ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2023 р. Справа№ 910/1030/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Корсака В.А.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Г.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 14.09.2023:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Долуханян Анни Данієлівни

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2023

у справі № 910/1030/23 (суддя - Андреїшина І.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Долуханян Анни Данієлівни

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "НоваПей"

про стягнення 563 255,50 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Фізична особа-підприємець Долуханян Анна Данієлівна (далі - позивач, скаржник, ФОП Долуханян Анна Данієлівна) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" (далі - відповідач-1, ТОВ "НОВА ПОШТА") та Товариства з обмеженою відповідальністю "НоваПей" (далі - відповідач-2, ТОВ "НоваПей") про солідарне стягнення заборгованості за договором № 740314 від 24.08.2022 про надання послуг з організації перевезення відправлень у розмірі 563 255,50 грн, з яких 507 000,00 грн основного боргу, 19 773,00 грн інфляційних втрат, 4 802,50 грн трьох відсотків річних пені та 31 680,00 грн завданих збитків.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від від 05.07.2023 у справі № 910/1030/23 у позові Фізичної особи-підприємця Долуханян Анни Данієлівни відмовлено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Долуханян Анни Данієлівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НоваПей" витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 25 000,00 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався тим, що позивач не довів перед судом відповідними засобами доказування наявності вказаних ним правових підстав для стягнення заборгованості з обох відповідачів, а саме - невиконання договірних зобов`язань, та відповідно порушення його майнових прав цими особами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємць Долуханян Анни Данієлівни звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд визнати поважною причиною неподання доказів до суду першої інстанції і поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Промислова група "ВИМПЕЛ" процесуальний строк для подання у якості доказів: реєстр виданих переказів від 10.07.2023; фіскальний чек ФН № від 10.07.2023 на суму 17 025,00 грн.; документ на видачу готівки № від 10.07.2023 на суму 17 025,00 грн.; реєстр виданих переказів від 13.07.2023; фіскальний чек ФН № від 13.07.2023 на суму 300 146,00 грн.; документ на видачу готівки № від 13.07.2023 на суму 300 146,00 грн.; реєстр виданих переказів від 14.07.2023; фіскальний чек ФН № від 14.07.2023 на суму 175 437,00 грн.; документ на видачу готівки № від 14.07.2023 на суму 175 437,00 грн.; заяву довіреної особи апелянта Шеремет Л.М.; квитанції про внесення коштів на рахунок апелянта у відділенні А-Банк; довіреність Шеремет Л.М. Повністю скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2023 у справі № 910/1030/23, яким було відмовлено в задоволені позовних вимог фізичної особи-підприємця Долуханян Анни Данієлівни. Ухвалити нове рішення, яким у зв`язку з погашенням Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" основного боргу, частково задовольнити позовні вимоги і стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА та Товариства з обмеженою відповідальністю "НоваПей" на користь фізичної особи-підприємця Долуханян Анни Данієлівни 56 255,50 грн. (19 773,00 індексу інфляції, 4 802,50 3% річних від простроченої суми та 31 680,00 завданих збитків). У зв`язку з тим, що лише після пред`явлення позову Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" погасило суму основного збору - судові витрати (судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.) у повному обсязі покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА".

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- суд першої інстанції внаслідок неповного з?ясування обставин, що мають значення для справи помилково вважає, що додаткова послуга «Грошовий переказ» передбачена п.15.1.3 Умов та додаткова послуга «Контроль оплати», передбаченої п.15.1.6 Умов - є однаковими послугами., тільки послуга «Грошовий переказ» надається виключно клієнтам фізичним особам а послуга «Контроль оплати» надається клієнтам суб?єктам господарювання;

- суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що додаткова послуга грошового переказу у строк до 28.09.2022 не була замовлена скаржником саме як суб?єктом господарювання, оскільки доказів укладення до 30.09.2022 у будь-який спосіб договору з ТОВ «НоваПей» позивач суду не пред?явив. Вказаний висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи і наявним в матеріалах справи доказам наданим відповідачем-1. Згідно з вимогами п.15.1.3 Умов, додаткова послуга «Грошовий переказ» не містить жодної вимоги, що Замовником вказаної послуги не може бути суб?єкт господарювання. Також зазначена додаткова послуга не містить жодної вимоги, що вказана послуга надається Замовнику-суб?єкту господарювання за наявності укладеного із фінансовою установою-партнером ТОВ «Нова Пей» (Відповідачем2) договору.

- суд першої інстанції встановивши, що перекази грошових коштів під час здійснення перевезення вантажів відповідачем-1 при наданні додаткової послуги «Грошовий переказ» здійснюються фінансовою установою-партнером відповідача-1 - а саме відповідачем-2 відповідно до договору про спільну діяльність №12-0814/1 від 12.08.2014 укладеного з відповідачем-1, дійшов хибного висновку який не відповідає фактичним обставинам справи, що здійснення таких грошових переказів на користь суб?єкта господарювання супроводжуватися обов`язковим укладенням останнім договору на переказ коштів з відповідачем-2 шляхом підписання заяви про приєднання умов такого договору.

- внаслідок порушення судом першої інстанції матеріального права, а саме Закону України «Про поштовий зв?язок» чинного на момент спірних правовідносин, суд першої інстанції помилково вважає, що у відповідача-1, відсутній обов?язок з переказу грошових коштів на користь скаржника.

- після ухвалення 05.07.2023 Господарським судом міста Києва рішення у справі №910/1030/23 відповідач-1 через відповідача-2 у повному обсязі погасив заборгованість перед скаржником у розмірі 492 608,00 грн.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

10.08.2023 через відділ документального забезпечення суду від відповідача-2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а саме рішення залишити без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що не маючи до 30.09.2022 в якості суб`єкта господарювання договірних відносин з Фінансовою устоновю, позивач здійснюючи поштові відправлення через ТОВ «Нова Пошта», обирала додаткову послугу «грошовий переказ» з отриманням переказу на номер банківської карти, а отже як суб`єкт господарювання не мала можливості отримувати такі перекази.

11.08.2023 через відділ документального забезпечення суду від відповідача-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а саме рішення залишити без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що нести відповідальність за неналежне, на думку позивача, виконання третьою особою своїх зобов`язань перед позивачем відповідач-1 не зобов`язаний.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та клопотання учасників апеляційного провадження

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2023 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Долуханян Анни Данієлівни на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2023 у справі № 910/1030/23 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Ткаченко Б.О., суддів - Владимиренко С.В., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Долуханян Анни Данієлівни на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2023 у справі № 910/1030/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 14.09.2023.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 14.09.2023 з`явився представник позивача, який підтримав апеляційну скарзу з викладених у ній підстав.

У судове засідання 14.09.2023 з`явився представник відповідача-2, який просив залишити без задоволення апеляційну скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідач-1 у судове засідання 14.09.2023 представників не направив, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та справи повідомлявся належним чином.

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представників відповідача-1 не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких апеляційну скаргу не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги - відсутні.

Щодо доданих позивачем до апеляційної скарги: копій реєстру виданих переказів від 10.07.2023; фіскального чеку ФН № від 10.07.2023 на суму 17 025,00 грн.; документу на видачу готівки №2 від 10.07.2023 на суму 17 025,00 грн.; реєстру виданих переказів від 13.07.2023; фіскального чеку ФН №l150150829 від 13.07.2023 на суму 300 146,0 грн.; документу на видачу готівки № від 13.07.2023 на суму 300 146,0 грн.; реєстру виданих переказів від 14.07.2023; фіскального чеку ФН № від 14.07.2023 на суму 175 437,00 грн.; документу на видачу готівки № від 14.07.2023 на суму 175 437,00 грн.; заяви довіреної особи Апелянта Шеремет Л.М.; квитанцій про внесення коштів на рахунок скаржника у відділенні А-Банк; довіреності виданої Шеремет Л.М., колегія суддів вказує на те, що статтею 80 ГПК України чітко врегульовано порядок і строки подання доказів учасниками справи.

Так, згідно з ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч. ч. 4 та 5 ст. 80 ГПК України).

У розумінні наведених положень докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем суду та належним чином обґрунтована.

У свою чергу, ст. 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз положень ст. ст. 80 та 269 ГПК України свідчить, що докази, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на учасника справи покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.

Отже, така обставина як відсутність існування доказів на момент звернення до суду з відповідним позовом взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України незалежно від причин неподання таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення наведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №916/3130/17).

Частиною 8 ст. 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Водночас, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №756/1529/15-ц).

В обґрунтування неможливості подання витребуваних доказів позивач зазначає, що останній не мав можливості надати вказані докази до суду першої інстанції так як лише після ухвалення 05.07.2023 Господарським судом міста Києва рішення у справі №910/1030/23 відповідач-1 через відповідача-2 10.07.2023, 13.07.2023 і 14.07.2023 у повному обсязі погасив заборгованість перед Апелянтом у розмірі 492 608,00 грн.

На переконання колегії суддів, така обставина, як відсутність існування доказів на момент звернення до суду з відповідним позовом взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України незалежно від причин неподання таких доказів, у зв`язку із чим колегією суддів не приймаються вищезазначені докази на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 24.08.2022 між Долуханян Анною Данієлівною (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" (далі - експедитор) було укладено договір про надання послуг з організації перевезень відправлень № 740314 шляхом приєднання позивача до умов Публічного договору про надання послуг з організації перевезень відправлень (надалі - Публічний договір), який розміщений у публічному доступі на офіційному сайті відповідача 1 - https://novaposhta.ua/.

Відповідно до п. 2.1. договору цей договір є договором приєднання в розумінні ст.634 ЦК України і може бути укладений лише шляхом приєднання замовника до всіх його умов в цілому шляхом надання експедитору заяви про приєднання (додаток №1 до цього договору), в порядку, передбаченому цим договором.

Згідно з п. 2.2. договору експедитор зобов`язується за плату та за рахунок замовника організувати перевезення відправлення та надання комплексу інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення відправлення (далі - послуги), а замовник зобов`язується їх прийняти й оплатити на умовах, визначених договором.

Пунктом 1.13. Публічного договору встановлено, що Умови надання послуг - документ, який встановлює порядок та умови користування послугами, що надаються експедитором. Умови надання послуг (далі - Умови) розміщені на офіційному сайті Експедитора https://novaposhta.ua/.

Розділом 15 Умов передбачено додаткові послуги, тобто, послуги, що надаються до основної послуги за додаткову плату.

До додаткових послуг ТОВ «Нова пошта» належать, зокрема:

- «Грошовий переказ» передбачає контроль переказу одержувачем коштів за відправлення відправнику. Послуга надається фінансовою установою-партнером відповідно до договору з ТОВ «НОВА ПОШТА». Грошовий переказ можливо відправити/одержати лише у національній валюті. Одержувач коштів за грошовим переказом може замовити виплату як у відділенні ТОВ «НОВА ПОШТА», так і на банківську картку (п. 15.1.3. Умов);

- «Контроль оплати» передбачає контроль переказу коштів одержувачем за відправлення Відправнику в розмірі, вказаному у відповідній експрес-накладній. Замовником послуги може бути суб`єкт господарювання за наявності укладеного із фінансовою установою-партнером ТОВ «НоваПей» договору (п. 15.1.6. Умов).

Так, 28.09.2022 фізична особа - підприємець Долуханян Анна Данієлівна, шляхом підписання відповідної заяви, з 30.09.2022 року приєдналась до умов договору ТОВ «НоваПей» на переказ коштів для суб`єктів господарювання, відповідно до п.1.1 якого фінансова установа бере на себе обов`язки щодо надання отримувачу послуг з переказу коштів, в тому числі приймання платежів на користь отримувача, а отримувач зобов`язується сплатити винагороду за надані фінансовою установою послуги відповідно умов договору.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає, що вона відкрила бізнес-кабінет на офіційному сайті відповідача -1 (персональний номер: 880317422) а також в порядку, передбаченому умовами співробітництва, оформила довіреність на представництво своїх інтересів перед відповідачем-1, зокрема, була оформлена довіреність на фізичну особу ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що з вересня 2022 року вона в бізнес-кабінеті відповідача-1 підключила послугу відправлення товарів на умовах післяплати із використанням послуги «грошовий переказ».

Однією з замовлених умов використання послуги «грошовий переказ» було отримання коштів на карту Позивача № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» м. Київ.

Після підключення послуги «грошовий переказ», а саме - з 04.09.2022 по 30.09.2022 - ТОВ «НОВА ПОШТА» отримало коштів для переказу на карту позивача на загальну суму 758 379,00 грн.

Однак, як зазначає позивач у позовній заяві, з отриманих коштів перераховано на карту № НОМЕР_1 , яка належить позивачу, 251 379,00 грн., а після 15.09.2022 перерахування відповідачем-1 коштів отриманих від покупців позивача на карту позивача повністю припинились.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач-1 з отриманих в період з 04.09.2022 по 30.09.2022 грошових коштів у розмірі 758 379,00 грн. не перерахував на карту позивача 507 000,00 грн. Таким чином, станом на 18.01.2022 заборгованість ТОВ «НОВА ПОШТА» перед ФОП Долуханян А.Д. становить 507 000,00 грн.

Оскільки грошові перекази у період з 04.09.2022 по 30.09.2022 на загальну суму 507 000,00 грн. отримані ФОП Долуханян А.Д. не були, остання просить суд стягнути ці кошти в солідарному порядку з ТОВ "Нова Пошта" та ТОВ "НоваПей". Крім того, у зв`язку з простроченням виконання грошових зобов`язань, позивач просить також стягнути солідарно з відповідачів також 19 773,00 грн інфляційних втрат, 4 802,50 грн трьох відсотків річних пені та 31 680,00 грн завданих збитків.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову Фізичної особи-підприємця Долуханян Анни Данієлівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пей" є стягнення заборгованості, а підставою - неналежне виконання ними зобов`язань щодо здійснення грошових переказів позивачу.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 24.08.2022 між Долуханян Анною Данієлівною та Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА", шляхом підписання позивачем заяви-приєднання, укладено договір про надання послуг з організації перевезення відправлень № 740314, за умовами якого відповідач-1 зобов`язався здійснювати організацію відправлень територією України за замовленням позивача.

У п. 2.1 Умов визначено, що організація відправлень територією України - це основна послуга.

Водночас, у розділі 15 Умов додатковою послугою, що надається до основної послуги за додаткову плату, визначено грошовий переказ, що передбачає контроль переказу одержувачем коштів за відправлення відправнику.

При цьому, п. 15.1.3 Умов містить чітку вказівку на те, що вказана послуга надається фінансовою установою-партнером відповідно до договору про спільну діяльність з ТОВ «Нова пошта».

Також, пунктом 15.1.6 Умов визначено, що контроль оплати передбачає контроль переказу коштів одержувачем за відправлення відправнику в розмірі, вказаному у відповідній експрес-накладній. Замовником послуги може бути суб`єкт господарювання за наявності укладеного із фінансовою установою-партнером ТОВ «НоваПей» договору 11.

Вказана примітка 11 розтлумачена в Умовах так: «Договір про надання послуг з переказу коштів укладається суб`єктом господарювання з фінансовою установою-партнером ТОВ «НоваПей». ТОВ «НоваПей» та ТОВ «НОВА ПОШТА» співпрацюють між собою згідно договору про переказ коштів».

Відповідно до п. 1.2 договору про спільну діяльність №12-0814/1, що укладений між відповідачами 12.08.2014, з метою виконання цього Договору, Сторони об`єднують вклади та спільно організовують створення та функціонування пунктів надання фінансових послуг (ПНФП) Оператора на базі відділень Учасника, при цьому Оператор здійснює діяльність із надання фінансових послуг з приймання, видачі та переказу грошових коштів, а Учасник забезпечує їх функціонування відповідно до умов даного Договору.

Згідно з п.2.2.3 вказаного договору, оператор зобов`язався забезпечити приймання та видачу грошових коштів клієнтам в ПНФП відповідно до вимог чинного законодавства України.

Пунктом 2.2.11 вказаного договору визначено, що оператор зобов`язався на наступний операційний день, з моменту прийняття оператором грошових коштів від клієнтів, виконати вимоги клієнтів (здійснити переказ грошових коштів), згідно його письмових вказівок.

За надання послуг з переказу грошових коштів Оператором встановлюється комісія, згідно чинних тарифів Оператора, і сплачується користувачами (клієнтами) Оператору відповідно до умов укладених між Оператором та клієнтом договору про приймання коштів для подальшого їх переказу. Комісія визначається умовами договору між клієнтом та Оператором. (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 8.5 вказаного договору: оператор несе повну юридичну відповідальність перед клієнтами за якісне своєчасне надання послуг з переказу грошових коштів та за належне проведення інших транзакцій з грошовими коштами.

Колегія суддів звертає увагу, що Товариство з обмеженою відповідальністю "НоваПей" (далі - фінансова установа) є небанківською фінансовою установою, яка здійснює в пунктах надання фінансових послуг фінансові операції з переказу коштів на підставі ліцензії на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків, виданої Національним банком України. Фінансова установа є платіжною організацією міжнародної платіжної системи «NovaPay», яка внесена Національним банком України до реєстру платіжних систем, платіжними організаціями яких є небанківські установи.

Фінансова установа є суб`єктом первинного фінансового моніторингу, яка у випадках, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» зобов`язана провадити належну перевірку клієнтів - суб`єктів господарювання. Відповідно до ч. 4 ст. 11 цього Закону ідентифікація та верифікація клієнта здійснюються до встановлення ділових відносин, вчинення правочинів (крім випадків, передбачених цим Законом), проведення фінансової операції, відкриття рахунка.

Водночас, за п. 3.8 Умов надання послуг з переказу коштів у ТОВ "НоваПей" (тут і надалі на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що компанія надає послуги з переказу коштів на підставі наступних договорів:

- Клієнтам - фізичним особам на підставі публічного договору про надання послуг з переказу коштів, що розміщений на офіційному сайті Компанії;

- Клієнтам - суб`єктам господарювання на підставі договору на переказ коштів для суб`єктів господарювання, що укладається шляхом приєднання та який розміщений на офіційному сайті Компанії.

Договір на переказ коштів для суб`єктів господарювання (публічна пропозиція) розміщений на сайті фінансової установи, відповідно до п.1.1 якого фінансова установа бере на себе обов`язки візки щодо надання отримувачу послуг з переказу коштів, в тому числі приймання платежів на користь отримувача, а отримувач зобов`язується сплатити винагороду за надані фінансовою установою послуги відповідно умов договору.

Укладанням цього договору на переказ коштів (для суб`єктів господарювання) є акцептування публічної пропозиції, яке здійснюється отримувачем (суб`єктом господарювання), який приєднався до договору на переказ коштів (для суб`єктів господарювання) шляхом підписання заяви про приєднання до умов договору на переказ коштів (для суб`єктів господарювання) відповідно до ст. 634 Цивільного кодексу України.

Договір набирає чинності з дати його розміщення на інтернет-сайті Фінансової установи, а для отримувача - з дати приєднання до договору, що зазначена у заяві (п. 7.1 договору на переказ коштів для суб`єктів господарювання (публічна пропозиція).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Проаналізувавши вищевикладене слід дійти висновку, що перекази грошових коштів під час здійснення перевезення вантажів ТОВ «Нова Пошта» здійснюються не відповідачем-1, а саме фінансовою установою-партнером ТОВ «НоваПей» та саме це товариство є розпорядником коштів при наданні додаткової послуги «Грошовий переказ» відповідно до договору про спільну діяльність №12-0814/1 від 12.08.2014, однак, як вірно вказано судом першої інстанції, здійснення таких грошових переказів на користь суб`єкта господарювання має супроводжуватися обов`язковим укладенням останнім договору на переказ коштів з ТОВ «НоваПей» шляхом підписання заяви про приєднання умов такого договору.

Проте, як вбачається із матеріалів справи та не заперечується скаржником у своїй апеляційній скарзі, додаткова послуга грошового переказу у строк до 28.09.2022 не була замовлена позивачем саме як суб`єктом господарювання, оскільки доказів укладення до 30.09.2022 у будь-який спосіб договору з ТОВ «НоваПей» матеріали справи не містять.

Натомість, позивач сам як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі зазначає, що відповідний договір з відповідачем-2 був укладений ним наприкінці вересня, тобто, до цього часу відповідна додаткова послуга не могла бути надана.

Відхиляючи доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів констатує, що грошові кошти не могли бути останньому перераховані саме як суб`єкту господарювання до моменту укладення відповідного договору з відповідачем-2.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає про відсутність правових підстав вважати, що у позивача як суб`єкта підприємницької діяльності та відповідача-2 виникли господарські правовідносини щодо надання фінансових послуг та, як наслідок, двосторонні права та обов`язки.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у відповідача-2 відсутні зобов`язання з надання послуг переказу коштів саме на користь Фізичної особи-підприємця Долуханян Анни Данієлівни, а тому, відповідно, вести мову про їх порушення перед позивачем немає правових підстав.

У контексті вищевикладеного колегією суддів оцінюються критично посилання скаржника на те, що в експрес-накладних відправником зазначено суб`єкта підприємницької діяльності, і тому, на його думку, відповідачі повинні були виплатити грошові кошти саме суб`єкту господарської діяльності.

Також колегія суддів зазначає, що послуга з переказу коштів на користь суб`єкта підприємницької діяльності є додатковою послугою, надання якої мало б бути оформлено договором приєднання шляхом підписання відповідної заяви позивачем. Про це зазначено в Умовах надання послуг ТОВ «НОВА ПОШТА», до яких приєднався позивач.

Проте, будучи обізнаним про таку необхідність, скаржник не звертався до ТОВ «НоваПей» для укладення відповідного договору до 28.09.2022, у зв`язку із чим колегія суддів дійшла висновку, що у відповідача-2 відсутній обов`язок отримувати та перераховувати грошові перекази саме на користь ФОП Долуханян Анни Данієлівни.

У свою чергу, відсутній і обов`язок з переказу грошових коштів на користь ФОП Долуханян Анни Данієлівни і у ТОВ «НОВА ПОШТА», оскільки, як вже було вказано колегією суддів вище, з огляду на положення Договору та Умов надання послуг, а також договору про спільну діяльність №12-0814/1 від 12.08.2014, відповідач-1 не здійснює надання додаткової послуги «грошовий переказ». У відповідача-1 та позивача також відсутні прямі договірні відносини щодо надання цих послуг, тому вести мову про їх невиконання відповідачем-1 немає правових підстав.

За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач не довів відповідними засобами доказування наявності вказаних ним правових підстав для стягнення заборгованості з обох відповідачів, а саме - невиконання договірних зобов`язань, та відповідно порушення його майнових прав цими особами, у зв`язку з чим позов не може бути задоволено шляхом стягнення коштів ані з якогось одного відповідача, ані солідарно з обох, а тому у його задоволенні судом першої інстанції правомірно та обгрунтовано відмовлено.

Також, як вбачається із матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю "НоваПей" просить суд покласти на позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 25 000,00 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з матеріалами справи, 01.07.2020 між адвокатом Войтовим Олександром Анатолійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» (назва після 21.01.2021 ТОВ «НоваПей») був укладений договір про надання правової допомоги, відповідно до п. 1.2. якого адвокат представляє інтереси Товариства, зокрема, в судах.

Згідно з п. 4.1., п.4.2. договору розмір оплати наданих адвокатом послуг, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами в додатках до цього договору. Надані адвокатом послуги оплачуються замовником після підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг, якщо інший порядок оплати не передбачений відповідним додатком до цього договору.

09.02.2023 між адвокатом Войтовим Олександром Анатолійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «НоваПей» був укладений протокол узгодження вартості послуг №44 (додаток до договору про надання правової допомоги від 01.07.2020 ), зі змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 17.04.2023, яким сторони погодили перелік адвокатських послуг (правову допомогу), що будуть надані замовнику у судовій справі №910/1030/23 в суді першої інстанції (Господарський суд міста Києва) за позовом фізичної особи - підприємця Долуханян Анни Данієлівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» та Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 563 255,50 грн, та вартість таких послуг в розмірі 25 000 гривень.

Відповідно до п. 2 цього протоколу сторони домовились, що вартість адвокатських послуг, які зазначені в п. 1 цього протоколу, оплачується Замовником на підставі підписаного сторонами акту приймання- передачі наданих послуг через 7 календарних днів з моменту набуття чинності судовим рішенням у вказаній вище справі.

Відповідно до частини 5, 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19.

Разом з тим із матеріалів справи вбачається, що належних доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката у справи, позивач не надав, у зв`язку з чим, суд вважає, що останнім не доведено у відповідності до ч. 6 ст. 126 ГПК України неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката складності справи.

При цьому, самі лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача про розподіл судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2020 року по справі № 910/5410/19.

Таким чином, з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги обсяг наданих послуг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку про те, що розподілу між сторонами підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 25 000,00 грн, які з урахуванням відмови в задоволенні позову в повному обсязі покладаються судом на Фізичну особу-підприємця Долуханян Анну Данієлівну у вказаному розмірі.

Водночас колегія суддів зазначає, що зважаючи на вищевстановлені обставини, колегія суддів не вбачає правових підстав для покладення на відповідача-1 судового збору і витрат на професійну правову допомогу в розмірі 40 000,00 грн., що було однією іх вимог прохальної частини апеляційної скарги.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2023 у справі № 910/1030/23, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Долуханян Анни Данієлівни на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2023 у справі № 910/1030/23 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2023 у справі № 910/1030/23 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Фізичною особою-підприємцем Долуханян Анною Данієлівною.

4. Матеріали справи №910/1030/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 02.10.2023. (після виходу судді Корсака В.А. з відпустки)

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.А. Корсак

С.В. Владимиренко