РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2023Справа № 910/10944/23

за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська»

про стягнення 176 469,28 грн

Суддя Картавцева Ю.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» про стягнення 176 469,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору на послуги водопостачання та водовідведення № 02920/5-03 від 12.08.2003 у частині оплати наданих послуг, з огляду на що позивач просить суд стягнути 176 469,28 грн, з яких: 148 365,08 грн основного боргу, 1 430,63 грн 3% річних, 7 520,31 грн інфляційних втрат, 11 735,01 грн пені та 7 418,25 грн штрафу.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2023 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

09.08.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

22.08.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

01.09.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення.

13.09.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на заперечення.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, відповіді на відзив та відповіді на заперечення та відповідачем у відзиві та запереченнях, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник, позивач) та Відкритим акціонерним товариством «Птахофабрика Київська» (в подальшому - Товариство з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська») (абонент, відповідач) укладено Договір на послуги водопостачання та водовідведення № 02920/5-03 від 12.08.2003 (далі - Договір), відповідно до п.1.1. якого Постачальник зобов`язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а Абонент зобов`язується розраховуватися за вищезазначені послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994р. №65 (надалі Правила).

Згідно з п. 3.1. Договору кількість води, що подається Постачальником та використовується Абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих Постачальником. Зняття показників водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником Постачальника спільно з представником Абонента. Для абонентів із стабільним об`ємом водоспоживання (або незначним коливанням), зняття показників може здійснюватися один раз на квартал.

Відповідно до п. 3.3. Договору кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показниками водолічильника та інших способів визначення об`ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності з п. 21.2 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селищах України.

Абонент в кінці кожного кварталу направляє до Постачальника свого повноважного представника з письмовою інформацією, відповідно з додатком №1 даного договору, щодо об`єму спожитих ним послуг з водопостачання (водовідведення), за останні три місяці, для проведення звірки розрахунків з Постачальником та підписання відповідного акту. У разі невиконання даної умови договору, об`єм спожитих послуг за відповідний період приймається Абонентом з даними Постачальника (п. 2.3. Договору).

Згідно з п. 3.5. Договору Абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому органами виконавчої влади у п`ятиденний термін з дня представлення Постачальником платіжних документів до банківської установи. Постачальник інформує Абонента про розмір діючих тарифів у платіжних документах, що направляються щомісячно до банківської установи Абонента.

У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг Абонент зобов`язаний у 5-ти денний термін з дня представлення Постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки розрахунків та підписання відповідного акту в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані Постачальника вважаються прийнятими Абонентом (п. 3.6. Договору).

Також, сторонами підписано Додаток №2 від 30.09.2003 до Договору, в якому визначено особовий рахунок: 226 - 10; адреса споживача: пр-кт Броварський, 89а; тип, № та стан лічильника: ВСКМ-32 №1222 працюючий.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з Планового наряду №3001034 від 30.01.2018 абоненту за адресою пр-кт Броварський, 89а (споживач гуртожиток №1 (хв)) встановлено лічильник води №02234582 тип МТQN6K-32 з показниками 38 436 м3. Представник абонента: комендант Щекотиліна Любов Миколаївна. Особовий рахунок: 226 - 10.

Відповідно до змісту Актів №3-226-10, підмаршрут 226_30 обстеження та зняття показань з вузла обліку за серпень 2022 - лютий 2023, які зі сторони абонента підписані Щекотиліною Л.М., з приладу обліку №02234582 МТQN6K-32 знято наступні показання: 61224 (серпень 2022), 61971 (вересень 2022), 62591 (жовтень 2022), 63204 (листопад 2022), 63733 (грудень 2022), 64357 (січень 2023) та 64 928 (лютий 2023).

Відповідно до реєстру дебетових повідомлень з 01.08.2022 по 31.03.2023, який додано до Довідки АТ «Комінбанку» №95/2233 від 19.04.2023 постачальник надіслав абоненту дебетові повідомлення на загальну суму 129 405,46 грн за серпень - грудень 2022 та лютий - березень 2023.

Постачальник звернувся до абонента з вимогою про сплату заборгованості №5602/12/8/02-23 від 13.06.2023, у якій вимагав оплатити заборгованість у розмірі 148 365,08 грн протягом 7 днів з дня отримання даної вимоги (докази направлення містяться в матеріалах справи).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем умов Договору на послуги водопостачання та водовідведення № 02920/5-03 від 12.08.2003 у частині оплати наданих послуг, з огляду на що позивач просить суд стягнути 176 469,28 грн, з яких: 148 365,08 грн основного боргу за період серпень 2022 - березень 2023, 1 430,63 грн 3% річних, 7 520,31 грн інфляційних втрат, 11 735,01 грн пені та 7 418,25 грн штрафу.

Відповідач у відзиві та запереченнях заперечує проти задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне: позовну заява пред`явлена до неналежного відповідача; в матеріалах справи відсутні докази повноважень особи Щекотиліної та відповідачем не надавались повноваження для зняття показників приборів обліку; позивачем до розрахунків обсягів спожитих послуг включено ряд об`єктів які не належать відповідачу; постачальником не надавались абоненту рахунки на оплату.

Позивач у відповіді на відзив та відповіді на заперечення проти доводів відповідача заперечує та зазначає, що позовна заява пред`явлена до належного відповідача, оскільки, відбулася лише зміна найменування юридичної особи відповідача, ідентифікаційний код абонента не змінювався; Щекотиліна Л.М. є уповноваженою особою на підписання актів обстеження та зняття показань з вузла обліку; постачальник направляв рахунки на оплату відповідно до умов п. 3.5. Договору та відповідач не повідомляв про незгоду щодо кількості та вартості отриманих послуг.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням та/або централізованим водовідведенням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов`язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення; об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об`єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та/або централізованого водовідведення водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності; індивідуальними і колективними споживачами житлово-комунальних послуг, визначеними Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Положеннями статті 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", зокрема, передбачено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Як встановлено судом, між ВАТ «АК «Київводоканал» (ідентифікаційний код: 03327664) та ВАТ «Птахофабрика Київська» (в подальшому - Товариство з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська») (ідентифікаційний код: 05513187) укладено Договір на послуги водопостачання та водовідведення № 02920/5-03 від 12.08.2003, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а Абонент зобов`язується розраховуватися за вищезазначені послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994р. №65.

Згідно п. 1, 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності); ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (далі - ідентифікаційний код).

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ідентифікаційним кодом юридичної особи відповідача є 05513187, який відповідає коду абонента, з яким позивачем було укладено Договір, що спростовує доводи ТОВ «Птахофабрика Київська» щодо пред`явлення позову до неналежного відповідача.

Судом було встановлено, що постачальник надав абоненту послугу з постачання питної води та водовідведення за серпень 2022 у розмірі 624,00 м3, вересень 2022 - 747,00 м3, жовтень 2022 - 620,00 м3, листопад 2022 - 613,00 м3, грудень 2022 - 529,00 м3, січень 2023 - 624,00 м3, що підтверджується актами обстеження та зняття показань з вузла обліку, які зі сторони абонента підписані Щекотиліною Л.М.

При цьому, суд не бере до уваги доводи відповідача про неналежність наданих позивачем доказів (підписання актів зі сторони абонента неуповноваженим представником), оскільки, обставина надання послуг за Договором підтверджується належними доказами, при цьому матеріали справи не містять доказів незгоди абонента щодо кількості або вартості отриманих послуг та направлення повноважного представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки розрахунків та підписання відповідного акту у 5-ти денний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи відповідно до положень п. 3.6. Договору.

Щодо твердження відповідача про безпідставне включення до розрахунку обсягів спожитих послуг ряду об`єктів, які не належать відповідачу, зокрема, «Бібліотека», «Ощадбанк» та «Гуртожиток №1», суд зазначає, що відповідно до розрахунків (основні нарахування, перерахунки) обсягів спожитих послуг з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, водовідведення атмосферних опадів та додаткових послуг на об`єктах споживача за 08.2022 - 12.2022 та 03.2023, постачальником абоненту нараховувалась плата за надані послуги по об`єкту Гуртожиток №1 (ХВ). Позивачем та відповідачем знімались показники з приладу обліку №02234582 тип МТQN6K-32, по об`єкту Гуртожиток №1 (ХВ) за адресою пр-кт Броварський, 89а, який було визначено відповідачем у додатку №2 до Договору.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість тверджень відповідача.

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач зазначає, що рахунки на оплату послуг централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, водовідведення атмосферних опадів та додаткових послуг відповідачу не виставлялись та не надходили.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що постачальником відповідно до п. 3.5. Договору надсилались платіжні документи до банківської установи, з огляду на що суд відхиляє дані доводи відповідача.

Відтак, суд, враховуючи умови п. 3.5. Договору, а також обставину пред`явлення вимоги про сплату заборгованості, дійшов висновку, що строк оплати наданих послуг на суму 148 365,08 грн є таким, що настав.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів сплати позивачу грошових коштів у розмірі 148 365,08 грн, не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності його обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, у зв`язку з чим суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості у розмірі 148 365,08 грн, а відтак, задоволення позовних вимог у цій частині.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 7 520,31 грн інфляційних втрат та 1 430,63 грн 3% річних.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивачем нараховано інфляційні втрати та 3% річних наступним чином: 1) на суму 18 959,62 грн за період 15.08.2022 - 31.03.2023 у розмірі 1 956,63 грн та 355,30 грн відповідно; 2) на суму 22 696,85 грн за період 13.09.2022 - 31.03.2023 у розмірі 2 069,95 грн та 371,23 грн; 3) на суму 18 838,08 грн за період 30.10.2022 - 31.03.2023 у розмірі 940,07 грн та 235,35 грн; 4) на суму 18 625,39 грн за період 15.11.2022 - 31.03.2023 у розмірі 834,42 грн та 208,20 грн; 5) на суму 16 073,14 грн за період 21.12.2022 - 31.03.2023 у розмірі 568,30 грн та 132,11 грн; 6) на суму 18 959,62 грн за період 21.02.2022 - 31.03.2023 у розмірі 514,56 грн та 59,22 грн; 7) на суму 17 349,26 грн за період 26.02.2022 - 31.03.2023 у розмірі 383,42 грн та 47,06 грн; 8) на суму 16 863,12 грн за період 15.03.2023 - 31.03.2023 у розмірі 259,95 грн та 22,18 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає наступне.

Так у розрахунках інфляційних втрат та 3% річних за 1 - 3 періоди нарахування є обґрунтованим та арифметично правильними. Також, є обґрунтованим розрахунок 3% річних за 4 та 5 період.

Водночас, здійснивши перерахунок інфляційних втрат за 4 та 5 період суд зазначає, що суми інфляційних втрат складають 833,60 грн та 486,72 грн, а отже підлягають частковому задоволенню у визначених сумах.

Щодо розрахунку за 6 період (за січень 2023), суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази пред`явлення позивачем платіжного документа до банківської установи за січень 2023, відтак, враховуючи дату пред`явлення вимоги та строк нарахування інфляційних втрат та 3% річних, зазначені суми коштів за вказаний період стягненню з відповідача не підлягають.

Стосовно 7 та 8 періоду суд зазначає, що обґрунтованим періодом нарахування інфляційних втрат та 3% річних є з 26.02.2023 - 31.03.2023 та з 15.03.2023 - 31.03.2023 відповідно, разом з цим, незважаючи на невірно визначені періоди нарахування, суми інфляційних втрат та 3% річних за вказані періоди підлягають задоволенню у визначених позивачем розмірах, оскільки, розрахунок здійснено арифметично правильно.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 7 520,31 грн інфляційних втрат та 1 430,63 грн 3% річних підлягають частковому задоволенню, а саме, 6 826,39 грн та 1 371,43 грн відповідно.

Позивачем, також, заявлено до стягнення з відповідача 11 735,01 грн пені та 7 418,25 грн штрафу.

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно п. 4.1. Договору за безпідставну відмову від оплати наданих послуг Абонент сплачує штраф у розмірі 5% від несплаченої суми.

Відповідно до п. 4.2. Договору за несвоєчасну оплату послуг Абонент сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Водночас, відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17 березня 2020 року, що набрав чинності 17.03.2020, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин.

У договорі на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі № 19184/5-06 від 17.04.2018 Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" є виконавцем послуги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» є споживачем зазначеної послуги.

Таким чином, дія підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17 березня 2020 року в частині правовідносин, що виникли на підставі Договору на послуги водопостачання та водовідведення № 02920/5-03 від 12.08.2003 розповсюджується на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що нарахування позивачем 11 735,01 грн пені та 7 418,25 грн штрафу за несвоєчасне здійснення платежів за надані ПрАТ «АТ «Київводоканал» послуги у період з 01.08.2022 по 31.03.2023 є необґрунтованим, оскільки суперечить Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» (03680, м. Київ, вул. Заболотного академіка, 150, прим. 17; ідентифікаційний код: 05513187) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, місто Київ, вулиця Лейпцизька, будинок 1-А; ідентифікаційний код 03327664) 148 365 (сто сорок вісім тисяч триста шістдесят п`ять) грн 08 коп. основного боргу, 1 371 (одна тисяча триста сімдесят одна) грн 43 коп. 3% річних, 6 826 (шість тисяч вісімсот двадцять шість) грн 39 коп. інфляційних втрат та 2 381 (дві тисячі триста вісімдесят одна) грн 23 коп. судового збору.

3. У іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева