УХВАЛА

м. Київ

25.09.2023Справа № 910/8529/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши

заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України

про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №910/8529/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал», м. Полтава

до Моторного (транспортного) страхового бюро України, м. Київ

про стягнення 17 915,96 грн,

Представники сторін:

від позивача: не з`явилися;

від відповідача (заявника): не з`явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (далі - ТзОВ «Маркс.Капітал»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ/відповідач, заявник) про стягнення 17 915,96 грн, у тому числі: 4 709,22 грн - 3% річних, 10 441,92 грн - інфляційних втрат та 2 764,82 грн - пені, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АЕ/9051415 від 26.04.2016.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 01.06.2023 прийняв позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

14.06.2023 до канцелярії суду від МТСБУ надійшли відзив на позовну заяву та заява про зупинення провадження у справі, в якій відповідач просить суд зупинити провадження у справі до закінчення перегляду Верховним Судом справи №910/16820/21.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 19.06.2023 зупинив провадження у справі №910/8529/23 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №910/16820/21.

20.06.2023 до канцелярії суду від ТзОВ «Маркс.Капітал» надійшла відповідь на відзив.

08.08.2023 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №910/8529/23 та залишення позову ТзОВ «Маркс.Капітал» без розгляду, а також про повернення з державного бюджету 50% судового збору.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 21.08.2023 поновив провадження у справі №910/8529/23.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 21.08.2023 залишив позовну заяву ТзОВ «Маркс.Капітал» без розгляду.

28.08.2023 до канцелярії суду від МТСБУ надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №910/8529/23 про стягнення з ТзОВ «Маркс.Капітал» витрат на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 12.09.2023 заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України про ухвалення додаткового рішення у справі №910/8529/23 про стягнення витрат на правову допомогу призначив до розгляду на 25.09.2023 та запропонував ТзОВ «Маркс.Капітал» надати суду письмові пояснення щодо заяви МТСБУ.

25.09.2023 у судове засідання представник ТзОВ «Маркс.Капітал» не з`явився, заперечень щодо заяви МТСБУ про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правову допомогу до суду не надійшло.

Представник МТСБУ у судове засідання також не з`явився, при цьому, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №974.

Отже, як зазначено судом вище, МТСБУ просить суд стягнути з ТзОВ «Маркс. Капітал» витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн з огляду на те, що позовна заява ТзОВ «Маркс.Капітал» залишена судом без розгляду за клопотанням позивача.

Згідно частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 123 ГПК України).

В силу приписів частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У статті 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, зокрема, у разі залишення позову без розгляду.

Так, відповідно до частин 5 та 6 статті 130 ГПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Системний аналіз норм Господарського процесуального кодексу України, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, дає підстави для висновку, що у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини 5 статті 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17.

У разі залишення позову у справі без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Тобто, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача, що і зумовили відповідні витрати відповідача під час розгляду справи та пов`язані з цим розглядом.

Разом із тим, Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача. При цьому, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16.02.2021 у справі №905/121/19, від 13.05.2021 у справі №910/16777/20, від 15.09.2021 у справі №902/136/21, від 18.01.2022 у справі №922/2017/17, від 14.03.2023 у справі №911/1201/22, очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Тобто, частина п`ята статті 130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Так, обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідно до приписів частини 5 статті 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача тощо.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі №922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20.

При цьому, суд зазначає, що не можна виходити лише з буквального розуміння терміну "необґрунтовані", тобто такі, для яких не має достатньо фактів чи доказів. Необґрунтованими можуть бути визнані такі дії, які свідомо спрямовані на перешкоджання перебігу судового провадження та явно свідчать про зловживання правами.

Дослідивши заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України, суд встановив, що заявником не зазначено, у чому саме полягає необґрунтованість дій позивача, у той час як саме лише подання позову (у даній справі чи в інших справах) не може бути розцінене судом як таке, що свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки останній має право на звернення до суду та реалізував таке право на свій розсуд. При цьому, право позивача подати заяву про залишення позову без розгляду (до початку розгляду справи по суті) є абсолютним, тобто не залежить від мотивів позивача чи волі сторін у справі.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами статей 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до приписів частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та диспозитивність.

При цьому, суд наголошує, що в силу положень статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ураховуючи викладене, у даному випадку суд не вбачає підстав для визнання дій позивача необґрунтованими та відповідно стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрат на правничу допомогу внаслідок залишення позову без розгляду.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Керуючись ст.ст. 130, 221, 234, 235, 244, Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів за правилами, передбаченими ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено: 28.09.2023.

Суддя В.В. Бондарчук