ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2023 р. Справа№ 910/14599/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Барсук М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Соболь М.П. (довіреність від 01.06.2023 №010623-02/Р-121)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області

на рішення господарського суду міста Києва від 23.11.2022

у справі №910/14599/21 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області

до акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Миколаївської дирекції акціонерного товариства "Укрпошта"

про стягнення 253 916, 82 грн,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Миколаївської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" про стягнення 253 916, 82 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2022 в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 23.11.2022 по справі №910/14599/21 скасувати.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на думку скаржника суд дійшов передчасного висновку про те, що акт планової перевірки підтверджує факт використання коштів за їх цільовим призначенням, оскільки ОСОБА_1 з 17.05.2000 перебуває на території Білорусі та отримує там пенсію за віком, її паспорт громадянки України знищено відповідно вказана особа не перебувала на території України та не мала можливості отримувати пенсійні виплати.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Руденко М.А., судді Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А.

З огляду на те, що вказана апеляційна скарга була подана 17.05.2023 безпосередньо до суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування у суду першої інстанції матеріалів справи №910/14599/21 та відкладення вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою до надходження матеріалів даної справи з суду першої інстанції.

Листом Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 витребувано з господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14599/21.

28.06.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/14599/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2023 поновлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 23.11.2022 у справі №910/14599/21, відкрито апеляційне провадження у справі №910/14599/21, зупинено дію оскаржуваного рішення господарського суду міста Києва від 23.11.2022 у справі №910/14599/21 до закінчення апеляційного провадження у даній справі, призначено справу до розгляду на 19.09.2023 об 11 год. 00 хв.

25.07.2023 через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

04.08.2023 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника позивача.

У судове засідання 19.09.2023 представник позивача не з`явився, але як зазначалось вище, направив клопотання про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника позивача (а.с. 43 т.3 ).

Колегія суддів, заслухавши думку представника відповідача, порадившись на місце, ухвалила клопотання позивача задовольнити, розглядати справу у відсутності уповноваженого представника позивача.

Представник відповідача, у судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, з урахуванням правил ст.ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21 грудня 2016 року між ГУ ПФ України в Миколаївській області, як замовником та Українським державним підприємством поштового зв`язку «Укрпошта», як учасником укладено договір № 672-06 про закупівлю послуг поштових та кур`єрських, інших (виплата та доставка пенсій, допомоги на поховання) за державні кошти (далі - договір) (а.с.34-45 т.1), відповідно до п. 1.1 якого учасник зобов`язується у 2017 році надати замовнику послуги з виплати та доставки пенсій, допомоги на поховання у м. Миколаєві та Миколаївській області, а замовник - прийняти та оплатити послуги.

Учасник надає замовнику послуги, якість яких відповідає вимогам Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», Інструкції про виплату та доставку пенсій, грошових допомог національним оператором поштового зв`язку, затвердженої спільним наказом Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства праці та соціальної політики України від 28.04.2009 №464/156, постановою Правління Пенсійного фонду України від 28.04.2009 №14-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.07.2009 №529/16608 (далі - Інструкція), а також Правил (розділ ІІ договору).

У силу п. 6.3.3 договору учасник зобов`язаний забезпечувати схоронність пенсійних коштів на всіх етапах технологічного процесу виплати пенсій, допомоги на поховання, вживати заходів щодо запобігання випадків втрат, нести відповідальність за незабезпечення збереження пенсійних коштів.

Згідно з п. 7.2 договору у разі невиконання п. 6.3.3 цього договору учасник відшкодовує замовнику кошти у сумі, що дорівнює втраченим.

У разі використання коштів на цілі, відмінні від цілей виплати пенсій та допомоги на поховання, на виплату поштових переказів, виплату коштів неналежній особі та/або в неналежному розмірі, а також використання коштів з рахунка № 2604 на покриття залучених на пенсійні виплати власних коштів учасника у необґрунтованих розмірах, останній відшкодовує замовнику суми коштів, використаних не за призначенням або виплачених неналежній особі, а також сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1%від усієї суми за кожний день такого використання, але не більше 10% від суми коштів, використаних не за призначенням або виплачених неналежній особі.

Цей договір набирає чинності з 01.01.2017 і діє до 31.12.2017 (п. 10.1 договору).

