ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2023 р. Справа№ 911/1048/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Іоннікової І.А.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційні скарги Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг»

на рішення Господарського суду Київської області

від 30.08.2021 (повне судове рішення складено 07.09.2021)

у справі № 911/1048/21 (суддя: Христенко О.О.)

за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

про стягнення 74 378,78 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» про стягнення заборгованості у розмірі 74 378,78 грн, з яких: 60 609,28 грн основного боргу, 4 309,78 грн пені, 6 060,93 грн штрафу, 1 047,67 грн 3% річних, 2 351,12 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 20.09.2018 № 2157, а саме не сплатою орендної плати в повному розмірі за період березень-червень 2020 та листопад 2020-лютий 2021, що призвело до виникнення заборгованості.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.08.2021 у справі №911/1048/21 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» 1 090 грн 17 коп. пені, 255 грн 76 коп. 3% річних, 351 грн 76 коп. інфляційних нарахувань, 2 301 грн 38 коп. штрафу та 122 грн 05 коп. судового збору.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків:

- належною до нарахування відповідачу та сплати відповідачем позивачу як балансоутримувачу, є орендна плата у розмірі 30 %, розрахована відповідно до визначеної Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, із зменшенням на 50 % відповідно до положень п.п. 2 п. 1 постанови № 611 та додатку № 2 до цієї постанови у період з 12.03.2020 по лютий 2021 року;

- відповідачем сплачено позивачу (балансоутримувачу) 68 159,22 грн орендних платежів за період березень 2020 року-лютий 2021 року, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах справи, однак позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у відповідача перед позивачем заборгованості по орендній платі в сумі 60 609,28 грн за період березень-червень 2020 року та листопад 2020 року-лютий 2021 року;

- оскільки суд дійшов висновку про застосування до нарахування орендних платежів за вказаним Договором оренди постанови № 611 та сплати у період карантину орендної плати у розмірі 50 %, то пеня та штраф підлягають нарахуванню на суму боргу з урахуванням цього зменшення, а також наведене стосується заявлених 3 % річних та інфляційних нарахувань.

1.3. короткий зміст вимог апеляційних скарг

Не погоджуючись із винесеним рішенням, Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд рішення Господарського суду Київської області від 30.08.2021 у справі №911/1048/21 в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов. Також скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд:

- скасувати рішення Господарського суду Київської області від 30.08.2021 у справі №911/1048/21 в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у позові відмовити повністю;

- змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду Київської області від 30.08.2021 у справі №911/1048/21, виклавши її в новій редакції з урахуванням доводів апелянта щодо відсутності підстав для нарахування орендної плати у період з 17.03.2020 по 14.06.2020;

- розгляд цієї апеляційної скарги здійснювати з повідомленням (викликом) учасників справи.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., ОСОБА_1.

Ухвалою суду поновлено Державному підприємству «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 30.08.2021 у справі №911/1048/21 та відкрито апеляційне провадження у справі №911/1048/21 за апеляційною скаргою Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Господарського суду Київської області від 30.08.2021 у справі №911/1048/21. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді - доповідачу) (складу суду) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» в даній справі передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., ОСОБА_1.

Ухвалою суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» на рішення Господарського суду Київської області від 30.08.2021 у справі №911/1048/21 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

До канцелярії суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків з доказами доплати судового збору.

Ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» про розгляд справи з викликом учасників справи. Відкрито апеляційне провадження у справі №911/1048/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» на рішення Господарського суду Київської області від 30.08.2021 у справі №911/1048/21. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження після надходження матеріалів справи.

Об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» на рішення Господарського суду Київської області від 30.08.2021 у справі №911/1048/21.

До канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» надійшло клопотання про залишення апеляційної скарги без розгляду, у якій відповідач просить визнати подачу Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» апеляційної скарги зловживанням процесуальними правами та залишити її без розгляду.

Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» про залишення апеляційної скарги Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Господарського суду Київської області від 30.08.2021 у справі №911/1048/21 без розгляду.

До канцелярії суду від Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг».

Також до канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» надійшов відзив на апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

До канцелярії суду від Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях надійшли пояснення.

Розпорядженням керівника апарату суду від 26.09.2023 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/1048/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою суду відкрито апеляційне провадження у справі №911/1048/21 за апеляційними скаргами Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» на рішення Господарського суду Київської області від 30.08.2021 у справі №911/1048/21 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Шаптала Є.Ю.

2.2. узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» обґрунтована наступними доводами:

- судом не враховано висновки щодо застосування норм права, які визначають підстави і порядок внесення змін до умов договору в частині розміру орендної плати на підставі постанови КМУ №611, викладені у постановах правових позицій Верховного Суду України (постанови від 18.03.2015 у справі №3-19гс15, від 29.03.2017 у справі №916/1689/15) та Верховного Суду (постанова від 15.02.2018 у справі №916/1578/15-г), оскільки до моменту внесення змін до договору орендар зобов`язаний сплачувати оренду плату в розмірі, передбаченому чинним договором оренди;

- Постановою КМУ №611 не визначено окремого порядку щодо звільнення орендарів від орендної плати та/або нарахування орендної плати у розмірі 50 відсотків суми нарахованої орендної плати, а тому мають застосовуватись загальні положення щодо зміни істотних умов договору, визначені Законом;

- правові підстави для застосування Постанови КМУ №611 наявні лише з моменту внесення відповідних змін до умов договору;

- розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін договору, позивача і Міністерства інфраструктури України, з обов`язковим укладанням письмового договору, а такі зміни сторонами договору не вносились.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» обґрунтована наступними доводами:

- суд дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для нарахування орендної плати у період з 18.03.2020 по 14.06.2020 та не застосував норми ч. 6 статті 762 ЦК України, п. 14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України;

- мотивувальна частина рішення суду підлягає зміні в частині відсутності підстав для нарахування та сплати орендної плати з 17.03.2020 по 14.06.2020 в силу застосування до спірних правовідносин ч.4 та ч.6 статті 762 ЦК України, п. 14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України;

- оскільки з боку товариства відсутній факт порушення зобов`язання щодо сплати орендної плати, то підстави для нарахування та стягнення штрафу та пені відсутні;

- судом не враховано наявність форс-мажорних обставин, які є підставою для звільнення від відповідальності, що засвідчується сертифікатом ТПП.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» у поданому відзиві на апеляційну скаргу позивача заперечило проти доводів апеляційної скарги, яку просить суд залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, зазначаючи, що судом правомірно встановлено, що орендна плата за спірний період має нараховуватись у розмірі 50% з урахування постанови КМУ №611, а судова практика, на яку посилається позивач, не може бути застосована до даних правовідносин, оскільки в ній відсутні висновки щодо застосування вказаної постанови КМУ.

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» у поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідача заперечило проти доводів апеляційної скарги, яку просить суд залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, зазначаючи, що в матеріалах справи відсутні докази заборони здійснення відповідачем своєї діяльності та використання орендованого приміщення, а тому відсутні підстави для звільнення відповідача від орендної плати за спірний період.

Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях надало суду пояснення, у яких зазначило, що наказом від 05.11.2020 №710 відповідачу встановлено нарахування орендної плати у розмірі 50 відсотків і станом на 20.10.2021 заборгованість з орендної плати відсутня.

2.4. інші процесуальні дії у справі: судом апеляційної інстанції не вчинялись.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи

20 вересня 2018 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, яке відповідно до наказу Фонду державного майна України від 05.08.2019 № 786 було реорганізоване у Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях («орендодавець», надалі - третя особа), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» («орендар», надалі - відповідач) був укладений Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2157.

Відповідно до п. 1.1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - приміщення № 20 на 2-м поверсі пасажирського терміналу «D» (інв. 47578), площею 16,5 кв.м., що розміщене за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Міжнародний державний аеропорт, та перебуває на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» («балансоутримувач», надалі - позивач).

Майно передається в оренду з метою проведення інструктажів з оформлення документації з продажу товарів на борту ПС та здійснення відповідних готівкових операцій (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 10.1 Договору цей Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 20.09.2018 по 19.08.2021.

За умовами Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі майна. Обов`язок щодо складання акта приймання-передачі покладається на орендодавця, а при поверненні майна з користування на орендаря (п. 2.1, п. 2.4 Договору).

Орендар вступив у строкове платне користування майном з 20.09.2018, що підтверджується підписаним орендодавцем і орендарем, а також погодженим балансоутримувачем, Актом приймання-передачі орендованого майна від 20.09.2018 (Додаток № 2 до Договору). Акт приймання-передачі орендованого майна від 20.09.2018 є невід`ємною частиною Договору (розділ 12 Договору).

Орендар взяв на себе зобов`язання своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу (п. 5.4 Договору).

Згідно з п. 3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку травень 2018 року 19 039,95 грн.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.3 Договору).

Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до державного бюджету, 30 % балансоутримувачу щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (п. 3.6 Договору).

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин, а також доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

З матеріалів справи вбачається, що для сплати орендної плати за період березень-червень 2020 року та листопад 2020-лютий 2021 позивачем відповідачу було виставлено рахунки-фактури та акти приймання-здачі виконаних послуг.

Орендарем було самостійно отримано у балансоутримувача рахунки та акти приймання-здачі виконаних послуг за вказаний період, що підтверджується відповідними реєстрами виданих/отриманих оригіналів документів, копії яких додано до матеріалів справи.

Позивач стверджує, що в порушення взятих на себе на умовах п.п. 3.6 та 5.4 Договору зобов`язань, відповідач не сплатив на користь позивача орендну плату за період березень-червень 2020 року та листопад 2020-лютий 2021 року, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 60 609,28 грн.

За доводами позивача, відповідач орендну плату згідно вищенаведених актів приймання-здачі виконаних послуг за березень-червень 2020 року та листопад 2020-лютий 2021 року та рахунків до них не сплатив у повному розмірі, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 60 609,28 грн основного боргу.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на те, що він з незалежних від нього причин не мав можливості за цільовим призначенням користуватися орендованим приміщенням, а тому вважає, що відсутні підстави для нарахування орендної плати.

Також відповідач вважає, що він як компанія, яка здійснює наземне обслуговування повітряних суден, пасажирів, багажу в міжнародному аеропорту «Бориспіль», відповідно до ч. 2 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» від 15.07.2020 № 611 має право на зниження орендної плати на 50% від суми нарахованої орендної плати, оскільки метою використання орендованого приміщення є проведення інструктажів з оформлення документації з продажу товарів на борту ПС та здійснення відповідних готівкових операцій, що підпадає під поняття «офісне приміщення (зокрема в аеропорту)».

Суд першої інстанції дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, зазначивши про відсутність підстав для звільнення відповідача від обов`язку сплачувати оренду плату, натомість як дійшовши до висновків про наявність підстав для зменшення орендної плати на 50 % з дати введення карантину на підставі постанови КМУ № 611, також зменшивши з урахуванням вказаного розмір пені, 3% річних, інфляційних нарахувань та штрафу.

Дослідивши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, судова колегія зазначає наступне.

Щодо підстав для нарахування орендних платежів у період з 18.03.2020 по 14.06.2020 року.

Посилаючись на положення ч. 6 ст. 762 ЦК України, відповідач вважає, що, оскільки під час дії карантинних обмежень об`єкт оренди не використовувався, у зв`язку з відсутністю авіаційного пасажирського сполучення, то у позивача були відсутні підстави для нарахування орендних платежів у період з 18.03.2020 по 14.06.2020 року.

Умовами ч. 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Норма права, закріплена в ч. 6 ст. 762 ЦК України, визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Обставини, зазначені у даній статті можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією як орендодавця, так і орендаря.

Для застосування ч. 6 ст. 762 ЦК України та звільнення наймача (орендатора) від плати за користування орендованим майном, визначальною умовою звільнення від сплати орендної плати є наявність обставин, за які орендар не відповідає, це така обставини за яких майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за ці обставини.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів ст. 762 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах № 910/10657/19, № 914/2264/17, № 914/1248/18, № 914/70/18.

Пунктом 14 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що з моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг.

Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користуванням майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково.

Ця норма не поширюється на суб`єктів господарювання, які впродовж дії карантину фактично здійснювали діяльність з використанням цього майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі, а також на договори найму майна, яке належить територіальній громаді.

