ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 року м.Дніпро Справа № 904/3418/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Михайлова К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 (прийняте суддею Золотарьовою Я.С., повне судове рішення складено 10.04.2023) у справі № 904/3418/22

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР ХХІ"

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мошковська Наталія Миколаївна

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСТЕЙТГЛОБАЛ"

про скасування рішень державного реєстратора та державної реєстрації прав

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовної заяви.

Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛУКСОР ХХІ" та просить суд:

1. Визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора-приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Мошковської Наталії Миколаївни від 10.10.2017 з індексними номерами 37505529 та 37504295:

- про припинення іпотеки, зареєстрованої на підставі Договору іпотеки № КП461 -Г-ДИ4 від 19.12.2012, укладеного між акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк та товариством з обмеженою відповідальністю ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ ПРАВОВИЙ АЛЬЯНС, номер запису про іпотеку 22760354 (спеціальний розділ);

- про припинення обтяження, зареєстрованого на підставі Договору іпотеки №КП461-Г-ДИ4 від 19.12.2012, укладеного між акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк та товариством з обмеженою відповідальністю ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ ПРАВОВИЙ АЛЬЯНС, номер запису про обтяження 22759425 (спеціальний розділ).

2. Визнати протиправною та скасувати проведену на підставі рішень державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Мошковської Наталії Миколаївни від 10.10.2017 з індексними номерами 37505529 та 37504295 державну реєстрацію:

- припинення іпотеки, зареєстрованої на підставі Договору іпотеки № КП461-Г-ДИ4 від 19.12.2012, укладеного між акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк та товариством з обмеженою відповідальністю ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ ПРАВОВИЙ АЛЬЯНС, номер запису про іпотеку 22760354 (спеціальний розділ);

- припинення обтяження, зареєстрованого на підставі Договору іпотеки №КП461-Г-ДИ4 від 19.12.2012, укладеного між акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк та товариством з обмеженою відповідальністю ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ ПРАВОВИЙ АЛЬЯНС, номер запису про обтяження 22759425 (спеціальний розділ).

3. Визнати з 19.12.2012 (моменту первинної реєстрації запису про іпотеку 22759933 та запису про обтяження 22757218) права акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, як іпотекодержателя, щодо обтяження іпотекою та забороною на нерухоме майно нежитлових приміщень 19, 1-6, Ш-6, У-6, що розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро (місто Дніпропетровськ), вулиця Святослава Хороброго (вулиця Чкалова), будинок 12, загальною площею 784,9 кв.м, які є предметом іпотеки за Договором іпотеки № КП461-Г-ДИ4 від 19.12.2012, укладеним між акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ПРАВОВИЙ АЛЬЯНС".

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 у справі № 904/3418/22 позов залишено без задоволення; судовий збір у розмірі 14 886,00 грн залишено за позивачем.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд зазначив, що позивачем не надано суду доказів того, що після припинення державним реєстратором іпотеки чи після скасування рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 28.09.2017 року у справі № 201/5561/17, тобто після 19.09.2018 року, він звертався до державного реєстратора з вимогою поновити його право як іпотекодержателя, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позивач не звертався до держаного реєстратора, відмови у вчинені відповідних реєстраційних дій не отримував, відповідно й не оскаржував її у встановленому законом порядку, а відтак позивач у цій частині своїх вимог обрав неналежний спосіб захисту права.

Суд дійшов висновку, що відповідач є добросовісним набувачем та законним власником спірного нерухомого майна, яке придбав на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24.10.2017 року за відсутності на момент придбання відомостей у реєстрі про його обтяження. Особа, яка добросовісно покладалась на відомості реєстру, не знала і не мала знати про існування таких прав чи обмежень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

Також, суд зазначив, що право іпотекодержателя виникає саме з моменту набрання законної сили рішення про визнання права іпотекодержателя, а не з 19.12.2012, як зазначив позивач в своїй позовній заяві. Саме на підставі такого рішення суду, відбувається поновлення іпотекодержателя в правах, при наявності доведеності недобросовісності набувача спірного майна, шляхом внесення запису до Державного реєстру запису про таке право, який неможливо внести з указаної відповідачем дати (19.12.2012 - моменту первинної реєстрації запису про іпотеку 22759933 та запису про обтяження 22757218).

