01 вересня 2023 року
cправа № 909/1154/21
01.09.2023 Верховним Судом у складі суддів палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду Баранець О.М. - головуючий, судді: Бакуліна С. В., Губенко Н.М., Кібенко О. Р., Кондратова І.Д., Кролевець О.А., Студенець В.І., було розглянуто касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.04.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 31.08.2022 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Коломийський ДОЗ" про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства з додатковою відповідальністю "Коломийський ДОЗ", оформлених протоколами:
- № 1 від 04 січня 2013 року щодо передання в іпотеку нежитлових будівель санаторію-профілакторію "Шешори", розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та 13а, на виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Рона" за кредитним договором № 1.12-02 від 20 січня 2012 року, та щодо підтвердження повноважень директора на вчинення цих дій;
- № 1 від 30 грудня 2013 року щодо надання згоди на укладення договору про внесення змін та доповнень до іпотечного договору № 1.12-02/І-2 від 28 лютого 2013 року та підтвердження повноважень директора;
- № 9 від 22 грудня 2014 року щодо надання згоди на укладення договору про внесення змін та доповнень до іпотечного договору № 1.12-02/І-2 від 28 лютого 2013 року та підтвердження повноважень директора;
- № 1 від 08 липня 2015 року щодо надання згоди на укладення договору про внесення змін та доповнень до іпотечного договору № 1.12-02/І-2 від 28 лютого 2013 року та підтвердження повноважень директора.
За результатами розгляду касаційної скарги, більшістю голосів суддів палати Касаційного господарського суду для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав і цінних паперів, було ухвалено постанову, якою касаційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.04.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 31.08.2022 у справі № 909/1154/21 залишено без змін.
При прийнятті вказаного судового рішення суддями Губенко Н.М., Кондратовою І.Д., Студенцем В.І. було висловлено окрему думку наступного змісту.
У статті 287 Господарського процесуального кодексу України, якою регламентоване право касаційного оскарження, визначено перелік судових рішень, які підлягають касаційному оскарженню у господарському процесі, а також визначені підстави та випадки, коли касаційне оскарження допускається.
З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовуються правила статті 300 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина 1).
Касаційне провадження у справі відкрито відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Наведене узгоджується із частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) відсутня постанова Верховного Суду про відступлення від такого висновку; (3) висновок Верховного Суду стосується правовідносин, які є подібними.
Більшість суддів палати Касаційного господарського суду для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав і цінних паперів дійшли висновку про те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підтвердилася, оскільки правовідносини у справах, на які посилається скаржник, та у справі, що переглядається, не є подібними.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Враховуючи положення пункту 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України вважаємо, що дійшовши висновку після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України про те, що правовідносини у справах, на які посилається скаржник, та у справі, що переглядається, не є подібними, Суд в силу прямої вказівки повинен був закрити касаційне провадження у справі, а не ухвалювати постанову за наслідками розгляду касаційної скарги з наданням оцінки висновкам судів попередніх інстанцій, та відповідно робити висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.
Водночас не можемо погодитися із висновком більшості суддів про те, що підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на таке.
Отже, єдиною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів Велика Палата Верховного Суду зазначила неповідомлення позивача про час, місце і порядок денний зборів, що порушило право позивача на управління товариством шляхом участі у загальних зборах його учасників.
Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги у справі, що переглядається, ОСОБА_1 зазначила, що вона не була повідомлена про дату, час, місце та порядок денний загальних зборів учасників Товариства з додатковою відповідальністю "Коломийський ДОЗ", відтак її права на управління товариством шляхом участі у загальних зборах його учасників є порушеними.
У постанові палати від 01.09.2023 зазначено, що позивачка, звертаючись до господарського суду з позовом, за яким місцевий господарський суд відкрив провадження у цій справі, в обґрунтування наявності у неї порушеного права, що підлягає судовому захисту, послалася лише на порушення її права на участь у загальних зборах та не зазначила, які саме її права та / або інтереси порушені кожним окремим оспорюваним рішенням загальних зборів та яким чином задоволення позову їх відновить.
Відтак, вважаємо, що палата в постанові від 01.09.2023 фактично здійснила уточнення висновків Великої Палати Верховного Суду щодо підстав для визнання недійними рішень загальних зборів у зв`язку із неповідомленням позивача про час, місце і порядок денний зборів, що Господарським процесуальним кодексом України не віднесено до повноважень палати касаційного суду.
На підставі викладеного вважаємо, що касаційну скаргу ОСОБА_1 слід було задовольнити, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.04.2022 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 31.08.2022 скасувати, та прийняти нове рішення про задоволення позову.
Суддя Н.М. Губенко
Суддя І.Д. Кондратова
Суддя В.І. Студенець