На підтвердження обставин щодо неможливості використання орендованого майна відповідач посилається на:

- постанову Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 № 211, якою з 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин;

- розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 № 287-р, згідно якого тимчасово закрито з 00 год. 00 хв. 17.03.2020 пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення;

- постанову Кабінету Міністрів України № 228 від 23.03.2020, згідно якої заборонено прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорож з туристичною метою;

- рішення ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» перевести обслуговування рейсів з пасажирського терміналу «D» до терміналу «F»,

- наказ генерального директора ТОВ «Аерохендлінг» № 01-07/1-4 від 18.03.2020 згідно якого відповідач зупинив свою господарську діяльність з 18.03.2020 в пасажирському терміналі «D», наказ генерального директора ТОВ «Аерохендлінг» № 01-07/14 від 06.04.2020 яким в ТОВ «Аерохендлінг» встановлено простій з 07.04.2020 по 14.06.2020.

Однак, судова колегія з наявних матеріалів справи дійшла висновків, що останні не містять належних доказів підтвердження того, що відповідач був позбавлений протягом спірного періоду можливості доступу до орендованого майна та використання його, а обмеження пасажирських авіаперевезень не позбавляє відповідача права доступу до орендованого майна та його використання.

Отже, судом не встановлено тих обставин, з якими закон, зокрема положення ст. 762 ЦК України та п. 14 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України пов`язують можливість звільнення відповідача від обов`язку сплачувати орендну плату.

У випадку звільнення від сплати орендної плати головною передумовою для виникнення права на таке звільнення є наявність певного проміжку часу, коли майно не могло використовуватися в господарській діяльності орендаря в тих цілях, які визначені договором оренди.

Загальновідомим є факт продовження діяльності авіаперевізників під час карантину задля перевезення іноземних громадян між країнами, повернення громадян-резидентів на території країн проживання та інших категорій пасажирів, яким дозволений вїзд-виїзд/перетин кордону і на яких не поширювались карантинні обмеження.

Приміщення, що є предметом договору оренди отримано з метою проведення інструктажів з оформлення документації з продажу товарів на борту ПС та здійснення відповідних готівкових операцій. Доказів повного припинення авіасполучення до суду не надано, припинення авіасполучення не стосувалося певної категорії перевезень, зокрема евакуаційних рейсів.

Тимчасові обмеження регулярних пасажирських перевезень не позбавляє відповідача права доступу до орендованого приміщення та його використання.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для звільнення відповідача від обов`язку сплачувати оренду плату на період введеного карантину ані в порядку передбаченому ст. 762 ЦК України, ані в порядку, передбаченому п. 14 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України.

Крім того, за твердженням відповідача, неможливість користування в період з 17 березня по 14 червня 2020 року об`єктом оренди посвідчується сертифікатом Торгово-промислової палати України № 3100-20-1287 від 17.07.2020.

Як вбачається з сертифікату Торгово-промислової палати України № 3100-20-1287 від 17.07.2020, Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 р. № 44(5), із змінами та доповненнями, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, Товариству з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг», місцезнаходження: 08301, Київська область, Борисільський район, Бориспіь-7, «Бориспіль» Міжнародний державний аеропорт, код ЄДРПОУ/ІПН: 32614518, щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: використовувати за призначенням державне нерухоме майно - приміщення № 20 на 2-му поверсі пасажирського терміналу «D» (№ 47578), з метою проведення інструктажів з оформлення документації з продажу товарів на борту ПС та здійснення відповідних готівкових операцій, площею 16,5 кв.м, яке розміщене за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та обліковується на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», у термін: з 17.03.2020 р., за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2157 від 20.09.2018, укладеним з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (код ЄДРПОУ/ІПН 43173325), які унеможливили його виконання в зазначений термін. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання: 17 березня 2020 року; дата закінчення: 14 червня 2020 року.