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 у справі № 904/3418/22, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що подаючи позовну заяву, позивач, насамперед, керувався умовами укладених договорів, нормами діючого законодавства та враховуючи судову практику, яка склалася за подібних правовідносин, у тому числі - на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у Постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 про те, що виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі; запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя.

Таким чином, беручи до уваги те, що іпотека зберігає чинність та не потребує відновлення її дії, вірним способом судового захисту є відновлення Банка в правах іпотекодержателя, після чого Банк має змогу звернутися з відповідним рішенням суду та договором іпотеки до Державного реєстратора та відновитися в правах шляхом внесення нового запису в реєстрі у відповідності до приписів Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Разом з тим, враховуючи приписи статті 37 наведеного Закону, відповідно до якої в судовому порядку можуть бути оскаржені рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора суб`єкта державної реєстрації прав, Банк звернувся також з вимогами про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора.

Оскільки рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2017 по справі № 201/5561/17 було оскаржене АТ КБ "ПриватБанк" в апеляційному порядку у встановлений ЦПК України строк, воно не набрало законної сили на момент прийняття Держаним реєстратором рішень та вчинення реєстраційних дій з реєстрації припинення обтяжень Банку, що також підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень про набрання рішенням законної сили.

Не зважаючи на наявність чинної та зареєстрованої ним особисто заборони суду, 10.10.2017 Державним реєстратором - приватним нотаріусом Мошковською Н.М. були прийняті протиправні рішення та незаконно і на підставі рішення суду, яке не набрало законної сили, були вчинені реєстраційні дії щодо реєстрації в Державному реєстрі припинення обтяжень Предмета іпотеки на користь АТ КБ "Приватбанк".

Факт невиконання зобов`язань за Кредитним договором в частині сплати винагороди за користування кредитом встановлений судом при розгляді справи, а чинність іпотеки для нового власника прямо передбачена нормами статті 23 Закону України "Про іпотеку".

Апелянт не погоджується, що відповідач є добросовісним набувачем.

Згідно з даними виписки по рахунку НОМЕР_1 за період з 01.10.2017 по 01.10.2018 (додається) ТОВ "ЛУКСОР XXI" не сплачувало ТОВ ЮК "ПРАВОВИЙ АЛЬЯНС" вартість нерухомого майна за зазначеним договором купівлі-продажу.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України засновником ТОВ "ЛУКСОР XXI" ОСОБА_1 . При цьому, в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, також були укладені:

- договір іпотеки № КП461-Г-ДИ2 від 19.12.2012, іпотекодавець - ОСОБА_2 ;

- договір іпотеки № КП461-Г-ДИЗ від 19.12.2012, іпотекодавець - ОСОБА_2 ;

договір іпотеки № КП461-Г-ДИ5 від 30.08.2013, іпотекодавець - ОСОБА_3 .

Наведене беззаперечно свідчить про те, що право власності на Предмет іпотеки за Іпотечним договором фактично перейшло до іншої пов`язаної як з Позичальником, так і з іншими іпотекодавцями особи за безоплатним договором, метою якого є ні що інше, ніж унеможливлення стягнення на Предмет іпотеки в зв`язку з невиконанням зобов`язань за Кредитними договором. Відповідно, ТОВ "ЛУКСОР XXI" ні в якому разі не може вважатися добросовісним набувачем Предмету іпотеки. Стверджуючи протилежне, ТОВ "ЛУКСОР XXI" ввело суд в оману.

Також, апелянт зазначає, що з урахуванням приписів частини 3 статті 12 Закону України "Про іпотеку" про те, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна без згоди іпотекодержателя є недійсним, Договір купівлі-продажу Предмету іпотеки є нікчемним, тобто - правочином, недійсність якого прямо встановлена законом.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує.

