ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/3290/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "QUANTA SYSTEM" (61057, Харківська обл., м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 8)
до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (61037, Харківська обл., м. Харків, пр. Героїв Харкова, будинок 199)
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "QUANTA SYSTEM" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства Українські енергетичні машини, в якому просить:

- Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "Українські енергетичні машини" (місцезнаходження Україна, 61037, Харківська обл., місто Харків, пр. Героїв Харкова, будинок 199; Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю QUANTA SYSTEM (місцезнаходження: Україна, 61057, Харківська область, місто Харків, вулиця Чернишевська, будинок 8; ) заборгованість за Договором про надання послуг № 217- 01/21 від 02.03.2021 у розмірі 82 681,62 грн, з яких 59 760 грн. 00 коп. сума основного боргу; 21 794 грн. 99 коп. - сума інфляційних втрат; 1 126 грн. 63 коп. сума 1% річних від простроченої заборгованості;

- Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "Українські енергетичні машини" (місцезнаходження Україна, 61037, Харківська обл., місто Харків, пр. Героїв Харкова, будинок 199; Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю QUANTA SYSTEM (місцезнаходження: Україна, 61057, Харківська область, місто Харків, вулиця Чернишевська, будинок 8; ) суму сплаченого судового збору та суму судових витрат, які позивач поніс, у зв`язку із розглядом справи.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем - АТ "Українські енергетичні машини" (який, як зазначає позивач, є правонаступником АТ "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ") зобов`язань щодо оплати за надані послуги за Договором про надання послуг № 217- 01/21 від 02.03.2021, укладеним між ТОВ "QUANTA SYSTEM" (Виконавець) та АТ "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" (Замовник).

25.07.2021 через систему Електронний суд представником позивача подано клопотання про долучення доказів за вх. № 19554, а саме доказів сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3290/23. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

10.08.2023 відповідачем через систему Електронний суд» подано відзив на позовну заяву за вх. № 21266, в якому відповідач заперечуючи проти позову вказує, що позивачем не було надано до матеріалів справи доказів на підтвердження того, що АТ "Українські енергетичні машини" є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ "Завод "Електроважмаш". На даний час АТ "Завод "Електроважмаш" перебуває "в стані припинення", проте, запис про його припинення та відповідно про його правонаступників до вказаного реєстру не внесено. Також відповідач зазначає, що ним не порушено права позивача, оскільки предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "QUANTA SYSTEM" до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" про стягнення боргу за договором про надання послуг, що укладений між позивачем та Акціонерним товариством «Завод «Електроважмаш», а отже належним відповідачем по справі має бути саме Акціонерне товариство «Завод «Електроважмаш», а АТ "Українські енергетичні машини" не є правонаступником замовника за договором.

Разом з цим, у разі неврахування доводів щодо правонаступництва, відповідач просить: врахувати наявність у нього форс-мажорних обставин із 24.02.2022 р.; наведені контррозрахунки інфляційних втрат і одного відсотка річних; не нараховувати інфляційні втрати та відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання починаючи з 24 лютого 2022 року; не стягувати з відповідача відсотки річних та інфляційні втрати у розмірі більшому, ніж 10% (десять відсотків) від підрахованого відповідачем у контррозрахунках, наведених у відзиві.

Позивач відповіді на відзив не надав.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

02.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «QUANTA SYSTEM», в особі генерального директора Антоненко А.В. (далі Позивач) та Державним підприємством «ЗАВОД ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» було укладено договір про надання послуг № 217-01/21 (далі Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, в порядку та на умовах визначених цим Договором, Виконавець зобов`язується надавати Замовнику за плату послуги зазначені в прейскуранті (Додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п.1.2. Договору, згідно національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник», затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23.12.2015 р. № 1749, зазначаються кодом 50310000-1 «Технічне обслуговування і ремонт офісної техніки».

Відповідно до п.2.3 Договору, здавання послуг Виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформлюється Актом приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до п. 2.5. Договору, підписання Акта приймання-передачі послуг представником Замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку.

Згідно із п.5.2. Договору, Замовник здійснює оплату протягом 45 календарних днів з моменту підписання Сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем виконано свої обов`язки за Договором про надання послуг № 217- 01/21 від 02.03.2021 в повному обсязі, що підтверджується підписаними сторонами Договору Актами надання послуг № 1087 від 15.06.2021 на суму 21 390,00 грн, № 1297 від 15.07.2021 на суму 18 990,00 грн, № 1560 від 26.08.2021 на суму 19380,00 грн.

В той же час, в матеріалах справи відсутні докази оплати послуг за договором № 217- 01/21 від 02.03.2021 на загальну суму 59 760, 00 грн.

Позивач зазначає, що згідно з умовами угоди від 17.09.2021 про заміну сторони правонаступником до Договору № 217-01/21 від 02.03.2021 ДП «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» було реорганізовано в АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ», з переходом до останнього усіх прав та обов`язків Замовника за Договором № 217-01/21 від 02.03.2021 р. починаючи з 27.08.2021.

20.09.2021 року АТ «ЗАВОД ЕЛЕТРОВАЖМАШ» повідомило листом вих.№ 261-22/126 Позивача про те, що 08.09.2021 Фондом державного майна України, як державним органом приватизації, який здійснює повноваження загальних зборів АТ «Завод «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ», було прийнято рішення про припинення акціонерного товариства шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» () та запропоновано Позивачеві звернутись із кредиторськими вимогами до АТ «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ».

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «QUANTA SYSTEM» та АТ «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» було підписано Акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 по 01.10.2021, згідно якого заборгованість АТ «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» перед ТОВ «QUANTA SYSTEM» складає 59 760,00грн.

Після звернення з відповідними кредиторськими вимогами від 01.10.2021, за підписом Голови комісії з припинення АТ «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» було надано лист-відповідь вих.№261-22/585 від 30.12.2021 про те, що зобов`язання перед ТОВ «QUANTA SYSTEM» будуть включені до передавального акту відповідно до бухгалтерського обліку АТ «Завод «Електроважмаш».

Також позивач зазначає, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 за № 1005-р «Про погодження реорганізації акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» шляхом приєднання до акціонерного товариства «Турбоатом» погоджено пропозицію Фонду державного майна щодо реорганізації Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» () після завершення перетворення Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» у процесі приватизації шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Турбоатом» (код згідно з ) та зобов`язано Фонд державного майна здійснити комплекс заходів і процедур, пов`язаних із приєднанням Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» до Акціонерного товариства «Турбоатом» відповідно до вимог законодавства. Пунктом 1 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 № 1228- р визначено, що функції з управління корпоративними правами, що належать державі у статутному капіталі Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (код згідно з ), здійснює Кабінет Міністрів України. Відповідно до п. 3 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 № 1228-р, зобов`язано Фонд державного майна забезпечити у тижневий строк після завершення процедури приєднання Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (але не пізніше 28 грудня 2021 року) передачу в управління Кабінету Міністрів України пакета акцій у розмірі 75,22407664 відсотка, що належить державі у статутному капіталі Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини". Отже, Кабінетом Міністрів України погоджено проведення процедури реорганізації Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" () шляхом приєднання до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (попередня назва - Акціонерне товариство «Турбоатом», ). Відповідно до п. 1.4 Статуту Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" у новій редакції, яку затверджено позачерговими загальними зборами Товариства, які відбулись 28.07.2022 (протокол № 33 від 08.08.2022), що є у вільному доступі на офіційному сайті Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" за адресою: https://ukrenergymachines.com/investors/3519, Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" є правонаступником всіх прав і обов`язків Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" внаслідок приєднання останнього до Товариства відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 за № 1005-р «Про погодження реорганізації акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» шляхом приєднання до акціонерного товариства «Турбоатом».

Зважаючи на вказане, позивач вважає, що усі зобов`язання Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш», у тому числі за спірним договором про надання послуг № 217-01/21 від 02.03.2021 перейшли до його правонаступника Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини".

В той же час, оскільки відповідачем зобов`язання з оплати послуг за Договором № 217-01/21 від 02.03.2021 виконані не були, позивач звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 82 681,62 грн, з яких: 59 760, 00 грн. сума основного боргу; 21 794,99 грн. - сума інфляційних втрат; 1 126,63 грн. сума 1% річних від простроченої заборгованості.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Позивач стверджує, що станом на дату подання позову Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш" приєднано до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", до якого перейшли усі зобов`язання Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш", у тому числі за спірним договором про надання послуг № 217-01/21 від 02.03.2021.

Правонаступництво - це перехід суб`єктивного права від однієї особи до іншої. Правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи може мати місце у разі коли до правонаступника переходить певне право кредитора чи обов`язок боржника. Здійснення правонаступництва є результатом наявності визначеного юридичного складу, тобто сукупності юридичних фактів, необхідних і достатніх для того, щоб отримати відповідний ефект - наступництво в правах та обов`язках. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва, господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Для процесуального правонаступництва юридичної особи необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №264/5957/17).

Відповідно до частини першої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. Процесуальне правонаступництво фактично слідує за матеріальним. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Статтею 106 Цивільного кодексу України передбачено, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання.

Порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення регламентовано статтею 107 Цивільного кодексу України, за приписами якої кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом. Після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до Єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників.

Отже, законодавець визначив дві форми припинення юридичної особи - в результаті реорганізації або в результаті ліквідації, а також визначив наслідки припинення юридичної особи в результаті реорганізації, які, на відміну від припинення юридичної особи в результаті ліквідації, полягають, зокрема у переході майна, прав і обов`язків до правонаступників. Таким чином, у разі реорганізації юридичної особи шляхом її приєднання факт настання правонаступництва безпосередньо пов`язаний з моментом передання прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника.

У разі реорганізації юридичної особи шляхом приєднання складається передавальний акт, який має містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань юридичної особи, що припиняється.

У вирішенні питань, пов`язаних з таким правонаступництвом, судам необхідно здійснювати аналіз доказів переходу відповідних прав і обов`язків (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2020 у справі №910/4656/14).

Так, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 26.08.2021 Державне підприємство "Завод "Електроважмаш" () було реорганізовано в Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш" ().

26.08.2021 Кабінетом Міністрів України було видано розпорядження №1005-р "Про погодження реорганізації акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" шляхом приєднання до Акціонерного товариства "Турбоатом", відповідно до якого визначено погодитися з пропозицією Фонду державного майна щодо реорганізації Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" (код згідно з ) після завершення перетворення Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" у процесі приватизації шляхом приєднання до Акціонерного товариства "Турбоатом" (); Фонду державного майна здійснити комплекс заходів і процедур, пов`язаних із приєднанням Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" до Акціонерного товариства "Турбоатом" відповідно до вимог законодавства".

Згідно з відомостями Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 05762269 зареєстрована юридична особа: Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини".

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш" знаходиться в стані припинення, 17.09.2021, 001089799, шляхом внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації.

Разом з цим, суд звертає увагу, що обставини щодо правонаступництва Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" були предметом дослідження судів у справі №922/3979/21 на стадії заміни сторони спору (АТ "Завод "Електроважмаш") на його правонаступника АТ "Українські енергетичні машини", на стадії виконання рішення суду та видачі наказу.

У відповідності до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З обставин зазначеної справи №922/3979/21, встановленими в ухвалі Господарського суду Харківської області від 25.07.2022, залишеної без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.11.2022 та постановою Верховного Суду від 16.03.2023, вбачається, що згідно з п. 1 Передавального акту від 01.12.2021 правонаступництво щодо майна, усіх залишків, прав та обов`язків АТ "Завод "Електроважмаш" переходить правонаступнику - АТ "Українські енергетичні машини" з моменту затвердження даного Передавального акту з 01.12.2021.

Відповідно до п. 4 Передавального акту всі підтверджені належним чином права, обов`язки, зобов`язання АТ "Завод "Електроважмаш", що приєднується, а також права, обов`язки, зобов`язання інших осіб в частині правовідносин з АТ "Завод "Електроважмаш", що приєднується, переходять в повному обсязі до АТ "Українські енергетичні машини" - правонаступника навіть у випадку, якщо вони мали (матимуть) місце після дати складання Передавального акту або з будь-яких причин не були включені в Передавальний акт.

Передавальний акт затверджено АТ "Українські енергетичні машини" та Фондом державного майна України.

Отже, згідно вказаного передавального акту усі активи, зобов`язання, майно, права та обов`язки АТ "Завод "Електроважмаш", що приєднується, передаються товариству-правонаступнику, а саме, АТ "Українські енергетичні машини" в порядку та на умовах, встановлених чинним законодавством України з дати затвердження та підписання передавального акта.

Протоколом позачергових загальних зборів АТ "Українські енергетичні машини" (попередня назва АТ "Турбоатом") від 03.12.2021 №31/2021 та протоколом №4 про підсумки голосування на позачергових загальних зборах (крім кумулятивного голосування) від 03.12.2021 прийнято рішення, зокрема, про затвердження Передавального акту між Акціонерним товариством "Завод "Електроважмаш" та Акціонерним товариством "Українські енергетичні машини" станом на 31.10.2021 року; уповноважено генерального директора Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (з правом передоручення) на підписання передавального акта, затвердженого рішенням цих позачергових загальних зборів.

Також вказаним протоколом прийнято рішення про затвердження договору про приєднання Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини"; уповноважено генерального директора Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (з правом передоручення) на підписання договору про приєднання Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш».

Вказані протоколи позачергових загальних зборів із протоколами про підсумки голосування знаходяться у відкритому доступі на офіційному сайті АТ "Українські енергетичні машини" за посиланням https://ukrenergymachines.com/investors/229/230/8171,https://ukrenergymachines.com/investors/229/231/8169.

Відповідно до п. 1.4 Статуту Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» (нова редакція), затвердженого протоколом річних загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини», які відбулись 25.04.2023 року, №36 від 01.05.2023 року, Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» є правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» внаслідок приєднання останнього до Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 №1005-р «Про погодження реорганізації Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Турбоатом».

Відповідний статут також знаходиться у вільному доступі на офіційному сайті відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що у спірних правовідносинах правонаступництво щодо майна, усіх залишків, прав та обов`язків Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" перейшло правонаступнику - Акціонерному товариству "Українські енергетичні машини" з моменту затвердження Передавального акту, а саме з 01.12.2021.

Що стосується доводів відповідача про те, що станом на даний час АТ "Завод "Електроважмаш" перебуває "в стані припинення", проте запис про його припинення до вказаного реєстру не внесено, суд зазначає таке.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.09.2020 у справі № 296/443/16-ц (провадження №61-16634сво19) дійшов висновку про те, що у статтях 104 та 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.

У частині восьмій статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Водночас при відповідній реорганізації не має значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків, адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.01.2022 у справі №922/347/21, від 16.03.2023 у справі №922/3979/21 та від 08.06.2023 у справі №911/343/22.

Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №910/5953/17.

А отже, суд наголошує, що чинне законодавство не містить загальної норми щодо моменту виникнення універсального правонаступництва юридичної особи, внаслідок приєднання.

Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а всієї їх сукупності. Тобто, при універсальному правонаступництві до правонаступника чи правонаступників переходить усе майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать (незалежно від їх виявлення на момент правонаступництва), на підставі передавального акта. Наведені обставини передують внесенню запису до Реєстру про припинення юридичної особи, яка припиняється в результаті реорганізації.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.06.2020 у справі №910/5953/17, якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями. При цьому, Велика Палата Верховного Суду в зазначеній постанові визнала помилковим висновок попередніх судових інстанцій про те, що правонаступництво не відбулося за відсутності в Реєстрі запису про припинення юридичної особи, яка реорганізовувалася.

Отже, для вирішення питання щодо можливості процесуального правонаступництва суд у кожному конкретному випадку має аналізувати фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права, зокрема відомості первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення, перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2020 у справі №922/817/18, від 08.02.2023 у справі №910/16900/19, від 18.03.2023 у справі №922/3979/21.

Ураховуючи встановлені судом обставини, у контексті застосування статей 104, 107 Цивільного кодексу України, та беручи до уваги не визначений момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється у зв`язку з реорганізацією, суд вважає, що з моменту складання та затвердження передавального акта обставини щодо завершення/незавершення певних процедур, зокрема, внесення відповідного запису до реєстру, ніяким чином не можуть впливати на обсяг переданих за таким актом прав та обов`язків товариства, що приєднується.

Тож, суд відхиляє посилання відповідача на те, що моментом переходу прав та обов`язків до правонаступника юридичної особи вважається дата внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому, посилання відповідача щодо пред`явлення позову до неналежного відповідача також підлягають відхиленню.

Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлені обставини та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що відповідач в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, доказів оплати заборгованості за надані послуги не надав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 59 760,00 грн. основного боргу за Договором про надання послуг № 217- 01/21 від 02.03.2021 обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами і підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 21794,99 грн. та 1% річних у розмірі 1 126, 63 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом зазначеної норми закону нарахування трьох процентів річних та збитків від інфляції входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Відповідно до п.6.4. Договору, у разі порушення строку оплати послуг, передбачених цим Договором, Виконавець має право вимагати оплату 1% річних та інфляційні втрати.

Згідно розрахунку позивача відповідачу нараховано інфляційні втрати у загальному розмірі 21794,99 грн., а також 1% річних у загальному розмірі 1 126, 63 грн. за період 31.07.2021 по 21.07.2023.

Заперечуючи проти позовних вимог в цій частині, відповідач вказує, що позивачем при здійсненні розрахунку не враховано ч. 5 ст. 254 ЦКУ, згідно якої, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, відповідач вважає, що останнім днем із 45 денного строку для розрахунку, і початком прострочення, повинно вважатися:

- за актом наданих послуг № 1297 від 15.07.2021 - 45 денний строк спливає 29.08.2021(неділя); початок прострочення 31 серпня 2021 року (вівторок), а не 30 серпня 2021 року (понеділок), як зазначив Позивач;

- за актом наданих послуг № 1560 від 26.08.2021 - 45 денний строк спливає 11.10.2021(понеділок); початок прострочення 12 жовтня 2021 року (вівторок), а не 11 жовтня 2021 року (понеділок), як зазначив Позивач.

Здійснивши перерахунок сум заявлених до стягнення, з урахуванням ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України та доводів відповідача, суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають вимоги в частині стягнення 1% річних у загальному розмірі 1 125,76 грн. та інфляційних втрат у загальному розмірі 21 309,12 грн., зокрема:

- за прострочення оплати за Актом наданих послуг № 1087 від 15.06.2021 на суму 21390,00 грн. за період з 31.07.2021 по 21.07.2023 стягненню підлягають 1% річних у розмірі 422,53 грн. та інфляційні втрати у розмірі 7700,63 грн.;

- за прострочення оплати за Актом наданих послуг № 1297 від 15.07.2021 на суму 18990,00 грн. за період з 31.08.2021 по 21.07.2023 стягненню підлягають 1% річних у розмірі 358,99 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6888,36 грн.;

- за прострочення оплати за Актом наданих послуг № 1560 від 26.08.2021 на суму 19390,00 грн. за період з 12.10.2021 по 21.07..2023 стягненню підлягають 1% річних у розмірі 344,24 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6720,13 грн.

В частині стягнення 1% річних у розмірі 0,87 грн. та інфляційних втрат у розмірі 485,87 грн. суд вважає за необхідне відмовити.

Що стосується посилання відповідача на форс-мажорні обставини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) встановлюється Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами Регламентом засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Листом від 28.02.2022 Торгово-промисловою палатою України, на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Статуту ТПП України, засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні. Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Разом з тим, суд зауважує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, постанові від 09.11.2021 у справі №913/20/21, постанові від 14.06.2022 у справі №922/2394/21.

Сам факт введення воєнного стану на території України не є імперативною підставою для невиконання боржником зобов`язання та звільнення від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання за час існування форс-мажорних обставин. У кожному конкретному випадку у конкретних відносинах боржник має довести безпосередній вплив форс-мажорних обставин на можливість виконання ним зобов`язання, тобто наявність причинно-наслідкового зв`язку між обставинами форс-мажорними обставинами та неможливістю належного виконання зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

В той же час, Сертифікат Харківської ТПП №6300-22-1122, на який посилається відповідач, стосується податку на прибуток за 1 квартал та 1 півріччя 2022 року, а не зобов`язання перед позивачем.

А отже, відповідачем не надано відповідних документів Торгово-промислової палати України щодо виникнення обставин непереборної сили та унеможливлення виконання зобов`язання з оплати отриманих послуг внаслідок непереборної сили, а тому суд відхиляє посилання відповідача на дію форс-мажорних обставин.

Розглядаючи клопотання відповідача щодо зменшення відсотків річних та інфляційних втрат, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, інших обставин, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідністю розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Вказана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року по справі № 902/417/18.

Однак, в даній справі відповідачем не було доведено, що належні до сплати відсотки річні та інфляційні надмірно великі, що відповідач знаходиться в тяжкому майновому стані або що існують будь-які інші обґрунтовані обставини, які обумовлюють необхідність втручання суду щодо розміру встановленої відповідальності за порушення відповідачем зобов`язання, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення відсотків річних та інфляційних втрат.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача 59 760,00 грн. основного боргу, 1125,76 грн. 1% річних та 21309,12 грн. інфляційних втрат. В частині позовних вимог щодо стягнення 1% річних у розмірі 0,87 грн. та інфляційних втрат у розмірі 485,87 грн. суд відмовляє у задоволенні.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частинами першою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якими визначено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вказане та часткове задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 2 668,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (місцезнаходження: Україна, 61037, Харківська обл., місто Харків, пр. Героїв Харкова, будинок 199; Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю QUANTA SYSTEM (місцезнаходження: Україна, 61057, Харківська область, місто Харків, вулиця Чернишевська, будинок 8; ) заборгованість за Договором про надання послуг № 217- 01/21 від 02.03.2021 у розмірі 59 760,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 21 309,12 грн., 1% річних у розмірі 1125,76 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2668,20 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині позовних вимог щодо стягнення 1% річних у розмірі 0,87 грн. та інфляційних втрат у розмірі 485,87 грн. відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю QUANTA SYSTEM (місцезнаходження: Україна, 61057, Харківська область, місто Харків, вулиця Чернишевська, будинок 8; ).

Відповідач: Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" (місцезнаходження: Україна, 61037, Харківська обл., місто Харків, пр. Героїв Харкова, будинок 199; Код ).

Повне рішення складено "25" вересня 2023 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/3290/23