Умовами договору оренди № 2157 від 20.09.2018 не визначено обставин, які через їх надзвичайний характер є підставами для звільнення відповідача від господарської відповідальності у випадку порушення умов Договору через дані обставини, також не визначено порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

З наданого відповідачем сертифікату Торгово-промислової палати щодо дії форс-мажорних обставин, вбачається, що наведені у ньому обставини свідчать про неможливість ведення господарської діяльності для якої орендувалось майно, а не про перешкоди саме у користуванні приміщенням.

Суд наголошує, що дія форс-мажорних обставин є підставою для звільнення від відповідальності на період їх дії, тобто від штрафних санкцій, однак, дія форс-мажорних обставин не звільняє від виконання зобов`язання - сплати орендних платежів.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення відповідача від сплати орендних платежів за період з 18.03.2020 по 14.06.2020.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача щодо незастосування судом норм ч. 6 статті 762 ЦК України, п. 14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Щодо підстав для зменшення розміру орендної плати на 50 % з урахуванням положень постанови КМУ №611.

Відповідач вважає, що у період з 12.03.2020 по 16.03.2020 та з 15.06.2020 до закінчення карантину наявна підстава для зменшення розміру орендної плати на 50 %.

У свою чергу, позивач заперечує проти вказаних доводів, посилаючись на те, що правові підстави для застосування Постанови КМУ №611 наявні лише з моменту внесення відповідних змін до умов договору, а такі зміни сторонами договору не вносились.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» від 15.07.2020 № 611 врегульовані питання щодо звільнення орендарів від орендної плати.

Так, пунктом 1 постанови № 611 визначено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2:

1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1;

2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, здійснюється у розмірі: 50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2; 25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3.

При цьому, визначено, орендодавцям державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

Враховуючи зазначене, від орендної плати звільняються лише ті орендарі, що зазначені у додатку № 1 до Постанови № 611.

Відповідач є компанією, яка здійснює наземне обслуговування повітряних суден, пасажирів, багажу в міжнародному аеропорту «Бориспіль».

У додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 наведено перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50%, зокрема, до переліку орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50% віднесено орендарів, які використовують нерухоме державне майно для розміщення офісних приміщень (зокрема в аеропортах).

Відповідно до умов Договору цільовим призначенням орендованого приміщення є проведення інструктажів з оформлення документації з продажу товарів на борту ПС та здійснення відповідних готівкових операцій, тобто зазначені приміщення використовуються як офісні приміщення .

Твердження відповідача про те, що орендовані приміщення є офісними приміщеннями також підтверджується п. 9 Додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 785 «Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу», яким встановлено, що для використання орендованого майна з метою розміщення офісу орендна ставка дорівнює 18%.

Додатком № 1 до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2157 від 20.09.2018 є Розрахунок плати за базовий місяць оренди державного нерухомого майна, що обліковується на балансі ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (приміщення 20 на 2-му поверсі пасажирського терміналу «D» площею 16,5 кв.м.), відповідно до якого до вказаного приміщення застосовано орендну ставку 18 %.

Позивач вважає, що наявні підстави для застосування положень постанови № 611 в частині зменшення розміру орендної плати лише з моменту внесення відповідних змін до умов Договору оренди № 2157 від 20.09.2018 у порядку, встановленому ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 651-654 ЦК України, Законом України «Про оренду державного та комунального майна», однак зміни до умов Договору в частині зменшення розміру орендної плати на підставі постанови № 611 у передбаченому законодавством порядку сторонами не вносились.

Відповідно до п. 2 постанови № 611 зобов`язано орендодавців державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з п. 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

З огляду на положення постанови № 611 нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених п. 1 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати.

За договором оренди орендодавцем державного майна є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, отже, забезпечити нарахування орендної плати на період карантину може тільки орендодавець.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (третя особа у справі) надано до матеріалів справи копію наказу регіонального відділення від 05.11.2020 № 710, відповідно до якого на виконання в тому числі й постанови Кабінету Міністрів України № 611, установлено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, здійснюється у розмірі 50 % суми нарахованої орендної плати ТОВ «Аерохендлінг» за Договором № 2157 від 20.09.2018. Нарахування орендної плати у розмірі 50 % здійснювати з дати встановлення карантину.

Частиною 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з положеннями ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом розглядався ряд спорів за позовами Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про стягнення заборгованості з орендної плати та у постановах від 26.06.2021 у справі №910/13397/20 та від 20.10.2021 у справі №911/3067/20 сформовані правові позиції щодо застосування положень Постанови КМУ №611, згідно яких:

- за змістом пункту 1 додатку № 2 до Постанови КМУ № 611 «Перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків», до цього переліку включено орендарів, які використовують нерухоме державне майно для розміщення транспортних підприємств з перевезення пасажирів;

- відповідач як орендар, який використовує нерухоме державне майно для розміщення транспортного підприємства з перевезення пасажирів, відповідно до пункту 2 Постанови КМУ №611, має право на зниження орендної плати на 50 відсотків;

- відповідно до пункту 2 Постанови КМУ №611 зобов`язано орендодавців державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину;

- з огляду на положення Постанови КМУ №611 нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати;

- за договором оренди орендодавцем державного майна є РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, отже, забезпечити нарахування орендної плати на період карантину може тільки орендодавець;

- оскільки Постанова КМУ №611 не встановлює будь-якої процедури надання передбачених нею звільнень і знижок, у тому числі не передбачає необхідності отримання погоджень або укладення додаткових угод, колегія суддів дійшла висновку, що нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати, а тому отримання погодження щодо звільнення або знижки орендної плати, так само як і внесення змін до договору оренди, цією постановою не вимагається;

- позивач не є ні стороною договору оренди, ні власником державного майна, а лише як балансоутримувач майна отримує визначену орендодавцем у договорі частину орендної плати. У зв`язку з чим позивач, не маючи жодного стосунку до правовідносин сторін за договором, не уповноважений визначати порядок нарахування орендної плати. Такі повноваження має виключно власник майна та сторона договору оренди. Тобто, у даному випадку позивач штучно створив спір щодо розміру належної до сплати наймачем орендної плати, всупереч волевиявленню як органу управління - Кабінету Міністрів України, який встановив порядок нарахування орендної плати у спірний період.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано зауважив про те, що нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених п. 1 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати, а тому отримання погодження щодо звільнення або знижки орендної плати, так само як і внесення змін до договору оренди цією постановою не вимагається.

За наведених обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що належною до нарахування відповідачу та сплати відповідачем позивачу, як балансоутримувачу, є орендна плата у розмірі 30 %, розрахована відповідно до визначеної Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, із зменшенням на 50 % відповідно до положень п.п. 2 п. 1 постанови № 611 та додатку № 2 до цієї постанови у період з 12.03.2020 по лютий 2021 року.

Слід зауважити, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в сумі 60 609,28 грн за період березень-червень 2020 року та листопад 2020-лютий 2021, нарахованої без зменшення орендної плати на 50 % з дати введення карантину на підставі постанови № 611.

При цьому, за період з 01.03.2020 по 11.03.2020 (період без карантину) орендна плата підлягає нарахуванню на загальних підставах.

Судом перевірено, що відповідачем сплачено позивачу (балансоутримувачу) 68 159,22 грн орендних платежів за період березень 2020 року-лютий 2021 року, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах справи, що відповідачем не заперечується та не спростовується позивачем.

Отже, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у відповідача перед позивачем заборгованості по орендній платі в сумі 60 609,28 грн за період березень-червень 2020 року та листопад 2020 року-лютий 2021 року.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 4 309,78 грн та штрафу в розмірі 6 060,93 грн.

Згідно з п. 3.7 Договору орендна плата, перерахована невчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати, за весь період невиконання зобов`язання включно.

Відповідно до п. 3.8 Договору оренди у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості.

Відповідач здійснював оплату орендних платежів позивачу у період березень-червень 2020 року несвоєчасно, що підтверджується копіями платіжних доручень за серпень-листопад 2020 року.

Відтак, оскільки суд дійшов висновку про застосування до нарахування орендних платежів за вказаним Договором оренди постанови № 611 та сплати у період карантину орендної плати у розмірі 50 %, то пеня та штраф підлягають нарахуванню на суму боргу з урахуванням цього зменшення, а тому до стягнення підлягає пеня у розмірі 1 090,17 грн та штраф у розмірі 2 301,38 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення 1 047,67 грн 3 % річних та 2 351,12 грн інфляційних втрат, то оскільки суд дійшов висновку про застосування до нарахування орендних платежів за вказаним Договором оренди постанови № 611 та сплати у період карантину орендної плати у розмірі 50 %, то 3 % річних та інфляційних нарахувань підлягають нарахуванню на суму боргу з урахуванням цього зменшення, а тому за перерахунком суду першої інстанції до стягнення підлягає 3 % річних у розмірі 255,76 грн та інфляційних нарахувань у розмірі 351,76 грн.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Відповідачем порушено взяті на себе договірні зобов`язання щодо своєчасного внесення орендної плати, що зумовило порушення прав позивача, які підлягають захисту.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позовних вимог та відповідно про наявність підстав для їх часткового задоволення.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України).

Статтею 286 ГК України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Умовами ч. 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Норма права, закріплена в ч. 6 ст. 762 ЦК України, визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Обставини, зазначені у даній статті можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією як орендодавця, так і орендаря.

Для застосування ч. 6 ст. 762 ЦК України та звільнення наймача (орендатора) від плати за користування орендованим майном, визначальною умовою звільнення від сплати орендної плати є наявність обставин, за які орендар не відповідає, це така обставини за яких майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за ці обставини.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів ст. 762 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах № 910/10657/19, № 914/2264/17, № 914/1248/18, № 914/70/18.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Щодо доводів апеляційної скарги позивача.

Доводи позивача про те, що на спірні правовідносини не поширюються положення Постанови КМУ №611, оскільки орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди майна, а не на підставі Методики розрахунку орендної плати, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки орендодавцем було прийняте рішення про зменшення орендної плати відповідачу.

Також судом відхиляються посилання позивача на необхідність укладання додаткової угоди, оскільки Постанова КМУ №611 не встановлює будь-якої процедури надання передбачених нею звільнень і знижок, у тому числі не передбачає необхідності отримання погоджень або укладення додаткових угод, про що зокрема неодноразово наголошував Верховний Суд в ряді аналогічних спорів.

Посилання позивача на постанови Верховного Суду України від 18.03.2015 у справі №3-19гс/15 (№14/59/5022-941/2012 (18/18/5022-404/2012), від 29.03.2017 у справі №916/1689/15 та постанову Верховного Суду від 15.02.2018 у справі №916/1578/15-г є необґрунтованими, а вказані справи не є релевантними з даним предметом спору, оскільки під час вирішення вказаних справ не існували обставини, які наявні за спірним предметом спору щодо зменшення розміру орендної плати за користування державним майном на період дії карантину з урахуванням Постанови КМУ №611.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача.

Твердження відповідача про наявність підстав для звільнення його від сплати орендної плати у період з 18.03.2020 по 14.06.2020 судом відхиляються, оскільки відповідач не був обмежений у можливості використання орендованого майна, а обмеження пасажирських авіаперевезень не позбавляло відповідача права доступу до орендованого майна та його використання.

Стосовно посилань відповідача на сертифікат Торгово-промислової палати суд наголошує, що дія форс-мажорних обставин не звільняє відповідача від виконання зобов`язання щодо сплати орендних платежів.

У зв`язку з викладеним, відсутні підстави для зміни мотивувальної частини рішення Господарського суду Київської області від 30.08.2021 у справі №911/1048/21 та викладення її в новій редакції з урахуванням доводів апелянта щодо відсутності підстав для нарахування орендної плати у період з 17.03.2020 по 14.06.2020.

Усі інші доводи та міркування скаржників, окрім зазначених вище, судом апеляційної інстанції враховано, однак вони не спростовують наведених вище висновків суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду Київської області від 30.08.2021 у справі № 911/1048/21 підлягає залишенню без змін.

Апеляційні скарги Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» на рішення Господарського суду Київської області від 30.08.2021 у справі № 911/1048/21 задоволенню не підлягають.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржників.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» на рішення Господарського суду Київської області від 30.08.2021 у справі № 911/1048/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 30.08.2021 у справі № 911/1048/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Є.Ю. Шаптала

І.А. Іоннікова