Посилання Скаржника щодо ніби то встановлення судом факту несплати Позичальником заборгованості за передбачуваною п.4.7 Кредитного договору винагородою за користування кредитними коштами, не відповідають дійсності та змісту описової та мотивувальної частини оскаржуваного рішення. Суд, в оскаржуваному рішенні жодним чином не відображав факт несплати ТОВ "Істейтглобал" заборгованості за передбачуваною п.4.7 Кредитного договору винагородою за користування кредитними коштами, оскільки це не входило до предмету дослідження при розгляді справи.

Заперечення на обґрунтування апеляційної скарги щодо неврахування судом висновків Великої Палати Верховного суду, а саме висновків зазначених у постанові ВПВС від 15.06.2021 року у справі № 922/2416/17 не відповідає дійсності та спростовується змістом оскаржуваного рішення.

Скаржник посилається ніби то на неправомірні дії державного реєстратора, який 10.10.2017 року прийняла рішення та провела державну реєстрацію в Державному реєстрі припинення обтяжень Предмета іпотеки на користь Банка за договором Іпотеки КП № 461-Г-ДИ4 від 19.12.2012 р., на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2017 р., по справі № 201/5561/17, яке ніби то не набрало законної сили та в подальшому було скасоване. Однак, з такими твердженнями Скаржника, Відповідач не погоджується в повному обсязі, з огляду на наступне.

1.Якщо Позивач вважав та вважає, що зазначені дії реєстратора є неправомірні та незаконні, він мав би оскаржити такі дії в передбаченому законом порядку. Проте, Позивач не скористався таким правом та суду не надав доказів, які б підтверджували оскарження таких дій.

2.Такі обґрунтування не відповідають дійсним обставинам справи та ст.ст. 223, 224 ЦПК України (в редакції яка діяла на момент прийняття судом рішення, а саме на 28.09.2017 р.), відповідно до яких, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до інформації щодо стану розгляду справ на електронному порталі Судова влада, дата надходження апеляційної скарги на Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2017 р., було - 23.10.2017 року, тобто після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Законність дій державного реєстратора, також спростовуються інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень щодо стану розгляду справи, з якої вбачається що Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2017 року по справі № 201/5561/17 набрало законної сили 10.10.2017 року, а також підтверджується відповідною відміткою на рішенні суду, що міститься в матеріалах справи.

Таким чином, інформація про підстави для внесення відповідних записів до Державного реєстру, у тому числі, щодо набрання чинності вищезазначеним рішенням суду, були внесені державним реєстратором до Державного реєстру. А тому у державного реєстратора на момент прийняття оскаржуваних рішень та проведення державної реєстрації на їх підставі, не було підстав вважати, що рішення суду не набрало законної сили.

Подані скаржником документи (додатки до апеляційної скарги: виписка по рахунку та договір іпотеки), по суті є новими доказами, поданими уже після винесення рішення судом першої інстанції безпосередньо до апеляційного суду, а тому суд першої інстанції виносив оскаржуване рішення на підставі тих доводів та документів, які містились на той момент в матеріалах справи. Відповідно й суд апеляційної інстанції не повинен враховувати такі документи під час ухвалення рішення за результатами розгляду апеляційної скарги.

В спростування необґрунтованих доводів скаржника щодо недобросовісності та пов`язаності позивача як останнього набувача, з іпотекодавцем, слід зазначити, що пов`язаність ТОВ "ЛУКСОР XXI" з ТОВ "Істейтглобал" та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не підтверджено та не встановлено жодними належним доказами.

Тобто на момент укладання вказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна, Відповідач не знав і не міг знати, що укладались будь-які договори іпотеки в якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором, й те, що придбане нерухоме майно, було предметом іпотеки за договором іпотеки № КП 461-Г-ДИ4 від 19.12.2012 року.

На виконання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24 жовтня 2017 року між сторонами було укладено Акт приймання - передачі нерухомого майна від 24.10.2017 року. Крім того, в день укладання та нотаріального посвідчення вказаного договору, ТОВ "Луксор XXI" було здійснено оплату збору з операцій з придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна. Однак, Рішенням загальних зборів учасників ТОВ "ЮК "Правовий альянс" від 11 квітня 2018 року, припинено ТОВ "ЮК "Правовий альянс" шляхом його ліквідації. Під час податкової перевірки ТОВ "ЮК "Правовий альянс", суму по договору купівлі-продажу було включено в дохід ТОВ "Луксор XXI" як безнадійна кредиторська заборгованість.

Позивач не спростував доводи Відповідача про добросовісність набуття спірного нерухомого майна та не надав суду належних доказів щодо недобросовісності Відповідача як останнього набувача нерухомого майна.

Позивач подав додаткові пояснення, в яких зазначено, що надані Відповідачем докази щодо набрання рішенням у справі № 201/5561/17 законної сили протирічать один одному так як згідно Реєстру судових рішень по справі № 201/5561/17 відсутня дата набрання ним законної сили, а копія рішення містить штамп з датою її набрання. Копія рішення з "мокрим" відтиском штампу суду, під час розгляду справи № 904/3418/22 у суді першої інстанції Відповідачем до огляду не надавалася. Більш того, "оригінал" рішення Жовтневого суду, яке знаходиться безпосередньо в матеріалах справи № 201/5561/17 також не містить жодного штампу з датою набрання ним законної сили.

Не зважаючи на наявність чинної та зареєстрованої державним реєстратором особисто заборони суду на підставі ухвали від 24.04.2017, вже 10.10.2017р. Державним реєстратором були прийняті протиправні рішення та незаконно і на підставі рішення суду, яке не набрало законної сили, були вчинені оскаржувані реєстраційні дії, тобто за 8 днів до скасування такої заборони.

Твердження представника Відповідача про відсутність заборони на вчинення реєстраційних дій та набранням рішенням по справі 201/5561/17 законної сили взагалі спрямоване на введення суд в оману, що свідчить про зловживання процесуальними правами так як є всі підстави вважати, що представнику Відповідача - адвокату Малеги С.О. було цілком відомо та зрозуміло, що рішення Жовтневого суду законної сили не набрало, що підтверджується заявою представника написаною власноруч від 22.11.2022р. на ознайомлення з м/с № 201/5561/17 в яких міститься оригінал вказаного рішення, якій відрізняється від наданої до справи № 904/3418/22 копії.

Спірні правовідносини зводяться до захисту права іпотекодержателя на погашення заборгованості за кредитом шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки до нового власника предмета іпотеки, який не є добросовісним набувачем цього майна, отриманого ним від Іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу, який не було виконано покупцем так як він не оплатив продавцю суму згідно договору.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, пославшись на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17, вважав, що заявлений банком спосіб захисту майнових прав іпотекодержателя є неефективним, оскільки лише заявлення вимоги про визнання права іпотекодержателя призведе до відновлення порушених прав позивача, як іпотекодержателя спірного майна. Проте, обставини справи № 922/2416/17 суттєво відрізняються від даної.

Зазначене повністю коригується з правовою позицією Верховного Суду викладеної в постанові Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 19.04.2023р. № 726/2166/19 зробленого за результатом перегляду рішень по аналогічній справі.

Беручи до уваги те, що іпотека зберігає чинність та не потребує відновлення її дії, вірним способом судового захисту є відновлення Банка в правах іпотекодержателя, після чого Банк має змогу звернутися з відповідним рішенням суду та договором іпотеки до Державного реєстратора та відновитися в правах шляхом внесення нового запису в реєстрі у відповідності до приписів Закону У країни "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Разом з тим, враховуючи приписи статті 37 наведеного Закону, відповідно до якої в судовому порядку можуть бути оскаржені рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, Банк звернувся також з вимогами про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора.

Третя особа-1 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги.

Третя особа-2 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась. Про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 у справі № 904/3418/22; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 06.07.2023 о 15:30 год.

В судовому засіданні 06.07.2023 оголошено перерву на 14.09.2023 о 16:00 год.

В судовому засіданні 14.09.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7. Встановлені судом обставини справи.

Між ПАТ КБ "ПриватБанк" (банк) та ТОВ "Істейтглобал" (позичальник) було укладено кредитний договір № КП461-Г від 20.03.2011 (арк.с.51), за умовами якого ТОВ "Істейтглобал" отримало від банка кредитні кошти у розмірі 32 900 000 грн з кінцевим терміном повернення до 19 березня 2041 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 19 грудня 2012 року між ТОВ "ЮК "Правовий Альянс" та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір іпотеки № КП 461-Г-ДИ4.

Відповідно до п.7. договору іпотеки іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення 19, І-6, ІІІ-6, V-6, що розташовані за адресою м. Дніпро, вул. Чкалова (Святослава Хороброго), будинок 12, загальною площею 784, 9 кв.м.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал", товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Правовий Альянс", про визнання недійсним кредитного договору, визнання припиненими договорів поруки та іпотеки № КП 461-Г-ДИ4.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2017 року у справі № 201/5561/17 позов ОСОБА_4 було задоволено частково.

Визнано припиненими (припинено правовідносини) за договором іпотеки (майнової поруки) від 19 грудня 2012 року № КП 461-Г-ДИ4 та договором поруки від 19 грудня 2012 року № КП461-Г-П2, укладеними між ТОВ "ЮК "Правовий Альянс" ПАТ КБ "ПриватБанк".

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" було задоволено, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2017 року скасовано.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.12.2020р. у справі № 201/5561/17 вказану вище постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.08.2018р. залишено без змін.

Відповідно копії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2017 у справі № 201/5561/17 (а.с. 186-193) та штампу на ньому, рішення набрало законної сили 10.10.2017.

Документів про те, коли було подано апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" на зазначене рішення, матеріали справи не містять (поштового конверту в якому надійшла скарга до суду; копії скарги зі штампом канцелярії суду про реєстрацію скарги, у випадку подання її нарочно). За даним Єдиного державного реєстру судових рішень апеляційне провадження за скаргою ПАТ КБ "ПриватБанк" на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2017 у справі № 201/5561/17 Апеляційним судом Дніпропетровської області відкрито 14.11.2017.

У матеріалах справи наявна також ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2017 року у справі № 201/5561/17, якою скасовано заборону вчиняти будь-які дії щодо відчуження та проведення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень: 19, І-6, ІІІ-6, V-6, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Святослава Хороброго (Чкалова), 12, загальною площею 784,9 кв. м., яку вжито ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2017 року.

10 жовтня 2017 року були прийняті рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Мошковської Наталії Миколаївни від 10.10.2017 з індексними номерами 37505529 та 37504295:

- про припинення іпотеки, зареєстрованої на підставі Договору іпотеки № КП461 -Г-ДИ4 від 19.12.2012, укладеного між акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ПРАВОВИЙ АЛЬЯНС", номер запису про іпотеку 22760354 (спеціальний розділ);

- про припинення обтяження, зареєстрованого на підставі Договору іпотеки №КП461-Г-ДИ4 від 19.12.2012, укладеного між акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ПРАВОВИЙ АЛЬЯНС", номер запису про обтяження 22759425 (спеціальний розділ).

На підставі вказаних рішень державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Мошковської Наталії Миколаївни від 10.10.2017 з індексними номерами 37505529 та 37504295 було проведено державну реєстрацію:

- припинення іпотеки, зареєстрованої на підставі Договору іпотеки № КП461-Г-ДИ4 від 19.12.2012, укладеного між акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ПРАВОВИЙ АЛЬЯНС", номер запису про іпотеку 22760354 (спеціальний розділ);

- припинення обтяження, зареєстрованого на підставі Договору іпотеки №КП461-Г-ДИ4 від 19.12.2012, укладеного між акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ПРАВОВИЙ АЛЬЯНС", номер запису про обтяження 22759425 (спеціальний розділ).

24.10.2017р. на підставі договору купівлі-продажу право власності на нерухоме майно, набув Відповідач у справі.

В матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу нерухомого майна від 24 жовтня 2017 року, відповідно до якого ТОВ "ЮК "Правовий альянс" передало у власність ТОВ "Луксор ХХІ" нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Святослава Хороброго (Чкалова), 12 приміщення № 19, І-6, ІІІ-6, V-6, про що внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.10.2017 року, № 101375330.

Відповідно до п. 1.4. договору купівлі - продажу нерухомого майна від 24.10.2017 року, під час укладання та нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі-продажу, нерухоме майно було вільне від іпотеки чи будь-яких інших обтяжень та прав на майно у третіх осіб. Відсутність заборон відчуження нерухомого майна, реєстрації іпотеки та податкової заставної було перевірено приватним нотаріусом про що отримано витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

На виконання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24 жовтня 2017 року між сторонами було укладено Акт приймання - передачі нерухомого майна від 24.10.2017 року.

Право власності було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 24.10.2017 року, номер запису про право власності: 22987359, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 101375330 від 24.10.2017 року.

В матеріалах справи міститься висновок експерта № 03/03/2023 від 27.03.2023, в якому зазначено, що проведення первинного розрахунку винагороди не належить до завдань судової економічної експертизи та не відноситься до компетенції судового експерта економіста. В межах компетенції судового експерта економіста, в обсязі представлених документів, розрахунок винагороди АТ КБ "Приватбанк" у сумі 25 253 565,75 грн за користування ТОВ "ІСТЕЙТГЛОБАЛ" кредитом №КП461-Г від 20 березня 2011 не відповідає тексту формули визначеній п. 4.7. Кредитного договору в редакції як первинного договору так і договору про внесення змін від 25.07.2016р. та арифметично не підтверджується.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Реалізація права на захист цивільних прав здійснюється за допомогою способів захисту.

Під способом захисту цивільного права чи інтересу розуміють визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (аналогічний висновок, викладений у п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, у п. 67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.07.2021 у справі № 903/1030/19). Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (подібний висновок, викладений п. 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування (висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 09.02.2021 у справі № 381/622/17).

Відтак, застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (висновок Великої Палати Верховного суду у постанові від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19).

За визначенням наданим у ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обрання неналежного способу захисту у даних правовідносинах шляхом визнання протиправними та скасувати рішення державного реєстратора та визнання протиправною та скасування проведену на підставі рішень державного реєстратора державну реєстрацію.

Як встановлено вище, 10.10.2017 державним реєстратором було прийнято рішення про припинення іпотеки та обтяження, про що до Державного реєстру внесено відповідні записи. Підставою прийняття рішення державним реєстратором стало рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2017 по справі № 201/5561/17.

Відповідно копії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2017 у справі № 201/5561/17 та штампу на ньому, рішення набрало законної сили 10.10.2017. Доказів того, коли було подано апеляційну скаргу на зазначене судове рішення матеріали справи не містять, так само як і не містять доказів щодо обізнаності державного реєстратора з поданням такої скарги стороною станом на 10.10.2017.

Внесення нотаріусом до реєстру запису про припинення іпотеки є офіційним підтвердженням існування юридичного факту припинення іпотеки, але такий факт не створюється реєстраційною дією нотаріуса.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2017 року у справі № 201/5561/17 було скасовано заборону вчиняти будь-які дії щодо відчуження та проведення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень: 19, І-6, ІІІ-6, V-6, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Святослава Хороброго (Чкалова), 12, загальною площею 784,9 кв. м., яку вжито ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2017 року.

Проте, вказана заборона згідно ухвали від 24.04.2017 стосувалась відчуження майна та вчинення щодо цього реєстраційних дій, а не забороняла вчинення будь-яких реєстраційних дій взагалі.

За наявності допущених державним реєстратором порушень та неналежного виконання покладених на нього обов`язків (у випадку порушення прав позивача виключно діями державного реєстратора, якщо такі порушення не пов`язані з діями інших суб`єктів цивільних правовідносин) особа не позбавлена у праві звернутися з позовом до державного реєстратора про притягнення до відповідальності чи відшкодування шкоди, заподіяної ним внаслідок неналежного виконання покладених на нього обов`язків (близька за змістом позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Судом установлено, що 10.10.2017 державним реєстратором було прийнято рішення про припинення іпотеки та обтяження, про що до Державного реєстру внесено записи про припинення іпотеки. Підставою прийняття рішення державним реєстратором стало рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2017 по справі № 201/5561/17, яке в подальшому було скасовано.

На підставі договору купівлі-продажу від 24.10.2017 ТОВ "Луксор ХХІ" набуло у власність нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Святослава Хороброго (Чкалова), 12 приміщення № 19, І-6, ІІІ-6, V-6, про що внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Таким чином, на момент набуття відповідачем права власності на спірне нерухоме майно було відсутнє зареєстроване обтяження у вигляді іпотеки.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 922/2416/17:

"скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення;

- виключення відомостей про право іпотеки з відповідного державного реєстру на підставі судового рішення є не правовим наслідком такого рішення, а фактичною дією, вчиненою на підставі цього рішення;

- виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі;

- запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя;

- за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 за провадженням № 12-127гс19). За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню;

- при вирішенні таких спорів необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в державному реєстрі відомостей про обтяження".

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя (п.9.8. постанови від 15 червня 2021 року в справі № 922/2416/17).

У справі про визнання права іпотекодержателя позивач не позбавлений права доводити недобросовісність кінцевого набувача предмета іпотеки. При вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки.

Позивач у справі в частині вимог про визнання права Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, як іпотекодержателя, обрав належний спосіб захисту.

Проте, право іпотекодержателя виникає саме з моменту набрання законної сили рішення про визнання права іпотекодержателя, а не з 19.12.2012 (первинної реєстрації), як позивач просить у позові.

Однак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку для задоволення вимоги про визнання за позивачем прав іпотекодержателя необхідним є встановлення факту недобросовісності набуття відповідачем спірного нерухомого майна.

У свою чергу, позивач не довів, що відповідач є недобросовісним набувачем спірного майна, а з матеріалів справи вказаного не вбачається.

Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

У справі не встановлено, що іпотека була зареєстрована на час придбання відповідачем майна, як і не встановлено, що відповідач знав чи мав знати про відсутність підстав для припинення іпотеки.

Оскільки добросовісність належить до загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України, то вона презюмується.

Як вбачається зі змісту договору купівлі-продажу, на момент придбання, спірне майно не перебувало під арештом чи забороною, відсутність реєстрації іпотеки підтверджувалось інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 24.10.2017 р. (п. 1.4. договору купівлі-продажу).

Доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі щодо недобросовісності відповідача, як набувача, не були наведені у суді першої інстанції. А саме, щодо відсутності доказів оплатності договору купівлі-продажу, пов`язаності осіб засновника відповідача та інших іпотекодавців за кредитним договором.

Докази на підтвердження вказаних обставин також були подані позивачем лише у суді апеляційної інстанції, при цьому жодних поважних підстав неможливості їх подання до суду першої інстанції апелянт не наводить. Також, позивачем додано нові докази до додаткових пояснень від 07.07.2023 без зазначення поважних причин неможливості їх подання до суду першої інстанції. За викладеного, такі нові докази не приймаються судом апеляційної інстанції.

За положеннями ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, колегія суддів не вбачає підстав, які б дозволяти дійти висновку, що скаржник був позбавлений можливості з об`єктивних причин подати всі необхідні документи для підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції. За викладеного, такі нові докази не приймаються судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

10. Судові витрати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 у справі № 904/3418/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 у справі № 904/3418/22 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору, понесені у суді апеляційної інстанції, віднести на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.09.2023

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко