УХВАЛА

27.09.2023Справа № 910/12877/22

Суддя Картавцева Ю.В., розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни про звернення із судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у справі № 910/12877/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдінг енд Делівері"

до Фізичної особи-підприємця Дмітрієва Сергія Анатолійовича

про стягнення 619 200,00 грн.

Представники: без виклику,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Енд Делівері» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Дмітрієва Сергія Анатолійовича про стягнення 619 200,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2023 у справі №910/12877/22 суд вирішив: позов задовольнити повністю; стягнути з Фізичної особи-підприємця Дмітрієва Сергія Анатолійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдінг енд Делівері" 619 200,00 грн заборгованості, 12 000,00 грн витрат на правничу допомогу та 9 288,00 грн судового збору.

07.03.2023 на виконання рішення видано відповідний наказ.

14.09.2023 через відділ діловодства суд від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни надійшло подання про звернення із судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави, розглянувши яке суд зазначає наступне.

Так, у поданні приватний виконавець просить суд:

1) скласти доручення про надання правової допомоги за кордоном, яким запитати у Міністерства внутрішніх справ Королівства Бельгії таку інформацію:

- чи надавалась посвідка на постійне місце проживання на території Королівства Бельгії громадянину України Дмітрієву Сергію Анатолійовичу 10.12.1982;

- з якого періоду та за якою адресою проживає (зареєстрований) в Королівстві Бельгії громадянин України Дмітрієв Сергій Анатолійович ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2) скласти доручення про надання правової допомоги за кордоном, яким запитати у Торгово-промислової палати Королівства Бельгії таку інформацію:

- чи зареєстрований громадянин України Дмітрієв Сергій Анатолійович ІНФОРМАЦІЯ_1 як індивідуальний підприємець;

- чи є громадянин України Дмітрієв Сергій Анатолійович ІНФОРМАЦІЯ_1 засновником юридичних осіб на території Королівства Бельгії;

3) скласти доручення про надання правової допомоги за кордоном, яким запитати у Міністерства економіки та фінансів у Королівстві Бельгії таку інформацію:

- чи звертався громадянин України Дмітрієв Сергій Анатолійович ІНФОРМАЦІЯ_1 для отримання фіскального (податкового) коду, надати такий код;

- реквізити рахунків, відкритих у фінансових установах - у Королівстві Бельгії громадянином України Дмітрієвим Сергієм Анатолійовичем ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- чи працює громадянин України Дмітрієв Сергій Анатолійович ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Королівства Бельгії як найманий працівник, чи отримує заробітну плату та чи сплачує відповідні податки, в якому розмірі;

4) скласти доручення про надання правової допомоги за кордоном, яким запитати у Міністерства юстиції Королівстві Бельгії таку інформацію:

- про все рухоме і нерухоме майно, належне громадянину України Дмітрієву Сергію Антолійовичу ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване на території Королівстві Бельгії.

Обґрунтовуючи подання приватний виконавець зазначає, що під час вчинення виконавчих дій щодо виявлення майна боржника, виконавцем встановлено, що боржник не має грошових коштів на рахунках, зареєстрованих транспортних засобів, земельних ділянок та іншого майна. Разом з тим, з поданої стягувачем заяви від 19.07.2023 вбачається, що боржник на даний час проживає на території Королівства Бельгії.

З огляду на викладене, виконавець просить суд скласти доручення про надання правової допомоги за кордоном, яким запитати в уповноважених органів Королівстві Бельгії інформацію, про яку зазначено вище.

Згідно з ст. 338 ГПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п.3 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно ч.2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Поряд з цим, ч. 1 ст. 367 ГПК України визначено, що у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.1 ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

З викладеного вище вбачається, що направлення господарським судом відповідного доручення можливе у випадку, якщо розгляд справи не закінчено та існують обґрунтовані підстави для вчинення відповідних процесуальних дій, які прямо передбачені нормами чинного законодавства та/або міжнародними договорами, а саме: вручення документів, отримання доказів, проведення окремих процесуальних дій.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу, що боржником у справі № 910/12877/22 є резидент, належних доказів перебування його на території іншої держави матеріали справи не містять, більше того, розгляд даної справи завершено ухваленням рішення, при цьому, як вбачається з подання, приватний виконавець просить скласти доручення саме про запит певної інформації, що приписами ч. 1 ст. 367 ГПК України не передбачено.

З викладеного вбачається, що правові підстави для вчинення дій, про які зазначає виконавець у поданні - у суду відсутні, а відтак, суд відмовляє у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни про звернення із судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 232, ст. ст. 233, 234, 235, 367 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни про звернення із судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.В. Картавцева