих. №335 від 17.02.2023 підтвердив укладення між сторонами договору про надання поворотної фінансової допомоги №52SKV184-17 від 30.01.2017 та отримання від позикодавця поворотну фінансову допомогу у розмірі 30000000,00 грн. Разом з тим, позичальник гарантував повне повернення суми фінансової допомоги та зобов`язався вживати заходи щодо своєчасного та належного виконання договору №52SKV184-17 від 30.01.2017.

З наведеного вище слід дійти висновку, що погоджений умовами пункту 3.1. договору строк повернення позичальником поворотної фінансової допомоги є таким, що настав. Однак матеріали справи не містять доказів, що свідчать про належне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги №52SKV184-17 від 30.01.2017 та додаткових угод до нього в частині повернення решти суми поворотної фінансової допомоги у розмірі 30000000,00 грн.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, згідно приписів статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 525 ЦК України та частини 7 статті 193 ГК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до частини 3 статті 509 ЦК України унормовано, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Нормами частини 1 статті 202 ГК України визначено, що господарське зобов`язання припиняється, окрім іншого виконанням, проведеним належним чином.

Наведене положення законодавства вказує, що коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки. У разі ж коли така сторона порушила умови договору, зобов`язання вважається не виконаним.

Верховний Суд у постанові від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18 зазначив, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Частиною 1 статті 75 ГПК України унормовано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Враховуючи вищевказані обставини, відсутність у матеріалах справи доказів, які б свідчили про повернення позикодавцю решти поворотної фінансової допомоги, суд дійшов висновку, що заявлена первісна позовна вимога про стягнення поворотної фінансової допомоги у розмірі 30000000,00 грн. є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, визнаною позичальником, а тому підлягає задоволенню.

Щодо заявлених первісних позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 147945,21 грн. та інфляційних втрат у розмірі 450000,00 грн. за період з 24.02.2023 по 24.04.2023 на підставі статті 625 ЦК України, суд звертає увагу на наступне.

За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Приписами статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 626 ЦК України).

За змістом наведених норм закону нарахування трьох процентів річних та інфляційних нарахувань входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Заперечуючи проти здійсненого позикодавцем розрахунку 3% річних у розмірі 147945,21 грн. та інфляційних втрат у розмірі 450000,00 грн. за період з 24.02.2023 по 24.04.2023 на підставі статті 625 ЦК України, позичальник посилається на пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (Закон України № 2120-ІХ від 15.03.2022).

Так, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (Закон України № 2120-ІХ від 15.03.2022) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р. за № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" (із змінами), в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (із змінами), який триває до цього часу.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до підпункту 14.1.257 статті 14 ПК України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З аналізу положень пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" та ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги №52SKV184-17 від 30.01.2017 розповсюджується дія пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 06.09.2023 по справі №910/8349/22.

Відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічні за змістом положення містяться у частині 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

З позовної заяви слідує, що позикодавцем здійснено розрахунок та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 147945,21 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 450000,00 грн. за період з 24.02.2023 по 24.04.2023 на підставі статті 625 ЦК України, тобто під час дії в Україні воєнного стану.

Отже, відповідно до вимог пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (Закон України № 2120-ІХ від 15.03.2022) позичальник звільняється від обов`язку сплатити на користь позикодавця заявлені до стягнення 3% річних у розмірі 147945,21 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 450000,00 грн. за період з 24.02.2023 по 24.04.2023 у зв`язку із простроченням позичальника в період дії в Україні воєнного стану.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи, наведені норми права, а також враховуючи правову позицію Верховного Суду, первісні позовні вимоги щодо стягнення 3% річних у розмірі 147945,21 грн., а також інфляційних втрат у розмірі 450000,00 грн. розраховані за період з 24.02.2023 по 24.04.2023 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо зустрічної позовної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.

Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу, і такі способи мають бути доступними й ефективними.

Таким чином, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені нормами статті 215 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2, 3 частини 5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 ЦК України гарантується презумпція правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Така презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

За частиною 3 статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, оспорюваним є правочин, який недійсний в силу визнання його таким судом на вимогу сторони чи заінтересованої особи. Оспорювані правочини викликають передбачені ними правові наслідки до тих пір, доки вони не оскаржені, однак якщо вони заперечуються (оскаржуються) стороною чи заінтересованою особою, то суд за наявності відповідних підстав визнає їх недійсними з моменту їх вчинення.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: незаконність змісту правочину; недотримання форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Відповідно до правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду України від 25.03.2021 у справі № 911/2961/19 при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Отже, відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання оспорюваного правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі №904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, у постанові Верховного Суду України від 11.05.2016 у справі №6-806цс16 тощо.

З огляду на наведене, заявляючи зустрічний позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних правових наслідків.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви позивачем зазначено, що Наглядові ради АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" як позикодавця та АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" як позичальника не давали згоди на укладення договору про надання поворотної фінансової допомоги №52SKV184-17 від 30.01.2017 станом на час його укладення. Стверджує, що оскаржуваний правочин вчинявся від імені позичальника посадовою особою ОСОБА_1 , проте всупереч інтересам товариства. Вказує, що зміст спірного правочину не відповідає справжньому волевиявленню АТ "Харківгаз" як суб`єкта господарювання. Відтак, на думку позивача за зустрічним позовом, вказане свідчить про наявність умислу, домовленості представників сторін під час укладення спірного договору щодо переслідування власних інтересів всупереч інтересам позивача.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України).

Відповідно до частини 1, 3 статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Так, матеріали справи свідчать, що 30.01.2017 між Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз", що має статус платника податку на загальних підставах, в особі Голови правління Дронова Дмитра Сергійовича та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", що має статус платника податку на прибуток на загальних підставах в особі Голови правління Новицького Дмитра Володимировича, що діє на підставі Статуту було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №52SKV184-17, який містить підписи сторін, що скріплено відтисками печаток.

В подальшому між сторонами було укладено низку Додаткових угод №1 від 27.03.2017, №2 від 28.12.2017, №3 від 26.12.2018, №4 від 31.12.2020, №5 від 30.12.2021, які також містять підписи сторін, що скріплені відтисками печаток.

Згідно з пунктом 8.1. договору цей договір, а також будь-які зміни і доповнення до договору є дійсними лише у разі, якщо вони викладені у письмовій формі (в тому числі здійснені у формі обміну факсимільним повідомленням за умови наступного надання оригіналу документу), належним чином підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками.

Пунктом 10.2.3.18 Статуту ПАТ "Київоблгаз" передбачено, що до компетенції Наглядової ради відноситься прийняття рішення про вчинення товариством та/або його дочірніми підприємствами правочину, незалежно від суми щодо: надання товариством та/або його дочірніми підприємствами основних засобів у позичку, одержання й видачі товариством та/або його дочірніми підприємствами фінансової допомоги, гарантій, взяття на себе обов`язків поручителя, укладання кредитних договорів і договорів позики, депозиту, іпотеки, поруки, доручення, заміни сторони у зобов`язанні (переведення боргу, відступлення права вимоги тощо), передачі товариством та/або його дочірніми підприємствами майна в заставу, укладення інших правочинів згідно з якими майно товариства та/або його дочірніх підприємств виступатиме в якості забезпечення.

Пунктом 10.2.3.18 Статуту ПАТ "Харківгаз" передбачено, що до компетенції Наглядової ради відноситься прийняття рішення про вчинення товариством та/або його дочірніми підприємствами правочину, незалежно від суми щодо: надання товариством та/або його дочірніми підприємствами основних засобів у позичку, одержання й видачі товариством та/або його дочірніми підприємствами фінансової допомоги, гарантій, взяття на себе обов`язків поручителя, укладання кредитних договорів і договорів позики, депозиту, іпотеки, поруки, доручення, заміни сторони у зобов`язанні (переведення боргу, відступлення права вимоги тощо), передачі товариством та/або його дочірніми підприємствами майна в заставу, укладення інших правочинів згідно з якими майно товариства та/або його дочірніх підприємств виступатиме в якості забезпечення.

Відповідно до Протоколу №27/01-2017 засідання Наглядової ради Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" від 27.01.2017 Наглядовою радою надано дозвіл на укладення договору щодо надання позивачем за первісним позовом безвідсоткової поворотної фінансової допомоги Публічному акціонерному товариства "Харківгаз" в сумі 32000000,00 грн. Уповноважено Голову Правління або особу, що виконує його обов`язки укласти та підписати відповідний договір щодо надання товариством безвідсоткової поворотної фінансової допомоги відповідно до прийнятого рішення та доручити Голові Правління товариства або особі, що виконує його обов`язки вчинити необхідні дії щодо виконання прийнятого рішення.

Крім того, відповідно до Протоколу №27/01-2017 засідання Наглядової ради Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" від 27.01.2017 Наглядовою радою надано дозвіл на укладення договору щодо отримання товариством безвідсоткової поворотної фінансової допомоги в сумі 32000000,00 грн. з правом отримати вказану суму повністю або частково, чи різними частинами та правом пролонгації договору отримання поворотної фінансової допомоги. Уповноважено Голову Правління товариства або особу, що виконує його обов`язки укласти та підписати відповідний договір щодо отримання товариством безвідсоткової поворотної фінансової допомоги відповідно до прийнятого рішення та доручено Голові Правління товариства або особі, що виконує його обов`язки вчинити необхідні дії щодо виконання прийнятого рішення.

Отже, матеріалами справи спростовуються твердження позивача за зустрічним позовом, що Наглядові ради АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" як позикодавця та АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" як позичальника не давали згоди на укладення договору про надання поворотної фінансової допомоги №52SKV184-17 від 30.01.2017.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що 30.03.2017 позичальник здійснив часткове повернення позикодавцю суму поворотної фінансової допомоги за спірним договором у розмірі 2000000,00 грн., про що свідчить виписка АБ "Кліринговий Дім" по рахунку № НОМЕР_1 з 30.01.2017 по 24.04.2023 по контрагенту "АТ "Харківгаз", витяг з оборотно-сальдової відомості АТ "Київоблгаз", що свідчить про схвалення ним оспорюваного правочину.

Більше того, у зв`язку з закінченням строку дії спірного договору, позикодавець за допомогою засобів поштового зв`язку листом з описом вкладення направив на адресу позичальника вимогу про повернення поворотної фінансової допомоги вих. №810-СЛ-3199-0223 від 10.02.2023, в якій з викладенням правових та фактичних підстав звернення з вказаною вимогою просив позичальника повернути залишок неповернутої фінансової допомоги у розмірі 30000000,00 грн. протягом п`яти банківських днів з дня отримання вимоги шляхом перерахування на поточний рахунок позикодавця.

У відповідь на зазначену вище вимогу, позичальник листом щодо виконання договору в умовах воєнного стану вих. №335 від 17.02.2023 за підписом Голови правління Бистрай Анатолія підтвердив укладення між сторонами договору про надання поворотної фінансової допомоги №52SKV184-17 від 30.01.2017 та отримання від позикодавця поворотну фінансову допомогу у розмірі 30000000,00 грн. При цьому позичальник гарантував повне повернення суми фінансової допомоги та зобов`язався вживати заходи щодо своєчасного та належного виконання договору №52SKV184-17 від 30.01.2017.

З огляду на наведене, твердження позивача за зустрічним позовом про те, що спірний правочин вчинявся від імені позичальника посадовою особою ОСОБА_1 , проте всупереч інтересам товариства, що не відповідає справжньому волевиявленню Акціонерного товариства "Харківгаз" як суб`єкта господарювання також спростовуються матеріалами справи та за своїм сутнісним змістом є суперечливими.

Звертаючись до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 по справі № 145/2047/16 суд зазначає, що в праві України доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи, та базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої - принцип добросовісності. Поведінка є такою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, якщо вона не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона правовідносин розумно покладалася на ці заяви чи попередню поведінку.

Принцип добросовісності - це стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанови Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 918/1045/20, від 06.10.2021 у справі № 925/1546/20).

За змістом частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Суд додатково враховує, що в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №910/12787/17 викладено правову позицію, відповідно до якої особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Об`єднана палата звертає увагу, що як порушення розуміється такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому, відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/15262/18, від 03.03.2020 у справі №910/6091/19).

Отже, при розгляді позову про визнання недійсним оспорюваного правочину суд має встановити чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення, а не лише наявність підстав, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним.

Однак у даному разі судом не встановлено та позивачем за зустрічним позовом не доведено конкретні факти порушення його майнових прав та законних інтересів оспорюваним договором, так само як і не доведено, що внаслідок визнання спірного договору недійсним, майнові права позивача за зустрічним позовом буде захищено та відновлено.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у даному випадку порушень приписів статті 203 ЦК України щодо загальних вимог укладення правочинів та відсутність правових підстав недійсності правочину, наведених у статті 215 ЦК України, а спірний договір є правомірним в силу презумпції правомірності правочину, закріпленого у статті 204 ЦК України, що свідчить про безпідставність та недоведеність зустрічної позовної заяви.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню. Водночас у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

З приводу інших аргументів, доводів та міркувань сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункту 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

Таким чином, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі та доречні питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями статті 129 ГПК України та враховуючи висновки суду про часткове задоволення первісного позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, враховуючи висновку суду про відмову у задоволенні зустрічного позову, витрати зі сплати судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на позивача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, буд. 1, ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" (08150, Київська обл., м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 178, ) заборгованість у розмірі 30000000,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 450000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти первісного позову - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено "28" вересня 2023 р.

Суддя Г.І. Сальнікова