ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2023м. ДніпроСправа № 904/1836/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Літпол Україна", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб", м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості

Суддя Крижний О.М.

Секретар судового засідання Баворовська Г.П.

Представники:

Від позивача: Сільченко Т.І., ордер серія АХ №1124730, адвокат

Від відповідача: Колесова О.Е., довіреність №61 від 22.12.2022, адвокат

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Літпол Україна" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" основний борг у розмірі 438 140,91 грн, відсотки річних у розмірі 24 334,62 грн та інфляційне збільшення у розмірі 150 104,23 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №21/0165 від 19.02.2021 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар.

Відповідач подав відзив на позов, у якому проти позову заперечує та просить в його задоволенні відмовити. Відповідач зазначає, що товар позивачем було поставлено з простроченням, у зв`язку з чим, відповідачем було виставлено позивачу претензію №1175 від 13.10.2021 на суму 558104,67 грн., з яких 181881,69 грн. - пеня та 376222,97 грн. штраф на підставі п. 7.3 договору. Відповідач зауважує, що у відповіді на претензію позивач просив не застосовувати штрафні санкції та запропонував надати додаткові знижки вартості майбутніх замовлень в розмірі нарахованої пені. Відповідач посилається на п. 7.13 договору, відповідно до якого при несплаті неустойки у встановлений строк, покупець має право утримати суму штрафу при взаєморозрахунках з постачальником. Сплата штрафів не звільняє постачальника від відшкодування збитків в повному обсязі. Відповідач вважає, що повністю розрахувався за поставлений товар, а саме 1187760,00 грн. було здійснено попередню оплату (платіжне доручення №7670 від 22.07.2021), 1223535,33 грн. сплачено 28.10.2021 (платіжне доручення №12935) та 558104,67 грн. сума, яка тримана на підставі п. 7.13 договору.

У відповіді на відзив позивач не погоджується із запереченнями відповідача, вказує, що прострочення товару відбулося з вини позивача, який допустив прострочку в здійсненні попередньої оплати, що потягло за собою зміну графіку та черговість виконання інших зобов`язань. Позивач зауважує, що замовлення було виконане та за період з 3 по 17 вересня 2021 року було поставлено відповідачу 500 одиниць товару на загальну суму 2969400,00 грн. Позивач стверджує, що уповноважений представник відповідача прийняв товар та підписав накладні без зауважень та претензій по кількості та якості. За поясненнями позивач остаточний строк оплати товару настав 16.10.2021, проте відповідач лише частково розрахувався за товар у розмірі 1223535,33 грн. 28.10.2021, а заборгованість у розмірі 558104,67 грн. залишилася непогашеною. Позивач не погоджується із твердженнями відповідача про можливість в односторонньому порядку зменшити суму оплати на розмір нарахованих санкцій із посиланням на п. 7.14 договору, відповідно до якого сплата неустойки здійснюється винною стороною на підставі документів, наданих іншою стороною за допомогою поштових відправлень. Позивач вважає, що в даному випадку такий документ відсутній, а посилання на договір та претензію є неправомірними та не відповідає вимогам бухгалтерського обліку та Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Також на думку позивача таке зарахування не відповідає вимогам статті 601 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зарахованими, як зустрічні, можуть бути лише основні зобов`язання, або підтверджені рішенням суду інші нарахування. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач також подав відзив на позов з урахуванням заяви про зміну предмету позову, у якій проти задоволення позову з урахуванням змін заперечує.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2023 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику повідомлення учасників за наявними в матеріалах справи документами.

12.06.2023 ухвалено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 13.09.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: встановлення обставин укладення договору поставки, строк дії договору, умови поставки товару, строк та порядок поставки товару, строк та порядок оплати за товар, наявність прострочки щодо оплати, періоди прострочення оплати, наявність/відсутність підстав для утримання штрафних санкцій від вартості товару.

Так, судом встановлено, що 19.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Літпол Україна" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" (покупець) укладено договір поставки №21/0165, відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення, надалі товар. Найменування, асортимент, кількість, ціна, умови та строки поставки товару зазначаються у специфікаціях, які оформлюються у вигляді додатків і складають невід`ємну частину договору.

Згідно з п. 2.4 договору сума цього договору визначається як загальна вартість товару, поставленого за весь період дії цього договору на підставі оформлених сторонами Специфікацій.

Товар за цим договором поставляється на умовах, викладених у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року, та зазначених у Специфікаціях. Товар поставляється узгодженими партіями протягом терміну дії цього договору. Строк поставки товару зазначається Специфікаціях (п.3.1, 3.2 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки за цим договором покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника в порядку та строки, зазначені у Специфікаціях. При здійсненні оплати на умовах переплати покупець перераховує грошові кошти у розмірі вартості узгодженої партії товару. При здійсненні оплати з відстрочкою платежу покупець перераховує грошові кошти за фактично прийняту вагу/кількість товару.

Згідно з п. 11.1 договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення їх печатками сторін, та діє до 31 грудня 2023 року, а в частині не виконаних зобов`язань до повного виконання сторонами та прийнятих на себе зобов`язань. Датою підписання договору слід вважати дату, вказану в правому верхньому кутку на першій сторінці цього договору.

Сторонами погоджено та підписано Специфікацію №Н4/21/0165 від 04.06.2021 до договору, у якій погоджено поставку товару, а саме шафа металева для роздягальні у кількості 500 штук на загальну суму 29694000,00 грн. у період з 04.06.2021 по 087.07.2021.

Згідно з п. 2 Специфікації товар поставляється постачальником на умовах поставки СРТ-склад покупця, м. Нікополь, пр. Трубників, 56, відповідно до правил Інкотермс у редакції 2010 року.

Строк поставки протягом 35 календарних днів від дати зарахування попередньої оплати (п. 4 Специфікації).

У відповідності з п. 7 Специфікації розрахунок за товар по даній Специфікації покупець здійснює в наступному порядку: авансовий платіж у розмірі 40% від вартості товару протягом 0 календарних днів на підставі рахунку, пред`явленого постачальником до оплати; остаточний розрахунок за поставлений товар протягом 15 календарних днів від дати поставки.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором в частині поставки товару позивачем надані видаткові накладні №РН-0000918 від 03.09.2021 про поставку 96 штук шаф на суму 570124,80 грн., №РН-0000926 від 06.09.2021 про поставку 96 штук шаф на суму 570 124,80 грн, №РН-0000959 від 14.09.2021 про поставку 70 штук шаф на суму 415 716,00 грн, №РН-0000971 від 15.09.2021 про поставку 79 штук шаф на суму 469 165,20 грн, №РН-0000976 від 16.09.2021 про поставку 80 штук шаф на суму 475 104,00 грн, №РН-0000982 від 17.09.2021 про поставку 79 штук шаф на суму 469 165,20 грн.

Всього поставлено товару на загальну суму 2969400,00 грн.

Позивач зазначає, що відповідач лише частково розрахувався за поставлений товар, а саме 22.07.2021 здійснив попередню оплату у розмірі 1 187 760,00 грн та частково оплатив товар після поставки у розмірі 1 223 535,33 грн. 28.10.2021. Решту товару позивач не оплатив, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 558 104,67 грн (2 969 400,00 1187760,00 1 223 535,33).

Позивач, з урахуванням заяви про зміну предмету позову зазначає, що з урахуванням п. 7.13 договору покупець має право утримати суму штрафу про взаєморозрахунках з постачальником. Позивач погоджується із тим, що допустив прострочку поставки товару, тому вважає правомірним утримання покупцем штрафу у розмірі 119 963,76 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 438 140,91 грн, що і стало причиною виникнення спору.

Відносини, що виникли між сторонами регулюються загальними положеннями про договір поставки.

Згідно з ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з умов договору (Специфікації), строк оплати товару є таким, що настав.

Доказів оплати товару у розмірі 438 140,91 грн. відповідач не надав.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач заперечує проти позову тим, що товар позивачем було поставлено з простроченням, у зв`язку з чим, відповідачем було виставлено позивачу претензію №1175 від 13.10.2021 на суму 558104,67 грн., з яких 181881,69 грн. - пеня та 376222,97 грн. штраф на підставі п. 7.3 договору. Відповідач зауважує, що у відповіді на претензію позивач просив не застосовувати штрафні санкції та запропонував надати додаткові знижки вартості майбутніх замовлень в розмірі нарахованої пені. Відповідач посилається на п. 7.13 договору, відповідно до якого при несплаті неустойки у встановлений строк, покупець має право утримати суму штрафу при взаєморозрахунках з постачальником. Сплата штрафів не звільняє постачальника від відшкодування збитків в повному обсязі. Відповідач вважає, що повністю розрахувався за поставлений товар, а саме 1187760,00 грн. було здійснено попередню оплату (платіжне доручення №7670 від 22.07.2021), 1223535,33 грн. сплачено 28.10.2021 (платіжне доручення №12935) та 558104,67 грн. сума, яка тримана на підставі п. 7.13 договору.

Також відповідач подав відзив на позов з урахуванням заяви про зміну предмету позову, у якій проти задоволення позову з урахуванням змін заперечує.

Позивач не погоджується із такими запереченнями відповідача, вказує, що прострочення товару відбулося з вини позивача, який допустив прострочку в здійсненні попередньої оплати, що потягло за собою зміну графіку та черговість виконання інших зобов`язань. Позивач зауважує, що замовлення було виконане та за період з 3 по 17 вересня 2021 року та було поставлено відповідачу 500 одиниць товару на загальну суму 2969400,00 грн. Позивач, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, заперечує проти тверджень відповідача щодо можливості в односторонньому порядку зменшити суму оплати на розмір нарахованих санкцій із посиланням на п. 7.13 договору, та вказує лише про можливість зменшити на суму штрафу у розмірі 119 963,76 грн, виходячи з наступного розрахунку: вартість товару згідно Специфікації 2 969 400,00 грн, строк поставки 35 календарних днів з дати зарахування попередньої оплату, яку відповідач здійснив 22.07.2021, отже строк поставки - 25.08.2021 + 10 календарних днів (п. 7.3 договору) 04.09.2021 (прострочки за яку можна нарахувати штраф). В той же час відповідно до видаткової накладної №РН-0000918 від 03.09.2021 позивач поставив частину товару на суму 570 124,80 грн. Відповідно вважає, що штраф підлягає нарахуванню на суму 2 399 275,20 грн (2 969 400,00 570 124,80) та становить 119 963,76 грн.

Щодо утримання пені позивач заперечує, оскільки п.7.13 договору передбачено можливість утримати лише штраф.

Так, у матеріалах справи міститься претензія відповідача до позивача на суму 558104,67 грн. У претензії зазначено, що позивач прострочив поставку товару, у зв`язку з чим відповідач на підставі п. 7.3 договору нарахував пеню за загальний період з 26.08.2021 по 17.09.2021 у загальному розмірі 181881,69 грн. та штраф у загальному розмірі 376222,98 грн. Відповідач вимагав сплатити пеню та штраф у загальному розмірі 558104,67 грн у семиденний строк з дня отримання претензії та зазначив, що у випадку не сплати у встановлений строк суми претензії Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" залишає за собою право скористатися п. 7.13 договору, а саме утримати її при взаєморозрахунках.

Позивач направив відповідачу відповідь на претензію (лист №213/03-17 від 20.10.2021) у якій повідомляв, що саме покупець допустив прострочку щодо внесення авансового платежу на 43 дні, через що графік виробництва був змінений, так як замовлення, яке мало бути оплачене 09.06.2021 залишилося у червні. Проте постачальником було здійснено заходи для ущільнення графіку для виконання цього замовлення, однак під час виконання замовлення частина співробітників захворіла короновірусною хворобою та керівництво було змушене відправити всіх контактних з хворими працівників на самоізоляцію і строки виконання всіх замовлень було перенесено. Крім того, у серпні на підприємстві склалася форс-мажорна ситуація, а саме по вулиці, де розташоване підприємство сталася аварія, а саме прорив труби системи водопостачання і були відключені від постачання води всі підприємства до закінчення ремонту водогону, який відбувся за власні кошти, оскільки комунальні служби не поспішали. Позивач зазначає, що 26.08.2021 направляв листа відповідачу з повідомленням про аварію.

Також позивач направляв відповідачу листи №213-01/03-17 від 13.12.2021 та №213-02/03-17 від 28.12.2021, у яких просив не застосовувати штрафні санкції зважаючи на тривалі партнерські стосунки. Також позивач пропонував відповідачу надати знижку на наступні замовлення у розмірі нарахованої пені 181881,61 грн.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що у випадку порушення строків поставки постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару в строк товару за кожний день прострочення. Пеня нараховується на весь період прострочення. При порушення строків постачання понад 10 календарних днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 5% від вартості не поставленого в строк товару.

Як вбачається з п. 7.13 договору при несплаті неустойки у встановлений строк, покупець має право утримати суму штрафу при взаєморозрахунках з постачальником. Сплата штрафів не звільняє постачальника від відшкодування збитків у повному обсязі.

Згідно з п. 7.14 договору сплата неустойки (штрафу, пені) здійснюється винною стороною на підставі документів, наданих іншою стороною за допомогою поштових відправлень. Допускається використання факсимільного зв`язку та/або електронної пошти.

Суд звертає увагу, що на видатковій накладній №РН-0000918 від 03.09.2021 у графі отримав міститься дата 30.09.2021 зазначена представником відповідача.

Згідно з п. 3.6 договору датою поставки товару і датою переходу права власності на товар, є дата зазначена покупцем у видатковій накладній при прийманні товару.

У позовній заяві (на третій сторінці) позивач зазначає, що уповноваженим представником покупця Стадник Ларисою Григорівною, що діяла на підставі довіреності №25892 від 30.09.2021 були підписані видаткові накладні.

З викладеного слідує, що видаткові накладні були підписані 30.09.2021. Відповідно покупець прийняв товар 30.09.2021.

Таким чином, прострочення поставки товару за усіма видатковими накладними була більш ніж на 10 днів, відповідно штраф слід нараховувати на суму 2 969 400,00 грн та становить 148470,00 грн. Саме ця сума підлягає утриманню.

З урахуванням викладеного вимога про стягнення основного боргу підлягає частковому задоволенню у розмірі 409 634,67 грн.

У той же час, як вбачається із претензії (а.с.61,т.1) відповідач повідомляв про утримання штрафу та пені, виходячи із суми вартості товару, яка зменшувалася у зв`язку із здійсненням поставки товару партіями. Проте, суд звертає увагу, що відповідач у розрахунку штрафу допустився серйозної помилки, оскільки декілька раз нараховував штраф у розмірі 5% на вартість залишку товару, поставленого з простроченням, яка зменшувалася. Правомірним є нарахування штрафу на загальну суму 2 969 400,00 грн у розмірі 148470,00 грн.

Щодо утриманої відповідачем пені, суд зазначає, що п. 7.13 договору не передбачає права утримати суму пені при взаєморозрахунках з постачальником. Передбачено утримання лише суми штрафу. Довільне трактування відповідачем положень договору судом не приймається.

Таким чином, вказані заперечення відповідача не спростовують доводів позивача щодо наявності заборгованості.

З урахуванням викладеного, надані позивачем докази на підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем є більш вірогідними, ніж докази надані відповідачем, тому вимога про стягнення основної суми боргу підлягає частковому задоволенню у розмірі 409 634,67 грн.

Крім основного боргу позивач нарахував та заявив до стягнення (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) 3% річних у розмірі 24 334,62 грн. за період з 17.10.2021 по 17.07.2023 та інфляційне збільшення у розмірі 150 104,23 грн. за листопад 2022 року червень 2023 року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що позивачем здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу 438 140,91 грн, в той час, як суд дійшов висновку про наявність боргу відповідача перед позивачем у розмірі 409 634,67 грн, та враховуючи допущення позивачем при нарахуванні 3% річних помилки, пов`язаної із врахуванням дати часткового платежу, вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у розмірі 22721,01 грн (3% річних) та 140 349,78 грн (інфляційні втрати).

За викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 572 705,46грн., з яких 409 634,67 грн основний борг, 22 721,01грн. 3% річних та 140 349,78 грн інфляційні втрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 8 590,58 грн.

Оскільки позивачем при зверненні із позовом до суду надмірно сплачений судовий збір у розмірі 0,08 грн., а також у зв`язку зі зменшенням позовних вимог, відповідно за якими судовий збір складає 9188,70 грн, то надмірно сплачений судовий збір може бути повернутий з державного бюджету за клопотання позивача. На час прийняття рішення клопотання про повернення судового збору від позивача не надходило, що не позбавляє останнього права подати зазначене клопотання після прийняття рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Літпол Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" (53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, просп. Трубників, 56, ідентифікаційний код 35537363) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Літпол Україна" (61050, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 27, ідентифікаційний код 32134535) основний борг у розмірі 409 634,67 грн (чотириста дев`ять тисяч шістсот тридцять чотири грн 67 коп), 3% річних у розмірі 22721,01 грн (двадцять дві тисячі сімсот двадцять одна грн 01 коп), втрати від інфляції 140 349,78 грн (сто сорок тисяч триста сорок дев`ять грн 78 коп) та судовий збір у розмірі 8590,58 грн (вісім тисяч п`ятсот дев`яносто грн 58 коп).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.09.2023

Суддя О.М. Крижний