ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2023 року м. Дніпро Справа № 904/3696/22

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Березкіна О.В.(доповідача),

судді: Дармін М.О., Іванов О.Г.

Секретар судового засідання Бурчак А.Ю.

За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):

Представник позивача : Сторожук Д.І. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Інвест"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2023 у справі №904/3696/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крани України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Інвест"

про стягнення заборгованості за договором №08/09/2020 від 08.09.2020 у загальному розмірі 966 001, 32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Крани України" звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Інвест" із позовом про стягнення заборгованості за договором підряду №08/09/2020 від 08.09.2020 у загальному розмірі 966 001,32 грн., з яких: основна заборгованість у розмірі 270 750,00 грн., пеня у розмірі 648 765,00 грн., 3% річних у розмірі 5 332,32 грн., інфляційні втрати у розмірі 41 154,00 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2023 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Крани України" задоволено частково.

Суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Інвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крани України" основний борг у розмірі 270 750,00 грн, пеню у розмірі 46 417,60 грн, 3% річних у розмірі 4 998,52 грн, інфляційні втрати у розмірі 41 154,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 449,80 грн.

В решті позову суд відмовив.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Інвест" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що позивачем при поданні позову не було надано оригіналів доказів та не повідомлено де вони знаходяться; що 30.03.2023 судом оглянуті надані представником позивача оригінали документів, поданих в копіях разом з позовною заявою, які просив витребувати відповідач, без участі представника останнього, що свідчить про взаємну суперечність доказів; що судом першої інстанції не було встановлено та підтверджено належними і допустимими доказами направлення позивачем, доставлення, отримання відповідачем та ознайомлення зі змістом актів наданих послуг.

Апелянт також вважає, що він не був повідомлений про час та місце судового засідання, оскільки місце проведення судового засідання (зала суду 1-104), яке було розміщено на офіційному ресурсі Судової влади України не відповідає місцю проведення засідання (3-401), що зазначено в наявних у справі документах, у тому числі за 30.03.2023 з наданням відповідної оцінки.

В судове засідання з`явився представник позивача та надав свої пояснення щодо вимог апеляційної скарги, а представник відповідача в судове засідання не з`явився. про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

25.09.2023 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 08.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Інвест" (далі - замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Крани України" (далі - виконавець, позивач) укладено договір №08/09/2020 (далі - договір).

Згідно п.1.1. договору виконавець зобов`язався надати послуги з прокату автокрану з машиністом (або без машиніста) відповідно до заявки замовника та додатку (-ів) до договору, а замовник зобов`язався прийняти належним чином надані послуги та оплатити їх в розмірі та в порядку, визначеному даним договором та додатками до нього.

Сума договору складається з вартості послуг наданих за цим договором відповідно до заявок замовника. Вартість послуг визначається згідно додатків до даного договору, відповідно до потреб замовника та техніки, що буде використовуватись (п. 2.1. договору).

У відповідності до положень п. 2.2. та п. 2.3. договору умови та порядок розрахунків зазначаються у відповідному додатку до даного договору. Замовник проводить оплату послуг згідно відповідного додатку до даного договору та рахунку виставленого виконавцем. Оплата за послуги здійснюється у національній валюті - гривні, на підставі рахунків виконавця, шляхом перерахування грошових коштів замовником на поточний рахунок виконавця в безготівковій формі.

Згідно п. 3.4. договору виконання послуг, визначених у п. 1.1. даного договору оформлюється актом наданих послуг, в якому вказується: марка крану, кількість змін/годин, які він відпрацював, кількість годин простою (у разі, якщо був простій) та інші дані, які сторони вважають за необхідне зазначити в акті. Акт надається (направляється шляхом поштового, кур`єрського зв`язку або шляхом електронного документообороту або електронної пошти) замовнику виконавцем по завершенню надання послуг (частини послуг) - протягом 3 (трьох) днів з дня фактичного надання виконавцем послуг відповідно до заявки виконавця. Сторони погоджуються, що обов`язок виконавця щодо надання акту вважається виконаним в день направлення виконавцем акту шляхом поштового або кур`єрського зв`язку шляхом електронного документообороту або електронної пошти. Замовник зобов`язаний прийняти надані виконавцем послуги шляхом підписання акту та протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту його отримання повернути виконавцю один примірник оформленого зі свого боку акту наданих послуг або в цей же строк направити мотивовану, документально підтверджену відмову від підписання акту.

В п. 3.5. договору сторони погодили, що у випадку відмови у підписанні акту наданих послуг та за відсутності мотивованої відмови у підписанні акту, про що представником виконавця робиться відмітка на акті, неповернення у зазначений строк підписаного акту наданих послуг, умови договору вважаються виконаними зі сторони виконавця, а акт наданих послуг узгодженим.

Згідно з п.п. 4.1.1., 4.2.1. договору виконавець зобов`язується забезпечити своєчасно в справному та робочому стані техніку для проведення робіт, а замовник зобов`язується після надання послуг (частини послуг) протягом 3-х днів, підписати акт наданих послуг або надати мотивовану відмову від прийняття наданих послуг.

Відповідно до п. 5.4. договору за несвоєчасну оплату наданих послуг замовник виплачує виконавцеві пеню у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Договір діє з моменту підписання до 31.12.2020, у частині сплати наданих послуг за даним договором - до дати повного розрахунку (п. 7.1. договору).

Крім того, між сторонами підписано додаток № 9 до цього договору, згідно п. 9 якого облік робочого часу здійснюється за допомогою обопільно підписаних змінних рапортів на підставі яких оформлюється акт виконаних робіт.

У п. 12 додатку № 9 до цього договору сторони погодили умови оплати:

- по факту наданих послуг з відстрочкою платежу у 14 календарних днів. Період актування 7 днів.

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Інвест" із позовом про стягнення заборгованості за договором підряду №08/09/2020 від 08.09.2020 у загальному розмірі 966 001,32 грн., з яких: основна заборгованість у розмірі 270 750,00 грн., пеня у розмірі 648 765,00 грн., 3% річних у розмірі 5 332,32 грн., інфляційні втрати у розмірі 41 154,00 грн., позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Крани України" посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором № №08/09/2020 від 08.09.2020 про надання послуг з прокату автокрану з машиністом (або без машиніста) в частині своєчасної оплати за надані позивачем послуги.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи на користь позивача основний борг у розмірі 270 750,00 грн., 3% річних у розмірі 4 998,52 грн, інфляційні втрати у розмірі 41 154,00 грн., господарський суд першої інстанції входив з того, що відповідач порушив умови договору, не здійснивши оплату наданих послуг.

Стягуючи на користь позивача пеню у розмірі 46 417,60 грн., а не 648 765 грн., господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при здійсненні розрахунку пені не враховано положення ст. 232 ГК України, а тому на його користь підлягає стягненню пеня у розмірі 46 417,60 грн., нарахована на суму боргу за період з 24.02.2021 по 24.08.2021.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивачем у період січень-лютий 2022 року надано Відповідачу послуги на загальну суму 438 000,00 грн., про що сторонами були підписані акти, надіслані рахунки на оплату послуг з перебазування, а саме:

1. № 9 від 06.01.2022 на суму 36000 грн. з ПДВ, сплачений 01.02.2022, 06.01.2022 р. підписано акт надання послуг № 7 на суму 36000,00 грн. з ПДВ.

2. №155 від 01.02.2022 на суму 131 250,00 грн. з ПДВ, сплачений 16.02.2022, підписано акт надання послуг № 138 від 01.02.2022 на суму 131 250,00 грн. з ПДВ

3. №179 від 10.02.2022 на суму 187 500,00 грн. з ПДВ, не сплачений на дату позову, 10.02.2022 р. підписано акт надання послуг № 159 на суму 187 500,00 грн. з ПДВ.

4. №239 від 21.02.2022 на суму 83 250,00 грн. з ПДВ, не сплачений на дату позову, 21.02.2022 р. підписано акт надання послуг № 211 на суму 83 250,00 грн. з ПДВ

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Проте, у порушення умов договору, Відповідачем здійснено часткову оплату наданих позивачем послуг на суму 167 250,00 грн., що підтверджується наданими до справи платіжними дорученнями, внаслідок чого позивач 02.06.2022 надіслав на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості за надані послуги в сумі 270 000,00 грн., яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки відповідач порушив умови договору в частині оплати наданих послуг, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача заборгованості за надані послуги в сумі 270 000,00 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 5.4. договору за несвоєчасну оплату наданих послуг замовник виплачує виконавцеві пеню у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі спливом шести місяців.

Згідно з вимогами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки відповідач порушив виконання грошового зобов`язання з оплати наданих послуг, то господарський суд першої інстанції, здійснивши перевірку розрахунку позивача, з урахуванням положень ст. 232 ГК України, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача пені у розмірі 46 417,60 грн., а не 648 765 грн., як розрахував позивач, за період з 24.02.2021 по 24.08.2021.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача 3% річних в розмірі 4998,52 грн. за період прострочення з 24.02.2022 по 10.10.2022 та інфляційні втрати у розмірі 41 154,00 грн.

При цьому, колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта про те, що наявні у справі докази є взаємно суперечливими, оскільки 30.03.2023 судом оглянуті надані представником позивача оригінали документів, без участі представника останнього, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, протоколу судового засідання від 30.03.2023 року, судом були оглянуті оригінали Акту надання послуг №159 від 10.02.22р., Акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) №211 від 21.02.22р, обопільних змінних рапортів, витребувані судом за клопотанням саме відповідача, а тому огляд оригіналів зазначених доказів без участі представника відповідача, не свідчить про їх суперечливість.

Жодних зауважень щодо протоколу судового засідання, яким зафіксовано огляд оригіналів витребуваних судом доказів, відповідачем не надано.

Означене спростовує доводи апелянта про суперечливість доказів.

Посилання апелянта на те, що судове засідання 30.03.2023 року відбулось без його участі внаслідок неправильного зазначення судом зали судового засідання, не є підставою для скасування рішення суду та не свідчить про неповідомлення судом відповідача.

Так, з протоколу судового засідання від 22.03.2023 року та повідомлення про відкладення або перерву в судовому засіданні від 22.03.2023 року вбачається повідомлення представника відповідача під підпис про дату наступного засідання, яке відбудеться 30.03.2023 року о 11.00 годині в залі засідань № 3-401 ( а.с. 82-83).

З протоколу судового засідання від 30.03.2023 також вбачається, що судове засідання відбулось у залі № 3-401, що спростовує доводи апелянта про те, що він був позбавлений можливості участі в даному судовому засіданні через неповідомлення номеру залу.

Посилання апелянта на те, що акти наданих послуг підписані невідомою особою, є неспроможними, оскільки акт надання послуг № 159 на суму 187 500,00 грн. з ПДВ та акт надання послуг № 211 на суму 83 250,00 грн. з ПДВ мають підписи представників сторін та печатки юридичних осіб.

Крім того, акт №211 підписаний електронним підписом сторін, що в жодному разі не суперечить Договору (п. 3.4. Договору) та діючому законодавству України (Закону України «Про електронний цифровий підпис»).

Інші доводи апелянта є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Інвест" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2023 року у справі №904/3696/22 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 26.09.2023року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.Г.Іванов