СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Харків Справа № 922/1583/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А.,

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Компанія "Новаторг", вх. № 1625 Х/2 на рішення Господарського суду Харківської області від 26.07.2023, ухвалене суддею Присяжнюком О.О. у приміщенні Господарського суду Харківської області 26.07.2023 об 11 год.15 хв. (повне рішення складено 31.07.2023) у справі №922/1583/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Компанія "Новаторг", м.Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавахліб-3", м. Полтава,

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Торгова Компанія "Новаторг" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до ТОВ "Полтавахліб-3", в якій (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, прийнятої господарським судом до розгляду) просило суд стягнути з відповідача: 1748868,00 грн заборгованості за поставлений товар за Договором поставки №БПР2906223 від 29.06.2022, 862667,72 грн відсотків річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 1198149,61 грн пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 305454,37 грн інфляційних збитків за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 3032076,30 грн штрафу за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.07.2023 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 263149,95 грн інфляційні втрати за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 428703,92 грн відсотки річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, витрати по сплаті судового збору в сумі 10377,81 грн. В частині позовних вимог на суму 1748868,00 грн провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції зазначив, що заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 1748868,00 грн була сплачена відповідачем після звернення позивача до суду з даним позовом, що є підставою для закриття провадження у справі в частині вимог позивача про стягнення з відповідача вищенаведеної суми основного боргу в зв`язку з відсутністю предмета спору відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України. Стосовно нарахувань на суму основного боргу у вигляді пені та штрафу, господарський суд зазначив наступне: договір поставки підписаний з урахуванням протоколу розбіжностей від 29.06.2022, з якого виключені пункти про оплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ та про сплату штрафу у разі порушення покупцем строків оплати, окрім того, договір поставки припинив дію 31.12.2022, в результаті поставка після припинення дії договору є бездоговірною. Щодо відсотків річних та інфляційних нарахувань господарський суд зазначив, що відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за договором, погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань, а також усвідомлював визначені договором строки здійснення оплати за поставлений йому товар; індекс інфляції та проценти річних (розмір яких узгоджено сторонами у договорі), встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання, тобто, інфляція та проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання, суд також зазначив, що в цій частині позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 263149,95 грн інфляційні втрати за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 428703,92 грн відсотки річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання; в решті позовних вимог суд відмовив.

Позивач, ТОВ Торгова компанія Новаторг, у межах встановленого законом строку через систему Електронний суд надіслав до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 26.07.2023 у справі № 922/1583/23 в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення 1198149,61 грн пені, 3032076,30 грн штрафу, 433963,80 грн відсотків річних, 42304,42 грн інфляційних збитків за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ "Торгова Компанія "Новаторг" до ТОВ "Полтавахліб-3" про стягнення 862667,72 грн відсотків річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 1198149,61 грн пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 305454,37 грн інфляційних збитків за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 3032076,30 грн штрафу за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Також заявник скарги просить надати позивачу можливість протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду довести розмір фактично понесених судових витрат позивачем у зв`язку із розглядом справи та залучити до матеріалів справи докази таких витрат.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначає наступне: на момент укладання між сторонами Договору поставки № БПР2906223, а саме 29.06.2022, стаття 181 ГК України вже не містила умов щодо укладання сторонами протоколу розбіжностей та внесення таким чином змін до договору, отже суд першої інстанції застосував до правовідносин закон, який не підлягав застосуванню, оскільки при укладанні договору поставки між позивачем і відповідачем закон не надавав учасникам господарських відносин можливості вносити зміни в договір шляхом укладання протоколу узгодження розбіжностей; напис на договорі «з протоколом розбіжностей» здійснено від руки (в той час як документ складено в друкованій формі) і міститься в графі реквізитів покупця, тобто це є виправленням до документу, фактично зміною його умов, при цьому, позивач не погоджував такі зміни (виправлення) своїм підписом, тобто не надавав згоди на внесення змін до договору, як цього вимагають положення Цивільного кодексу України, отже, в самому тексті Договору поставки №БПР2906223 від 29.06.2022 сторонами не було узгоджено, що даний договір укладається на умовах, визначених протоколом розбіжностей, а тому зміни до документа внесені не були. У скарзі зазначено, що апелянт не заперечує проти закриття провадження щодо стягнення основної заборгованості в розмірі 1748868,00 грн, однак заперечує щодо відмови у стягненні 1198149,61 грн пені та 3032076,30 грн штрафу, 433963,80 грн відсотків річних (різниця між розміром відсотків щодо яких розглядалася справа та розміром, який задовольнив суд), 42304,42 грн інфляційних збитків (різниця між розміром сум, щодо яких розглядалася справа, та розміром, який задовольнив суд) при цьому в частині незгоди з розміром інфляційних збитків обґрунтування заявником не наведено.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2023 апеляційну скаргу було залишено без руху з тих підстав, що апелянтом не дотримано вимог п.2 ч.3 ст.258 ГПК України, відповідно до якого до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору, а також не дотримано вимог п.3 ч. 3 ст. 258 ГПК України, яким передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі. Встановлено заявнику десятиденний строк з дня вручення йому копії ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Після усунення заявником недоліків скарги, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Торгова Компанія "Новаторг" на рішення Господарського суду Харківської області від 26.07.2023 у справі №922/1583/23, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться "19" вересня 2023 р. о 16:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104. Встановлено учасникам справи строк до 14.09.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання заяв, клопотань тощо.

14.09.2023 позивач подав заяву про участь представника ТОВ "Торгова Компанія "Новаторг", адвоката Крайза Олександра Ігоровича у судовому засіданні 19.09.2023 о 16:00, а також у всіх наступних судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Вказану заяву було задоволено ухвалою суду від 15.09.2023.

14.09.2023, тобто в межах установленого судом строку, відповідач надав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві відповідач зазначає, що протокол розбіжностей погоджено позивачем в повному обсязі, без будь-яких зауважень, про що свідчить печатка та підпис позивача на протоколі, даний протокол направлений на адресу відповідача, тобто сторони розглянули зауваження, викладені в протоколі розбіжностей, та уклали договір у редакції покупця; цей протокол, підписаний сторонами разом з текстом договору, в якому міститься застереження про його складання, в даному випадку не є протоколом про наміри, а є досягнутим сторонами волевиявленням щодо усіх істотних умов договору поставки; принцип свободи договору (ст. 627 Цивільного кодексу України) може бути реалізований зокрема шляхом укладення договору в редакції протоколу розбіжностей, ніхто не зобов`язує сторону до укладення договору в редакції протоколу розбіжностей, відтак, якщо сторона, що отримала протокол розбіжностей, підписала його в запропонованій іншою стороною редакції, то саме в такий спосіб сторони узгодили конкретні умови правочину - аналогічний висновок міститься в постанові ВС КГС від 13.01.2022 у справі №910/2918/21; назва документа "протокол розбіжностей" не змінює зміст та суть домовленостей сторін. Відповідач вказує, що відповідно до умов договору, що є укладеним в редакції протоколу розбіжностей, з тексту договору поставки виключені пункти про оплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ та про сплату штрафу у разі порушення покупцем строку отже, немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом (відповідна правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 05.09.2019 у справі N 908/1501/18), окрім того, пункт 7.1. договору, що є укладеним в редакції протоколу розбіжностей, викладено в наступній редакції: «Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022 року», тобто, договір поставки припинив свою дію 31.12.2022, отже поставки, що здійснювалися після припинення дії договору, є бездоговірними, а тому нарахування штрафних санкцій саме за цими поставками може здійснюватися виключно у розмірах та в порядку, передбаченому законодавством.

У судовому засіданні 19.09.2023 представник позивача (в режимі відеоконференції) просив задовольнити апеляційну скаргу ТОВ "Торгова Компанія "Новаторг" у повному обсязі, стверджуючи, що, на його думку, протокол розбіжностей (факт підписання якого позивач не заперечує) за своєю сутністю є лише протоколом про наміри і не змінює умов, викладених у договорі, тому наполягав на стягненні сум пені, штрафу та відсотків річних відповідно до умов договору без урахування протоколу розбіжностей, а також наполягав на стягненні інфляційних у заявленому позивачем розмірі. При цьому обґрунтування заперечень щодо суми інфляційних, стягнутої оскаржуваним рішенням суду, ним наведено не було.

Представник відповідача, який брав участь у судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду, також підтримав викладену ним письмово правову позицію та виклав заперечення щодо доводів апелянта.

В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого строку.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

Присутні в судовому засіданні представники сторін не висловлювали заперечень щодо повноти дослідження доказів, які надано до справи у відповідності до ст.74 ГПК України та які стосуються меж апеляційного розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів, дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

29.06.2022 між ТОВ ТК Новаторг (постачальник) та ТОВ Полтавахліб-3 (покупець) укладено Договір поставки № БПР2906223 (надалі Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар (далі Товар), ціна, найменування, асортимент, кількість та якість якого погоджується Сторонами в специфікації, що є додатком до Договору (т.1, а.с.41).

Відповідно до умов пунктів 2.1 2.3. Договору, строк поставки Товару погоджується Сторонами в Специфікаціях. Поставка Товару здійснюється на умовах відповідно до Інкотермс 2010, які погоджуються Сторонами в Специфікації. В частині протиріччя умов Інкотермс 2010 з умовами Договору, пріоритетним вважаються умови Договору.

Момент переходу права власності на Товар та момент виконання зобов`язання Постачальника щодо поставки Товару вважаються такими, що настали з моменту підписання видаткової накладної.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.3. Договору, ціна на Товар є договірною та погоджується Сторонами в Специфікаціях. Ціна на Товар встановлюється у національній валюті України.

Покупець проводить оплату Товару на умовах, які зазначені в Специфікації на розрахунковий рахунок Постачальника в строк, що затверджений Сторонами в Специфікації, але не пізніше ніж протягом 10 календарних днів з дати поставки Товару.

Відповідно до пункту 5.3. Договору, у випадку несвоєчасної оплати Товару згідно з умовами Договору Покупець сплачує Постачальнику на вимогу останнього пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який вона нараховувалась, від загальної вартості неоплаченого Товару за кожен день прострочення до моменту фактичного виконання Покупцем свого зобов`язання за цим Договором.

Згідно з пунктом 5.5. Договору, у разі порушення строків оплати Покупець сплачує на користь Постачальника штраф в наступних розмірах: порушення строку оплати Товару більш ніж на 10 календарних днів 5 % від вартості не оплаченого Товару; порушення строку оплати Товару більш ніж на 20 календарних днів 10 % від вартості не оплаченого Товару; порушення строку оплати Товару більш ніж на 30 календарних днів 20 % від вартості не оплаченого Товару.

Пунктом 5.10 Договору сторони встановили відповідно до ст.625 ЦК України 36% річних від простроченої суми.

Відповідно до п.7.1 Договору, строк його дії до 31.12.2023, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за Договором. У вказаному пункті сторонами також встановлено, що якщо жодна із сторін не заявить про своє бажання розірвати договір не пізніше ніж за 10 днів до закінчення строку його дії, дія Договору продовжується на один календарний рік на тих же умовах.

Договір підписано керівниками ТОВ ТК Новаторг та ТОВ Полтавахліб-3, засвідчено печатками обох підприємств; нижче реквізитів покупця перед підписом директора ТОВ Полтавахліб-3 міститься рукописний напис з протоколом розбіжностей (т.1, а.с.41, зворотний бік).

Також у матеріалах справи міститься копія протоколу розбіжностей до Договору поставки № БПР2906223 від 29.06.2022 (т.2, а.с.164), відповідно до якого сторони розглянули зауваження покупця до договору поставки і уклали договір у редакції покупця, на визначених протоколом розбіжностей умовах, зокрема:

- виключено пункт 5.3 (яким передбачено сплату пені покупцем);

- виключено пункт 5.5 (яким встановлено штраф за порушення строку оплати товару);

- змінено умови п.5.10 шляхом встановлення річних у розмірі 16% (замість 36%, передбачених договором);

- змінено умови п.7.1 шляхом зазначення, що Договір діє до 31.12.2022.

Вказаний протокол розбіжностей підписано керівниками ТОВ ТК Новаторг та ТОВ Полтавахліб-3, засвідчено печатками обох підприємств.

Факт підписання обома сторонами протоколу розбіжностей, в якому зафіксовано вищенаведені умови, позивач не заперечував у суді першої та апеляційної інстанції.

В межах Договору, Сторонами було узгоджено поставку товару на підставі наступних специфікацій: № 1 від 04.07.2022, № 2 від 11.07.2022, № 3 від 01.08.2022, № 4 від 22.08.2022, №5 від 01.09.2022, № 6 від 03.10.2022, № 7 від 31.10.2022, № 8 від 06.11.2022, №9 від 11.12.2022, № 10 від 18.12.2023, № 11 від 25.12.2022, № 12 від 04.01.2023. У кожній специфікації міститься посилання на те, що вони складені згідно з договором № БПР2906223 від 29.06.2022.

Відповідно до пункту 6 Специфікацій №1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 Покупець сплачує Товар наступним порядком: протягом 21 календарного дня з дати поставки Товару.

За умовами пункту 6 Специфікації №2 Покупець сплачує Товар наступним порядком: протягом 7 календарних днів з дати поставки Товару.

Як встановлено місцевим господарським судом на підставі наявних у справі доказів та не заперечується учасниками справи, на виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 15927391,50 грн у період з 04.07.2022 по 24.01.2023.

У накладних за січень 2023 року також міститься посилання на номер та дату договору. Відповідне підтверджує, що сторони погодили продовження дії договору на 2023 рік у відповідності до вищенаведених положень п.7.1 договору.

Як вбачається з платіжних доручень, копії яких наявні в матеріалах справи, відповідач у період з 05.08.2022 по 05.04.2023 здійснив платежі за вказаний товар на загальну суму 13435842,50 грн.

Отже, заборгованість за поставлений товар склала 2491549,00 грн.

22.04.2023 ТОВ Торгова Компанія Новаторг звернулось до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до ТОВ "Полтавахліб-3", в якій просило суд: стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 2491549,00 грн заборгованості за поставлений товар за Договором поставки № БПР2906223 від 29.06.2022, 263149,95 грн інфляційні втрати за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 428703,92 грн відсотки річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Ухвалою господарського суду від 08.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1583/23.

В подальшому позивач подав до господарського суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 1748868,00 грн заборгованості за поставлений товар за Договором поставки №БПР2906223 від 29.06.2022, 862667,72 грн відсотків річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 1198149,61 грн пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 305454,37 грн інфляційних збитків за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 3032076,30 грн штрафу за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Тобто, ТОВ "Торгова Компанія "Новаторг" зменшило суму основного боргу у зв`язку зі сплатою відповідачем частини заборгованості (в розмірі 742681 грн), але водночас збільшило розмір інфляційних та річних і доповнило позовні вимоги новими вимогами про стягнення пені, штрафу (відповідно до пунктів 5.3, 5.5 договору поставки №БПР2906222 від 29.06.2022).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.06.2023 вищевказану заяву позивача від 16.06.2023, розцінену судом як заяву про зміну предмету позову, було прийнято до розгляду.

В ході розгляду справи відповідач надав докази сплати 1748868,00 грн заборгованості за товар за Договором поставки № БПР2906223 від 29.06.2022.

Відповідні обставини, що не заперечуються сторонами, були враховані місцевим господарським судом, який в оскаржуваному рішенні закрив провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України в частині стягнення 1748868,00 грн основного боргу.

Щодо нарахувань, заявлених позивачем до стягнення, позов було задоволено частково (з наведених вище підстав).

Відповідачем рішення у даній справі не оскаржено в апеляційному порядку. Натомість відповідач у відзиві на апеляційну скаргу позивача просив залишити вказане рішення без змін.

Як було встановлено вище, позивач оскаржив рішення господарського суду в частині відмови у позові, отже, апеляційний перегляд вказаного рішення здійснюється у відповідній частині, в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Надаючи оцінку висновкам місцевого господарського суду згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду у відповідності до вищенаведених приписів ст.269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом позовних вимог у даній справі, в частині задоволення яких місцевим господарським судом було відмовлено, є стягнення з відповідача сум пені, штрафу та відсотків річних виходячи з розміру, встановленого в договорі поставки без урахування протоколу розбіжностей. Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати на підставі ст.625 ЦК України.

Не заперечуючи факту підписання протоколу розбіжностей обома сторонами, позивач в ході апеляційного провадження водночас наполягає на тому, що вказаний протокол є фактично протоколом про наміри, який не змінює умов Договору, а тому не повинен враховуватися при розгляді даного спору.

Надаючи оцінку вказаним твердженням, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу приписів статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої та другої статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що згідно з частинами першою сьомою статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Як обґрунтовано вказує апелянт, станом на час укладення Договору поставки №БПР2906223 від 29.06.2022 та на час судового розгляду даної справи стаття 181 Господарського кодексу України №922/1583/23 була чинною в наступній редакції: "Господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом" тобто зазначена норма закону дійсно вже не містила положень стосовно обов`язковості складання протоколу розбіжностей у разі наявності в однієї із сторін заперечень щодо окремих умов договору.

Водночас, чинне законодавство (навіть після внесення до нього відповідних змін) не містить заборони для учасників господарських правовідносин укладати договори з протоколами розбіжностей.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Принцип свободи договору відповідно до статей 6, 627 ЦК України є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше: можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.

Отже, сторони не можуть на власний розсуд врегулювати у договорі свої відносини лише у випадках, якщо існує пряма заборона, встановлена актом цивільного законодавства; заборона випливає зі змісту акта законодавства; така домовленість суперечить суті відносин між сторонами.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Відповідне узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2023 у справі № 906/164/22, від 06.09.2023 у справі № 760/18875/20 тощо.

У даному випадку, враховуючи відсутність у законі заборони на укладення договору шляхом погодження окремих його умов у підписаному обома сторонами протоколі розбіжностей, колегія суддів дійшла висновку, що підписання такого протоколу відповідає вищенаведеним принципам свободи договору, тому твердження апелянта про те, що при укладанні договору поставки між позивачем і відповідачем закон не надавав учасникам господарських відносин можливості вносити зміни в договір шляхом укладання протоколу узгодження розбіжностей, не узгоджуються зі змістом чинного законодавства.

Отже, хоча позивач в силу вимог закону і не був зобов`язаний підписувати протокол розбіжностей, однак його підписанням зі своєї сторони засвідчив волевиявлення ТОВ ТК Новаторг на укладення Договору саме на тих умовах, що були зазначені в протоколі, яким сторони фактично врегулювали існуючі розбіжності щодо змісту окремих пунктів Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, копію договору з рукописним написом з протоколом розбіжностей було надано до суду саме позивачем. Тобто, отримавши вказаний примірник договору, позивач не висловив заперечень щодо такої редакції договору.

Доказів того, що Договір з урахуванням протоколу розбіжностей (або безпосередньо протокол розбіжностей) є недійсним, матеріали справи не містять.

Тому твердження апелянта про те, що умови протоколу розбіжностей не підлягають врахуванню, на думку колегії суддів, свідчать про довільне тлумачення ТОВ ТК Новаторг змісту зазначеного протоколу, який, як вбачається з матеріалів справи, є не протоколом про наміри або іншим попереднім документом (що втрачає чинність після укладення договору), а навпаки є невід`ємною частиною договору.

Тобто, в силу вищенаведеної презумпції правомірності правочину, такий правочин породжує відповідні права та обов`язки для сторін.

Отже, незважаючи на те, що місцевий господарський суд послався на положення ст.181 ГК України у редакції, що втратила чинність станом на час підписання договору між сторонами, колегія суддів зазначає, що відповідне не вплинуло на правильність висновків щодо необхідності врахування протоколу розбіжностей до Договору при розгляді позову ТОВ ТК Новаторг у даній справі.

А саме, оскільки позивач заявив до стягнення пеню (у розмірі 1198149,61 грн) та штраф (у розмірі 3032076,30 грн) на підставі п. 5.3, 5.5 Договору, які були виключені з Договору згідно з протоколом розбіжностей колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про відмову у стягненні вказаних сум, оскільки відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку (т.2, а.с.120), відсотки річних у розмірі 862667,72 грн за період з 11.07.2022 по 05.06.2023 були нараховані за умовами п.5.10 Договору (без урахування протоколу розбіжностей), яким вказані відсотки встановлено у розмірі 36%.

Проте, як уже зазначалося, протоколом розбіжностей (який у даному випадку підлягає обов`язковому врахуванню), пункт 5.10 Договору було змінено шляхом встановлення річних у розмірі 16%.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд правомірно взяв до уваги протокол розбіжностей та обґрунтовано відмовив у стягненні 433963,80 грн відсотків річних.

Окрім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, позивачем при розрахунку відсотків річних не враховано, що відповідно до Специфікацій №1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 строк оплати складає 21 календарний день з дати поставки Товару, а відповідно до Специфікації №2 цей строк складає 7 календарних днів з дати поставки. Отже, ТОВ Торгова Компанія Новаторг неправильно встановило період нарахування відсотків річних, фактично визначаючи період, за який починають нараховуються відсотки, з дати відвантаження товару, а не з дати виникнення прострочення оплати заборгованості.

Отже, вимоги апелянта про скасування оскаржуваного рішення в цій частині та про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 1198149,61 грн, штрафу в розмірі 3032076,30 грн та відсотків річних у розмірі 433963,80 грн не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та на погоджених обома сторонами умовах Договору (з урахуванням протоколу розбіжностей, підстав для неврахування якого позивач в ході апеляційного провадження не навів).

Також, як було встановлено вище, позивач заявив до стягнення 305454,37 грн інфляційних збитків за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з липня 2022 року по квітень 2023 року в порядку ст.625 ЦК України.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (т.2, а.с.120), ТОВ Торгова Компанія Новаторг неправильно встановило період нарахування інфляційних, фактично визначаючи період, за який починають нараховуються інфляційні, з дати відвантаження товару, а не з дати виникнення прострочення оплати заборгованості. Так, позивачем не враховано, що відповідно до Специфікацій №1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 строк оплати складає 21 календарний день з дати поставки Товару, а відповідно до Специфікації №2 цей строк складає 7 календарних днів з дати поставки.

Місцевим господарським судом було стягнуто з відповідача 263149,95 грн інфляційних втрат, відповідно, відмовлено у стягненні 42304,42 грн.

Позивач, зазначивши в апеляційній скарзі про те, що не погоджується з відмовою у стягненні вказаної суми, водночас ні письмово, ні усно не навів жодного обґрунтування (контррозрахунку) на підтвердження зазначених вимог тоді як відповідно до приписів ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник позивача зазначив, що не наполягає на задоволенні вимог апеляційної скарги в частині інфляційних втрат.

Отже, оскільки у відповідності до вищенаведених приписів ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що підстави для скасування оскаржуваного рішення в цій частині також відсутні.

В ході апеляційного провадження заявник скарги не навів аргументів та доказів, що могли б бути визнані підставою для скасування рішення господарського суду в даній справі (в оскаржуваній частині) та для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції в ході даного провадження надав належну оцінку наявним у справі доказам та доводам сторін, водночас, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За результатами апеляційного провадження колегією суддів також не було встановлено зазначених у ч.4 ст.269 ГПК України обставин, а саме, наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Компанія "Новаторг" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 26.07.2023 у справі №922/1583/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.09.2023

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.А. Пуль