Договори аналогічного змісту укладені між сторонами у справі 19.12.2017 № 931-18, 27.12.2018 № 1196-35, 23.12.2019 № 1169-35 зі строком дії на 2018, 2019 та 2020 роки відповідно. (а.с.130-139 т.1)

Звертаючись з даним позовом, позивач зазначив, що на обліку в ГУ ПФ в Миколаївській області перебуває ОСОБА_1 , яка з 01.11.2004 є отримувачем пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», виплата якої з 01.02.2012 здійснювалась через підприємство поштового зв`язку АТ «Укрпошта» за останнім зареєстрованим місцем проживання - АДРЕСА_1 .

За період з вересня 2020 року по березень 2021 року пенсія ОСОБА_1 вручена не була. Відтак з 15.02.2021, 11.03.2021, 16.03.2021 на рахунок ГУ ПФ в Миколаївській області об`єктом поштового зв`язку повернуто грошові кошти у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

На запит позивача від 11.02.2021 № 1400-0404-5/10695 (а.с.18 т.1) отримано відповідь УДМС України в Миколаївській області від 22.02.2021 №4801.3.1-1490/48.3-21, якою повідомлено, що ОСОБА_1 , 01.09.2004 надано дозвіл щодо виїзду на постійне місце проживання до Білорусі, у зв`язку з чим паспорт громадянина України на її ім`я серії НОМЕР_1 , виданий 30.08.1999 Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, списано та знищено. Станом на 19.02.2021 ОСОБА_1 з заявою про повернення в Україну на постійне проживання до підрозділів УДМС України в Миколаївській області не зверталася. Аналогічну інформацію також отримано позивачем в листі УДМС України в Миколаївській області від 05.04.2021 №4801.3.1-2678/48.3-21 у відповідь на запит від 31.03.2021 № 1400-0404-5/21952. (а.с.20 т.1)

На запит позивача від 29.03.2021 № 1400-0404-10/21230 отримано відповідь Управління праці, зайнятості та соціального захисту Беличаського районного комітету від 30.04.2021 № 5-15/590-УТЗиБелРИК (а.с.19 т.1) про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 17.05.2000 та отримує пенсію за віком (на загальних підставах).

19.04.2021 ГУ ПФ в Миколаївській області направлено МД АТ «Укрпошта» повідомлення № 1400-0901-8/27120 про проведення позапланової перевірки з питань дотримання пенсійного законодавства при виплаті відділенням поштового зв`язку №54031 в період з 01.02.2012 по 30.09.2020 поштових переказів на отримувача ОСОБА_1 .

За результатами перевірки 29.04.2021 (а.с.22 т.1) ГУ ПФ в Миколаївській області складено акт позапланової перевірки МД АТ «Укрпошта» з питань дотримання законодавства при виплаті поштових переказів ОСОБА_1 , згідно з яким для перевірки факту виплати відділенням поштового зв`язку №54031 поштових переказів на ОСОБА_1 , , МД АТ «Укрпошта» надано поштові перекази на ОСОБА_1 за період з січня 2017 року по вересень 2020 року, оформлені належним чином: проставлена дата отримання, виплачена сума, паспортні дані отримувача, проставлений відбиток календарного штемпеля, ПІБ та підпис оператора, який виплачував поштовий переказ. Утім, у всіх перевірених бланках поштових переказів ОСОБА_1 за період з січня 2017 року по серпень 2020 року у графі «Відмітка про пред`явлений документ» зазначені різні паспортні дані отримувача, які не відповідають паспортним даним ОСОБА_1 , підписи отримувача різняться між собою.

Таким чином, за результатами перевірки встановлено, що ВПЗ №54031 здійснено виплату поштових переказів на ім`я ОСОБА_1 за період з 01.02.2012 по 31.08.2020 неналежній особі на загальну суму 253 916,82 грн. (а.с.30-32 т.1)

Сума виплаченої ОСОБА_1 пенсії за період з 01.01.2017 по 31.08.2020 складає 151 461,38 грн., сума пенсійної виплати за вересень 2020 у розмірі 3852,00 грн. повернута на рахунок ГУ ПФ України в Миколаївській області за закінченням терміну зберігання. Сума виплаченої ОСОБА_1 пенсії за період з 01.02.2012 по 31.12.2016 складає 102 455,44 грн.

ГУ ПФ України в Миколаївській області на адресу МД АТ «Укрпошта» направлено лист від 21.05.2021 № 1400-09-8/34150 про повернення грошових коштів, призначених для виплати пенсії ОСОБА_1 на загальну суму 253 916,82 грн. за період з 01.02.2012 по 30.09.2020.

У відповідь ГУ ПФ в Миколаївській області отримало заперечення МД АТ «Укрпошта» від 17.06.2021 № 01/05-1-83 (а.с.33 т.1) на акт позапланової перевірки від 29.04.2021 № 11 (а.с.22 т.1) та на вимогу про повернення спірної суми грошових коштів.

Звертаючись з даним позовом, позивач посилається на те, що відповідачем порушено п. п. 89, 105 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 № 270, що призвело до безпідставної виплати коштів неналежній особі, а тому на думку позивача такі кошти мають бути відшкодовані йому відповідачем.

За наслідками розгляду справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що позивачем не доведено наявності вини відповідача у виплаті коштів неналежній особі, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Порядок виплати та доставки національним оператором поштового зв`язку пенсій, допомог, субсидій та інших виплат населенню, визначених законодавством, які надаються у грошовій формі, урегульований, зокрема, Інструкцією про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового зв`язку, затвердженою спільним наказом Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства праці та соціальної політики України від 28.04.2009 №464/156, постановою Правління Пенсійного фонду України від 28.04.2009 №14-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.07.2009 №529/16608.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В укладених договорах сторони погодили обов`язок відповідача забезпечити надання послуг, якість яких відповідає вимогам Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», Інструкції про виплату та доставку пенсій, грошових допомог національним оператором поштового зв`язку, затвердженої спільним наказом Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства праці та соціальної політики України від 28.04.2009 №464/156, постановою Правління Пенсійного фонду України від 28.04.2009 №14-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.07.2009 №529/16608 (далі - Інструкція), а також Правил.

Виходячи з умов договорів, позивач контролює якість наданих йому послуг, зокрема, шляхом здійснення у поштампах, центрах поштового зв`язку відповідно до складених замовником та погоджених учасником графіків перевірок цільового використання коштів, призначених для виплати пенсій, допомоги на поховання, своєчасності виплати і доставки сум пенсійних виплат одержувачам.

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

У силу ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Статтею 224 ГК України закріплено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (частина 2 зазначеної норми).

Пунктом 1 статті 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

У силу ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України).

Враховуючи, що виплата відповідачем грошових коштів за поштовими переказами неналежній особі фактично є втратою таких активів на пенсійних рахунках позивача, колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заявлена до стягнення сума у розумінні ст. ст. 224, 225 ГК України та ст. 22 ЦК України є збитками останнього.

Відповідальність за порушення зобов`язання у вигляді відшкодування збитків настає за наявності сукупності таких умов: - протиправної дії чи бездіяльності особи; - заподіяння збитків в результаті такої дії чи бездіяльності особи; - причинного зв`язку між протиправною дією чи бездіяльністю особи та заподіяними збитками; - вини боржника.

За відсутності хоча б одного з цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Актами планових перевірок цільового використання коштів ПФ України на виплату пенсій і допомог пенсіонерам силових міністерств і відомств по Миколаївській дирекції ПАТ «Укрпошта» № 19 від 31.05.2017 (а.с.53-56 т.2) та № 198 від 27.12.2017 (а.с.57-72 т.2) проведеними перевірками за період з 01.01.2017 по 31.03.2017 та з 01.07.2017 по 30.09.2017, відповідно, нецільового використання коштів ПФ України не встановлено, виплат пенсій стороннім особам, зайвого відшкодування власної готівки, зайвого стягнення поштового збору, порушення термінів повернення невиплачених поштових переказів не виявлено.

Згідно з актами перевірки цільового використання коштів ПФ України та порядку виплати пенсій та грошової допомоги підприємствами поштового зв`язку МД ПАТ «Укрпошта» № 4 від 26.02.2018 (а.с.73-100 т.2), № 13 від 19.06.2018 (а.с.108-110 т.2), № 14 від 31.05.2019 (а.с.111-114 т.2), № 11 від 17.03.2020 (а.с.115-118 т.2) перевірками, проведеними за періоди з 01.10.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 31.03.2018, з 01.01.2019 по 31.03.2019, з 01.10.2019 по 31.12.2019, відповідно, нецільового використання коштів ПФ України не встановлено, виплат пенсій стороннім особам, зайвого відшкодування власної готівки, зайвого стягнення поштового збору, порушення термінів повернення невиплачених поштових переказів не виявлено.

Відповідно до довідки № 23 від 15.10.2020 (а.с.101-103 т.2), складеної за результатами планової перевірки МД АТ «Укрпошта» щодо цільового використання коштів ПФ України, спрямованих на виплату пенсій та грошової допомоги пенсіонерам силових структур та відомств, перевіркою, проведеною за період з 01.04.2020 по 30.06.2020, нецільового використання коштів ПФ України не встановлено. (а.с.119 т.2)

Єдиним доказом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань відповідачем при виплаті поштових переказів ОСОБА_1. за період з лютого 2012 по вересень 2020 позивач зазначає акт позапланової перевірки № 11 від 29.04.2021.

Разом з тим, зі змісту вказаного акта вбачається, що у ході проведення перевірки дотримання законодавства при виплаті поштових переказів ОСОБА_1 позивачем були використані, зокрема, поштові перекази на ім`я ОСОБА_1. за період з січня 2017 по вересень 2020.

На третьому аркуші акта № 11 від 29.04.2021 (а.с.22 т.1) зазначено, що поштові перекази на ім`я ОСОБА_1. за період з лютого 2012 по грудень 2016 для перевірки МД АТ «Укрпошта» не надавалися.

Відповідно до протоколу №5 засідання експертної комісії Миколаївської дирекції АТ «Укрпошта» від 30.11.2018 (а.с.127 т.1) «Про визначення строків зберігання деяких справ (документів), що входять до зведеної номенклатури справ МД ПАТ «Укрпошта», які не передбачені «Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів» строки зберігання встановлюють на підставі їх вивчення експертною комісією МД ПАТ «Укрпошта», у тому числі: виплачені поштові перекази ф.122 - строк зберігання 4 роки, з 15 000,00 грн. - 5 років.

Враховуючи викладене, станом на дату проведення позапланової перевірки (27-29.04.2021) строк зберігання поштових переказів ОСОБА_1 за період з 01.02.2012 по 31.12.2016 закінчився, у силу чого можливість їх надання відповідачем, а відтак і дослідження позивачем при проведенні перевірки є неможливими.

Вказане свідчить про те, що акт № 11 від 29.04.2021 (а.с.22 т.1) позапланової перевірки Миколаївської дирекції АТ «Укрпошта» з питань дотримання законодавства при виплаті поштових переказів ОСОБА_1 не є належним та достовірним доказом порушення відповідачем договірного зобов`язання стосовно якості наданих послуг та здійснення виплат поштових переказів у загальній сумі 102 455,44 грн. виплаченій неналежній особі за період з 01.02.2012 по 31.12.2016 на ім`я ОСОБА_1 , з огляду на що колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для відшкодування за рахунок відповідача позивачу 102455,44 грн. збитків.

Як вбачається з акта № 11 від 29.04.2021 (а.с.22 т.1), у результаті дослідження бланків поштових переказів ОСОБА_1 за період з січня 2017 по серпень 2020 встановлено, що всі вони оформлені належним чином: проставлена дата отримання, виплачена сума, паспортні дані отримувача, відбиток календарного штемпеля, ПІБ та підпис оператора, який виплачував поштовий переказ. Однак, у графі «Відмітка про пред`явлений документ» зазначені різні паспортні дані отримувача, які не співпадають з паспортними даними ОСОБА_1 , а підписи отримувача різняться між собою.

Згідно з п. 1.2 договорів пересилання пенсій здійснюється відповідачем поштовими переказами відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила).

Відповідно до п. 42 вказаних Правил на поштовому відправленні, поштовому переказі зазначається, зокрема, найменування адресата: для фізичних осіб - прізвище, ім`я та по батькові (у називному відмінку).

Згідно з п. 89 названих Правил реєстровані поштові відправлення вручаються, кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачам за умови пред`явлення ними паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина, інших документів, що посвідчують особу згідно із законодавством.

Одержання реєстрованого поштового відправлення, грошових коштів за поштовим переказом здійснюється за умови пред`явлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, визначених законодавством. У разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка. У разі отримання інших реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів одержувач заповнює відповідний бланк повідомлення: зазначає найменування, серію та номер пред`явленого документа, дату одержання та ставить свій підпис (п. 105 Правил).

Таким чином, зі змісту вказаних пунктів слідує, що кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачу за умови пред`явлення ним одного з документів, що посвідчує особу. При цьому найменування, серію та номер пред`явленого документа, дату одержання коштів та свій підпис одержувач у відповідний бланк заносить власноруч, вимоги щодо встановлення достовірності наданого документу чи звіряння даних документу з даними попередньо пред`явлених документів вказані положення законодавства не містять.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що одним з елементів відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді відшкодування збитків є вина боржника.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (абз. 2 ч. 1 ст. 614 ЦК України).

Отже, під виною у цивільному праві розуміють невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання або для запобігання заподіянню шкоди.

ЦК України закріплена презумпція вини особи, яка вчинила правопорушення - особа вважається винною в завданні шкоди, невиконанні зобов`язання чи іншому правопорушенні, якщо не буде доведено іншого. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 2 ст. 614 названого Кодексу).

Разом з тим, невиконання боржником обов`язку стосовно доведення своєї невинуватості, не звільняє суд від необхідності з`ясування вказаної обставини, оскільки саме вина є підставою відповідальності.

Принципи добросовісності, справедливості та розумності є загальною засадою зобов`язального права та регуляторами поведінки учасників цивільно-правових відносин; вони застосовуються в усіх зобов`язальних відносинах і кожен учасник повинен їх дотримуватися.

Отже, виходячи саме з цих засад має встановлюватися і наявність або відсутність вини: особа має визнаватися невинуватою, якщо вона вжила всіх заходів для належного виконання зобов`язання при тому ступені турботливості й обачності, що вимагалася від неї за характером зобов`язання й умовами обороту.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.08.2018 у справі № 910/11049/17.

Оцінюючі вжиті відповідачем заходи для належного виконання взятого на себе зобов`язання, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наявними у матеріалах справи актами планових перевірок відповідача за спірний період підтверджується використання коштів ПФ України за їх цільовим призначенням, своєчасність та повнота виплати ним пенсій і соціальних допомог, оформлення бланків поштових переказів відповідно до встановлених вимог, дотримання термінів повернення невиплачених поштових переказів. Наведене дозволяє дійти висновку про належний ступінь дбайливості відповідача при виконанні взятого на себе договірного зобов`язання.

Вручення грошових коштів за поштовим переказом після перевірки документів, що посвідчують особу, на предмет відповідності зазначених у них прізвища, імені і по-батькові особи найменуванню адресата, вказаного на поштовому переказі, свідчить про проявлення відповідачем належного ступеню обачності, котрий вимагався від нього характером даного зобов`язання, враховуючи, що перевірка пред`явленого документа на предмет його дійсності та відсутності ознак фальсифікації - поза межами компетенції та обов`язків відповідача.

Таким чином, відповідачем було вжито усіх залежних від нього заходів, що відповідає критерію достатності останніх для належного виконання взятого на себе договірного зобов`язання, чого позивачем в апеляційні скарзі спростовано не було.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що матеріали справи не містять доказів відкриття і розслідування кримінального провадження стосовно операторів чи інших працівників відповідного відділення поштового зв`язку за фактом підробки документів за поштовими переказами ОСОБА_1 , процесуальних актів органів досудового слідства чи вироку суду, які б дозволяли стверджувати про наявність вини відповідача або його співробітників - до матеріалів справи не надано, з огляду обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про те, що позивачем , також, не доведено існування правових підстав для задоволення вимог про стягнення збитків в частині 151461,38 грн.

Дослідивши матеріали наявні у справі, в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дав належну оцінку доказам у справі та виніс законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищезазначене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, а тому погоджується із рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2022 у справі №910/14599/21, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2022 у справі №910/14599/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2022 у справі №910/14599/21 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/14599/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 26.09.2023

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко