ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/3262/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Л.М. Сузанська

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі»

про стягнення витрат на професійну правничу допомогу

за результатами розгляду апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Ярошенко Інни Анатоліївни

на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 (суддя О.В.Цісельський, м.Одеса, повний текст складено 31.03.2023)

у справі № 916/3262/22

за позовом Фізичної особи-підприємця Ярошенко Інни Анатоліївни

до відповідача: Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області

про визнання недійсним одностороннього правочину та зобов`язання поновити постачання електричної енергії,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 року Фізична особа-підприємець Ярошенко Інна Анатоліївна (надалі також ФОП Ярошенко І.А.) звернулась до Господарського суду Одеської області із позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» (надалі також АТ «ДТЕК Одеські Електромережі»), в якому просила:

-визнати недійсним повідомлення АТ «ДТЕК Одеські Електромережі», викладеного в листі № 03/133 від 29.08.2022 про дострокове припинення дії договору № 1803 від 01.10.2015 про постачання електричної енергії, що укладений з ФОП Ярошенко І.А.;

-зобов`язати АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» поновити постачання електричної енергії на умовах договору № 1803 від 01.10.2015, укладеного з ФОП Ярошенко І.А.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3262/22. Постановлено справу №916/3262/22 розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.12.2022 залучено до участі у справі № 916/3262/22 Мологівську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області (надалі також Мологівська сільська рада) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.08.2023 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ярошенко Інни Анатоліївни залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 у справі №916/3262/22 залишено без змін. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладено на скаржника.

17.08.2023 від Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» надійшла заява (вх.№2588/23 від 17.08.2023) щодо обґрунтування розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якій відповідач просив стягнути з ФОП Ярошенко І.А. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.08.2023 з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду заяви, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, постановлено розглянути заяву АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги ФОП Ярошенко І.А. на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 у справі №916/3262/22 у розумний строк. Розгляд заяви АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх.№2588/23 від 17.08.2023) призначено на 19.09.2023 о 12:30 год. Запропоновано ФОП Ярошенко І.А. в строк до 11.09.2023 надати свої міркування або заперечення щодо вказаної заяви АТ «ДТЕК Одеські Електромережі».

05.09.2023 від ФОП Ярошенко І.А. надійшло клопотання про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу (вх.№897/23/Д2 від 05.09.2023) до 3000,00 грн, з посиланням на те, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу у сумі 10000,00 грн є завищеним, не відповідає вимогам співмірності, не підтверджений доказами виконаних робіт на заявлену суму, у зв`язку з чим підлягає зменшенню до фактично наданого та підтвердженого матеріалами справи обсягу робіт.

Позивач та третя особа про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, проте не скористались своїм правом участі в ньому.

За змістом частини четвертої статті 244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Таким чином, оскільки матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву за відсутності позивача та третьої особи, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання.

Розглянувши заяву АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно із статтею 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини четвертої статті 282 Господарського процесуального кодексу України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У частині третій цієї ж статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1)попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2)визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3)розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із частинами першою, другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У відзиві на апеляційну скаргу (вх.№ 897/23/Д1 від 26.05.2023) на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 у справі №916/3262/22 відповідачем заявлено попередній (орієнтовний) розмір витрат на правничу допомогу в апеляційній інстанції у сумі 10000,00 грн.

Крім того, до відзиву на апеляційну скаргу відповідачем надано:

1)копію договору про надання правової допомоги №137-ОЕМ від 25.09.2020;

2)копію додаткової угоди №9 від 01.07.2021;

3)копію додаткової угоди №2224-ООЕ/12 від 30.12.2021;

4)копію додаткової угоди від 28.12.2022;

5)копію витягу із наказу про прийняття на роботу №4-к від 20.01.2021;

6)копію довіреності №95/2023 від 16.03.2023;

7)копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №004179 від 20.05.2020.

Згідно із частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

У судовому засіданні, яке відбулось 15.08.2023, представником відповідача зроблено заяву про те, що ним буде подано докази витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем в суді апеляційної інстанції у зв`язку із розглядом апеляційної скарги, у встановлений процесуальним законом строк, а 17.08.2023 звернувся до суду з клопотанням про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з апеляційним переглядом справи №916/3262/22, з наданням копії акту наданих послуг №231 від 16.08.2023.

При цьому заява подана заявником в межах п`ятиденного строку з дня ухвалення постанови суду апеляційної інстанції від 15.08.2023.

Отже, відповідач дотримався вимог щодо строків звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу і подання відповідних доказів на виконання частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що:

адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту;

договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно із статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.

Відповідно до положень частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Із наданих відповідачем документів вбачається, що 25.09.2020 між АТ «ДТЕК Одеські електромережі» (клієнтом) та Адвокатським об`єднанням «Перший радник» (виконавцем) укладено договір №137-ОЕМ про надання правової допомоги.

01.07.2021 сторони дійшли згоди викласти договір про надання правової допомоги №137-ОЕМ від 25.09.2020 у новій редакції, про що уклали додаткову угоду №9.

Пунктом 1.1. договору в редакції додаткової угоди №9 від 01.07.2021 передбачено, що в рамках даного договору виконавець зобов`язується надавати клієнтові правову допомогу (надалі - послуги) за окремими письмовими або усними дорученнями останнього.

Для цілей цього договору видами правової допомоги, що може надаватись виконавцем є, зокрема, але не виключно: надання консультацій і роз`яснень клієнту з правових питань; збір доказів по судовій справі, визначення засобів доказування; ознайомлення з матеріалами справи; складання процесуальних та інших документів правового характеру (позовів, відзивів, заперечень, пояснень, заяв, клопотань, скарг, запитів, звернень тощо); інші види правової допомоги, що не передбачені цим договором, однак є необхідними для його виконання та захисту прав клієнта (пункт 1.2. договору в редакції додаткової угоди №9 від 01.07.2021).

У пункті 1.3. договору в редакції додаткової угоди №9 від 01.07.2021 сторони узгодили, що зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, в межах якої надається правова допомога, та судова інстанція відображається сторонами в акті наданих послуг.

Згідно із пунктом 1.4. договору в редакції додаткової угоди №9 від 01.07.2021 клієнт надає виконавцю право, а виконавець приймає на себе обов`язки здійснювати всі дії від імені і в інтересах клієнта в процесі кримінального, цивільного, адміністративного та господарського судочинства, виконавчого провадження, під час досудового слідства тау відносинах з органами державної виконавчої влади. Для цього виконавець має право бути представником клієнта в органах державної виконавчої влади і місцевого самоврядування, перед державними і недержавними підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності, нотаріусами, адвокатами, фізичними особами, суб`єктами підприємницької діяльності, правоохоронними, контролюючими органами, органами внутрішніх справ, а також у судових органах України будь-якої ланки з уста необхідними для того повноваженнями, як надано законом позивачеві/відповідачу/третій особі/заявнику/зацікавленій особі, з питань, пов`язаних із захистом прав клієнта, у тому числі право: пред`явити від імені клієнта та у його інтересах відповідний позов (позови); брати участь у судових засіданнях, слідчих діях; заявляти клопотання та відводи; давати усні та письмові пояснення у судах, які розглядають справу клієнта; повністю або частково відмовлятися від позовних вимог; визнавати повністю або частково позови; змінювати підстави або предмет позовів; зменшувати або збільшувати предмет та/або вартість позовних вимог; укладати мирові угоди; передавати справу на розгляд третейського суду; оскаржувати рішення (ухвали, постанови) суду та користуватись іншими процесуальними правами, що передбачені законом; отримувати рішення (ухвали, постанови) суду (їх завірені у встановленому порядку копії); подавати виконавчі документи до стягнення, а також отримувати, підписувати та подавати від імені клієнта та у його інтересах усі необхідні документи (серед іншого, але не виключно, заяви, запити, заперечення, замовлення, клопотання, скарги, у тому числі апеляційну та касаційну, доповнення до них, додаткові документи тощо); засвідчувати власним підписом без обов`язкової необхідності додання печатки справжність копій документів; представляти інтереси клієнта усіма законними способами у судових органах та перед іншими органами, діяльність яких пов`язана із вирішенням питань, передбачених договором; ознайомлюватися з матеріалами справи та з матеріалами виконавчого провадження - при реалізації виконавчого документа; робити виписки та копії з документів, що є в матеріалах справи та порушувати питання про їх засвідчення у встановленому для того порядку; заявляти відводи у випадках, передбачених чинним законодавством України; брати участь у судових засіданнях та у дослідженні доказів; замовляти проведення експертизи; наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникнуть у ході судового процесу, якщо це дозволяється процесуальним законодавством, та при здійсненні виконавчого провадження; заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників процесу та/або виконавчого провадження; оскаржувати рішення суду до касаційної інстанції; апелювати до вищої судової інстанції; оскаржувати дії чи бездіяльність посадових осіб (у тому числі виконавчих органів) у встановленому законодавством позасудовому порядку та користуватися при цьому усіма правами, передбаченими чинним законодавством, сплачувати державне мито, судовий збір, обов`язкові збори та інші необхідні платежі; вчиняти всі інші дії, передбачені Кримінально-процесуальним Кодексом України, Цивільним процесуальним Кодексом України, Господарським процесуальним Кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та Законом України Про виконавче провадження, іншим чинним законодавством України для такого роду уповноважень та які, на думку представника, будуть доцільними для правильного і ефективного виконання зобов`язань, передбачених цим договором.

Документом, що підтверджує наявність у виконавця повноважень на представництво клієнта в ході розгляду справи, є довіреність юридичної особи або ордер (пункт 1.5. договору в редакції додаткової угоди №9 від 01.07.2021).

У розділі 2 договору в редакції додаткової угоди №9 від 01.07.2021 визначено права та обов`язки сторін.

Відповідно до розділу 3 договору в редакції додаткової угоди №9 від 01.07.2021 приймання-передача послуг за цим договором здійснюється сторонами за актами наданих послуг, що є підтвердженням надання правової допомоги за цим договором (пункт 3.1.). Акт наданих послуг складається та підписується виконавцем за результатом надання послуг. Такий акт наданих послуг невідкладно (в день його складання) направляється виконавцем клієнту (пункт 3.2.). Враховуючи складність справи, значення справи для клієнта, часу, витраченого адвокатом на надання послуг, сторони відображають в акті наданих послуг опис наданих послуг, та їх загальну вартість (розмір гонорару) (пункт 3.3.). Клієнт зобов`язаний протягом 1 (одного) календарного дня з моменту отримання акту наданих послуг прийняти надані виконавцем за цим договором послуги шляхом підписання отриманого акту наданих послуг або направити клієнту мотивовану відмову від приймання наданих послуг у разі невідповідності наданих послуг умовами цього договору з переліком виявлених недоліків і строком їх усунення (пункт 3.4).

За умовами пункту 4.2. договору в редакції додаткової угоди №9 від 01.07.2021 розмір гонорару, який має сплатити клієнт, визначається згідно з актом наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правова допомога. Розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін.

Вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній судовій справі може визначатись погодинно або у фіксованому розмірі (пункт 4.3. договору в редакції додаткової угоди №9 від 01.07.2021).

Згідно із пунктом 4.4. договору в редакції додаткової угоди №9 від 01.07.2021 вартість наданих послуг може визначатись окремо у кожній справі та кожній судовій інстанції (в якій розглядалась справа), про що складається відповідний акт наданих послуг.

Пунктом 4.6. договору в редакції додаткової угоди №9 від 01.07.2021 передбачено, що оплата наданих послуг та компенсація витрат здійснюється клієнтом за фактом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних сторонами актів наданих послуг впродовж 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту вступу рішення суду по справі, в межах якої надавалась правова допомога, в законну силу.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до «31» грудня 2021 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 5.1. договору в редакції додаткової угоди №9 від 01.07.2021).

Додатковою угодою №2224-ООЕ/12 від 30.12.2021 продовжено строк дії договору до 30.12.2022.

Додатковою угодою від 28.12.2022 строк дії договору продовжено до 31.12.2023.

На виконання договору про надання правової допомоги №137-ОЕМ від 25.09.2020 (в редакції додаткової угоди №9 від 01.07.2021), 16.08.2023 сторонами складено акт надання послуг №231 про те, що відповідно до договору та на замовлення клієнта виконавцем надано професійну правничу допомогу в рамках судової справи №916/3262/22, яка розглядається Південно-західним апеляційним господарським судом за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця Ярошенко Інни Анатоліївни до АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», третя особа на стороні відповідача: Мологівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання недійсним одностороннього правочину та зобов`язання поновити постачання електричної енергії, а саме:

-вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних спорів; адвокат Сузанська Л.М.; витрати часу 1,50 год; загальна вартість 1500,00 грн;

-розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовка та систематизація доказової бази; адвокат Сузанська Л.М.; витрати часу 1,50 год; загальна вартість 1500,00 грн;

-підготовка та подання процесуальних та інших документів правового характеру (відзив на апеляційну скаргу); адвокат Сузанська Л.М.; витрати часу 3,00 год; загальна вартість 3000,00 грн;

-участь у судових засіданнях в суді першої інстанції; адвокат Сузанська Л.М.; витрати часу 2,50 год; загальна вартість 2500,00 грн;

-здійснення моніторингу та відстеження процесуальних дій в рамках справи у реєстрах; адвокат Сузанська Л.М.; витрати часу 1,50 год; загальна вартість 1500,00 грн.

Всього: 10000,00 грн.

У пункті 3 акту надання послуг №231 від 16.08.2023 сторони зазначили, що клієнт претензій по об`єму, якості та строкам надання послуг не має. Гонорар розраховується і виплачується виконавцю в порядку і строки, передбачені договором.

Інтереси відповідача у межах справи №916/3262/22 в суді апеляційної інстанції представляла адвокат Сузанська Л.М.

На підтвердження повноважень адвоката надано копію довіреності №95/2023 від 16.03.2023 на представництво інтересів адвокатом Сузанською Л.М., а також копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №004179 від 20.05.2020.

Адвокат Сузанська Л.М. є працівником Адвокатського об`єднання «Перший радник» на підставі наказу № 4-к від 20.01.2021, про що свідчить витяг з цього наказу та з якого вбачається, що Адвокатським об`єднанням «Перший радник» Сузанську Л.М. прийнято на посаду адвоката з 21.01.2021 за сумісництвом.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Дана позиція є усталеною і підтверджується, зокрема, постановами Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №910/906/18, від 28.06.2022 у справі №910/5543/21, від 15.06.022 у справі №911/2652/17(911/3581/20), від 07.06.2022 у справі №906/323/21, від 14.06.2022 у справі №922/2321/20(922/2139/21), від 31.05.2022 у справі №927/727/21, від 31.05.2022 у справі №927/728/21, від 23.12.2021 у справі №923/560/17, від 18.05.2022 у справі №922/2339/21, від 22.01.2021 у справі №925/1137/19,від 11.05.2022 у справі №902/974/21, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18, від 01.09.2021 у справі №178/1522/18.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну (правничу) допомогу, Південно-західний апеляційний господарський суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19, відповідно до якої:

(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару;

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України ).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України , може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 169 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях частин п`ятої, шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, та враховуючи конкретний зміст наданих адвокатом відповідача послуг, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з того, що наявні в матеріалах справи докази таких витрат не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у заявленому розмірі, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Необхідність дотримання співмірності, обґрунтованості та розумного розміру гонорару адвоката, який покладається на іншу сторону, підтримано позицією Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеною в постанові від 01.08.2019 року у справі № 915/237/18.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 року у справі № 911/2686/18 зазначено, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий.

Південно-західний апеляційний господарський суд, оцінивши обґрунтованість заяви АТ «ДТЕК Одеські Електромережі», із врахуванням заперечень позивача, в контексті положень пунктів 2, 3 частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, дійшов висновку, що заявлена відповідачем сума витрат на оплату послуг адвоката не є співмірною із обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, виходячи з наступного.

Так, зазначені в акті №231 від 16.08.2023 послуги щодо вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналізу судової практики з подібних спорів, розробки загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовки та систематизації доказової бази фактично дублюють послугу із підготовки та подання процесуальних та інших документів правового характеру (відзив на апеляційну скаргу), адже вказані послуги є одним безперервним процесом під час надання правової допомоги, так як нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних спорів, розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовка та систематизація доказової бази є необхідною передумовою для складання відповідного відзиву на апеляційну скаргу.

Тому у задоволенні заяви АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» в цій частині на загальну суму 3000,00 грн слід відмовити.

Південно-західний апеляційний господарський суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20.

Як вбачається із рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції і матеріалів справи, правова позиція відповідача була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору двома судовими інстанціями, а адвокат Сузанська Л.М. надавала правову допомогу відповідачу у цих інстанціях, тому, відповідно, була обізнана у справі з усіма деталями, що з неї випливають.

З урахуванням викладеного, заявлена відповідачем сума відшкодування витрат на правничу допомогу за надання послуги щодо підготовки та подання процесуальних та інших документів правового характеру (відзив на апеляційну скаргу) підлягає задоволенню частково, а саме, у розмірі 2000,00 грн, що є розумним і співмірним у даному спорі.

Щодо вартості послуг адвоката з приводу участі у судових засіданнях, на які, згідно із актом №231 від 16.08.2023, адвокат Сузанська Л.М. витратила 2,50 год загальною вартістю 2500,00 грн, колегія суддів зазначає, що у суді апеляційної інстанції з перегляду рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 у цій справі відбулося 2 судових засідання: 20.06.2023 та 15.08.2023. У судове засідання 20.06.2023 представник відповідача не з`явився, що вбачається із протоколу судового засідання від 20.06.2023. Судове засідання 15.08.2023 тривало 44 хвилини.

Відтак, заявлена відповідачем сума відшкодування витрат на правничу допомогу за участь у судових засіданнях у загальному обсязі 2,50 год підлягає задоволенню частково, а саме, у сумі 1000,00 грн.

Стосовно послуги щодо здійснення моніторингу та відстеження процесуальних дій в рамках справи у реєстрах колегія суддів зазначає, що такі витрати не є неминучими, оскільки ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 про відкриття апеляційного провадження, від 31.05.2023 про призначення справи до розгляду в судовому засіданні та від 20.06.2023 про відкладення розгляду справи направлялися на адресу АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» та отримувалися останнім.

Отже, за встановлених обставин та норм права, враховуючи, що результат вирішення спору відбувся на користь відповідача, а також з урахуванням наданих відповідачем доказів в обґрунтування судових витрат на правничу допомогу та за наявності клопотання позивача про зменшення таких витрат, судова колегія вважає, що витрати АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00грн. є обґрунтованими, відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, є співрозмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, у зв`язку з чим підлягають відшкодуванню на користь відповідача за рахунок позивача у наведеній сумі.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 244, 281 - 284

Господарського процесуального кодексу України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» (вх.№2588/23 від 17.08.2023) про стягнення судових витрат, понесених у зв`язку із апеляційним переглядом справи № 916/3262/22, задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ярошенко Інни Анатоліївни на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» 3000 /три тисячі/ грн 00 коп судових витрат, понесених у зв`язку із апеляційним переглядом справи № 916/3262/22.

3.У задоволені решти заяви Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» (вх.№2588/23 від 17.08.2023) про стягнення судових витрат, понесених у зв`язку із апеляційним переглядом справи № 916/3262/22, відмовити.

4.Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.09.2023.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран