номер провадження справи 33/116/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023 Справа № 908/1666/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В. при секретарі судового засідання Драковцевій В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні матеріали справи № 908/1666/23

за позовом Виконуючого обов`язки керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області (69002, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 17)

в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, -

позивача-1: Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код 04053915)

позивача-2 Східного офісу Держаудитслужби (вул. Володимира Антоновича, буд. 22, корп. 2, м. Дніпро, 49101, ідентифікаційний код 40477689) в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області (вул. Перемоги, буд. 129, м. Запорожжя, 69057)

до відповідача-1: Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» (вул. Волгоградська, буд. 23, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 03345018)

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріф Січ» (пр. Маяковського, буд. 11, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 35450246)

про визнання недійсними рішення та договору, застосування наслідків недійсності

за участю представників:

прокурор Стешенко В.Є., посвідчення №075793 від 01.03.2023;

від позивача-1 Савченко І.Г., посадова інструкція від 09.06.2020;

від позивача-2 - не з`явився;

від відповідача-1 Колодій А.О., ордер серія АР № 1132745 від 18.07.2023;

від відповідача-2 не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернувся виконуючий обов`язки керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Запорізької міської ради (позивача-1) та Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області (позивача-2) до відповідача-1: Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» та відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріф Січ», в якому просить:

- визнати недійсним рішення, оформлене протоколом №5 від 09.01.2018 тендерного комітету відповідача-1, про визнання переможцем та намір укласти договір з відповідачем-2 за результатами процедури відкритих торгів на закупівлю товару (Нафта і дистиляти за кодом CPV за ДК 021:2015-09130000-9) (Дизельне паливо);

- визнати недійсним договір №3/ЕЗ про закупівлю товару від 24.01.2018, укладений відповідачами;

- стягнути з відповідача-2 на користь відповідача-1 1 308 000,00 грн., а з відповідача-1 одержані ним за рішенням суду 1 308 000,00 грн. стягнути в дохід держави в особі Східного офісу Держаудитслужби.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем-2 законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які спотворили результати тендеру, що призвело до придбання послуги за рахунок бюджетних коштів за відсутності конкуренції та при формальному створенні учасниками тендеру її видимості, та як наслідок - порушення інтересів держави в бюджетній сфері.

Позов заявлено на підставі ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 2, 7 Бюджетного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про публічні закупівлі», ст. ст. 13, 16, 202, 203, 215, 228, 256, 257, 258, 261 Цивільного кодексу України, ст. ст. 5, 20 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2023 позовну заяву передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.

22.05.2023 від прокурора надійшов лист з повідомленням нової адреси відповідача-2 та доказами надсилання копії позовної заяви з додатками відповідачу-2 на цю адресу.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 33/116/23, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.06.2023 о 11 год. 30 хв.

31.05.2023 від відповідача-2 повернулась ухвала про відкриття провадження у справі, яка була надіслана відповідачу-2 на нову юридичну адресу.

05.06.2023 від позивача-2 надійшли письмові пояснення, відповідно до яких позивач-2 просив врахувати дані пояснення при розгляду справи та здійснювати розгляд справи без участі представників позивача-2.

05.06.2023 від відповідача-1 надійшов відзив, відповідно до якого відповідач-1 не заперечив проти задоволення позовних вимог.

09.06.2023 від прокурора надійшов лист на виконання ухвали суду від 24.05.2023.

13.06.2023 від прокурора надійшов лист, відповідно до якого прокурор повідомив про отримання відзиву від відповідача-1, зазначив що відповідь на відзив сторонам та суду не направлялась. Від відповідача-2 відзив не надходив.

В судовому засіданні 19.06.2023 були присутніми прокурор та представник позивача-1, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами програмно-апаратним комплексом «Акорд».

Суд повідомив про те, що від відповідача-2 повернулась ухвала про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.06.2023 відкладено підготовче засідання на 18.07.2023 11 год. 00 хв. з метою належного повідомлення відповідача-2 про розгляд справи.

Відповідач-2 був повідомлений про час та місце судового засідання шляхом розміщення ухвали суду від 19.06.2023 на сайті Господарського суду Запорізької області, що підтверджується роздруківкою з сайту суду від 27.06.2023.

В судовому засіданні 18.07.2023 були присутніми прокурор, представники позивача-1 та відповідача-1, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами програмно-апаратним комплексом «Акорд».

Прокурор просив долучити до матеріалів справи письмові пояснення щодо передумов пред`явлення Мелітопольською окружною прокуратурою Запорізької області відповідного позову.

Представники позивача-1 та відповідача-1 не заперечили проти долучення до матеріалів справи письмових пояснень прокурора.

Суд долучив до матеріалів справи письмові пояснення прокурора разом з доданими до них доказами.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.07.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 15.08.2023 о 10 год. 30 хв.

Відповідач-2 був повідомлений про час та місце судового засідання шляхом розміщення ухвали суду від 18.07.2023 на сайті Господарського суду Запорізької області, що підтверджується роздруківкою з сайту суду.

Від відповідача-2 повернулась ухвала суду від 18.07.2023.

В судовому засіданні 15.08.2023 були присутніми прокурор, представники позивача-1 та відповідача-1, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами програмно-апаратним комплексом «Акорд».

Відповідач-2 відзиву на позов не подав, причин неявки суду не повідомив.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.08.2023 відкладено підготовче засідання на 23.08.2023 о 10 год. 00 хв.

Відповідач-2 був повідомлений про дату, час та місце судового засідання шляхом розміщення ухвали суду на сайті Господарського суду Запорізької області, що підтверджується роздруківкою з сайту суду від 17.08.2023.

Від відповідача-2 повернулась ухвала суду від 15.08.2023.

В судовому засіданні 23.08.2023 був присутнім прокурор, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами програмно-апаратним комплексом «Акорд».

Прокурор заявив про відсутність інших доказів, окрім тих, які надані до матеріалів справи, відсутність заяв чи клопотань та про можливість закриття підготовчого провадження.

Відповідача-2 повідомлено про розгляд справи шляхом викладення ухвал суду на сайт Господарського суду Запорізької області, що підтверджується роздруківками з сайту суду від 27.06.2023, 24.07.2023 та 17.08.2023. Також на юридичну адресу відповідача-2 направлялись ухвали з повідомленням про дату, час та місце судового засідання, які повернулись до суду з відміткою поштової установи про відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідач-2 відзив на позов не надав, свого представника в судове засідання не направив, причин неявки суду не повідомив.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.09.2023 о 12 год. 00 хв.

Відповідач-2 був повідомлений про дату, час та місце судового засідання шляхом розміщення ухвали суду на сайті Господарського суду Запорізької області, що підтверджується роздруківкою з сайту суду від 28.08.2023.

Від відповідача-2 повернулась ухвала суду від 23.08.2023.

В судовому засіданні 21.09.2023 були присутніми прокурор, представники позивача-1 та відповідача-1, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами програмно-апаратним комплексом «Акорд».

Прокурор та позивач 1 підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач 1 не заперечив проти позовних вимог.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

21.09.2023 судом прийнято рішення, проголошено його вступну та резолютивну частину.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора, представника позивача 1 та представника відповідача 1, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Мелітопольською окружною прокуратурою під час виконання повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави у бюджетній сфері щодо визнання недійсними рішення, оформленого протоколом тендерного комітету Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» №5 від 09.01.2018 та договору від 24.01.2018 № 3/ЕЗ про закупівлю товару, укладеного між Комунальним підприємством «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» (далі - КП «ЕЛУАШ», відповідач 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РІФ СІЧ» (далі - ТОВ «РІФ СІЧ», відповідач 2), як таких, що суперечать інтересам держави та суспільства з умислу ТОВ «РІФ СІЧ» та застосування наслідків недійсності.

Так, КП «ЕЛУАШ» 14.12.2017 в електронній системі закупівель опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів щодо закупівлі 50 000 л дизельного палива (ДК 021:2015: 09130000-9 Нафта і дистиляти) (ідентифікатор публічної закупівлі UA-2017-12-14-001386-а).

Очікувана вартість предмета закупівлі становила 1 308 500,00 грн.

Тендерні пропозиції з метою участі у відкритих торгах подано 2 суб`єктами господарювання: ТОВ «РІФ СІЧ» (остаточна пропозиція 1 308 000,00 грн.) та ТОВ «ОЛІО ТРАНС» (остаточна пропозиція 1 308 500,00 грн.) - що підтверджується формою реєстру отриманих тендерних пропозицій.

Впродовж аукціону розмір пропозицій учасників торгів не змінювався.

ТОВ «РІФ СІЧ», пропозиція якого була найбільш економічно вигідною та відповідала вимогам тендерної документації, визнано переможцем, що підтверджується протоколом тендерного комітету КП «ЕЛУАШ» №5 від 09.01.2018.

У зв`язку з викладеним, електронною системою закупівель сформовано повідомлення про намір укласти договір.

Надалі, між КП «ЕЛУАШ» та ТОВ «РІФ СІЧ» укладено договір від 24.01.2018 №3/Е3 про закупівлю товару (далі - договір).

Предметом договору, відповідно до п.п. 1.1, 1.3, є 50 000 л дизельного палива, у вигляді талонів.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що його ціна складає 1 308 000,00 грн.

Постачання (передача) товару (талонів) здійснюється з 24.01.2018 по 31.01.2018 за адресою постачальника (АЗС м. Запоріжжя) (п.п. 5.1., 5.2. договору).

Факт виконання договору підтверджується актом/накладною №310106 від 31.01.2018, звітом про виконання договору про закупівлю, розрахунковим документом №80 від 06.02.2018 на суму 1308 000,00 грн.

В подальшому, рішенням адміністративної колегії Південно - Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.11.2020 № 54/41-р/к справа №54/32-20 ТОВ «РІФ СІЧ» () та ТОВ «ОЛІО ТРАНС» () визнано винними у вчиненні порушень законодавства про захист економічної конкуренції, передбачених п. 1 ст. 50, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді спотворення результатів торгів (тендерів) та накладено штраф.

Вказане рішення (за винятком конфіденційних даних та інформації з обмеженим доступом) оприлюднене на офіційному веб-сайті Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Відповідно до п. 289 Розділу 4 (встановлені Відділенням факти) цього рішення антиконкурентні узгоджені дії під час підготовки та участі у вказаних торгах підтверджуються таким: наявність сталих господарських відносин між відповідачами, єдність інтересів; надання фінансової допомоги; використання однієї електронної поштової скриньки; використання однакових засобів зв`язку; фактичне розташування відповідачів за однаковими адресами; використання одного електронного майданчика та однієї ІР-адреси; забезпечення ТОВ «Ріф Січ» участі у торгах ТОВ «Оліо Транс»; технічна участь у торгах одного із відповідачів для забезпечення перемоги іншим відповідачем; схожості дій ТОВ «Ріф Січ» та ТОВ «Оліо Транс» при визначенні вартості предметів закупівель; схожості в оформленні відповідачами конкурсної документації; наявність спільних унікальних особливостей властивостей файлів, завантажених відповідачами в електронну систему закупівель, не можуть бути випадковим збігом обставин чи наслідком дії об`єктивних чинників, а свідчить про узгодження (координацію) відповідачами своєї поведінки при підготовці до участі та участі у торгах 1 - 36, зокрема, про обмін інформацією.

З огляду на вищезазначене, адміністративна колегія Південно - Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у своєму рішенні від 24.11.2020 № 54/41-р/к у справі № 54/32-20 (п.п. 290 - 292) дійшла висновку, що ТОВ «РІФ СІЧ» та ТОВ «ОЛІО ТРАНС» під час підготовки документації в торгах 1-36діяли не самостійно, а узгоджували свої дії та не змагалися між собою, що є обов`язковою умовою участі у конкурентних процедурах закупівель та за Законом України «Про публічні закупівлі». Узгодивши свою поведінку та свої тендерні пропозиції, ТОВ «Ріф Січ» та ТОВ «Оліо Транс» тим самим усунули конкуренцію та змагальність між собою, а отже спотворили результати проведення торгів 1 - 36, порушивши право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, а відтак, вчинили антиконкурентні узгоджені дії, заборонені Законом України «Про захист економічної конкуренції».

Враховуючи вищевикладене, така поведінка ТОВ «Ріф Січ» та ТОВ «Оліо Транс» становить порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, заборонених відповідно до п. 1 ст. 50, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Також, вказаним рішенням адміністративної комісії на ТОВ «РІФ СІЧ» та ТОВ «ОЛІО ТРАНС» накладено штрафи за виявлені порушення.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 10.11.2022 у справі №908/3500/21 з ТОВ «РІФ СІЧ» () за порушення законодавства про захист економічної конкуренції стягнуто штраф у сумі 1 187 890,00 грн., 23.01.2023 видано судовий наказ.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2021 у справі №904/2881/21 відмовлено в задоволенні позовів ТОВ «РІФ СІЧ» та ТОВ «Оліо Транс» до Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Південно-Східного міжобласного територіального відділення № 54-41- р к від 24.11.2020 у справі №54/32-20.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2022 у справі №904/2881/21 апеляційні скарги ТОВ «РІФ СІЧ» та ТОВ «Оліо Транс» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2021 у справі №904/2881/21 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо підстав для визнання недійсними рішення, оформленого протоколом тендерного комітету КП «ЕЛУАШ» №5 від 09.01.2018 та договору №3/Е3 про закупівлю товару від 24.01.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Абзацами 1-3 ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

За ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити, зокрема, інтересам держави і суспільства (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Норма аналогічного змісту міститься у ч. 1 ст. 208 ГК України.

У п. 3.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено, що необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є наявність наміру хоча б у однієї з сторін щодо настання відповідних наслідків.

До договорів, що підпадають під ознаки відповідної норми, слід відносити ті, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави і суспільства.

Для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення такого договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов`язання, а також наявність наміру у кожної із сторін.

Наявність такого наміру у сторін (сторони) означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

Частиною 3 ст. 5 ГК України регламентовано, що суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

У постанові Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 922/1391/18 викладено правовий висновок щодо застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України в сукупності з ч. 1 ст. 203 указаного Кодексу.

Ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Отже, для правильного вирішення спору необхідно встановити, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою зі сторін і якою мірою виконано зобов`язання, а також з`ясувати наявність наміру (умислу), яка означає, що сторони (сторона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є наявність наміру хоча б в однієї зі сторін щодо настання відповідних наслідків.

Питання про те, чи мало місце протиправне діяння та чи вчинене воно відповідною особою, як і спрямованість умислу особи, може доводитися іншими наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності з урахуванням вимог, визначених процесуальним законом. При цьому, вирок суду, постановлений у кримінальній справі, не є єдиним та обов`язковим доказом вини.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Верховний Суд у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 зазначив, добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

При цьому ч. 5 ст. 13 ЦК України, якою регламентовано цілі реалізації цивільних прав, не допускає їх використання з метою неправомірного обмеження конкуренції, а також недобросовісну конкуренцію.

Закон України «Про захист економічної конкуренції» визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.

Статтями 1, 4 цього Закону визначено, що конкуренція - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку. Суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно- господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

Одним із найпоширеніших видів порушень, що спотворює конкуренцію, є антиконкурентні узгоджені дії, внаслідок яких усувається конкуренція та змагальність між учасниками, що призводить до спотворення конкурентного середовища в цілому.

Так, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 6 вказаного Закону антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

Відповідні дії становлять порушення законодавства про захист економічної конкуренції (п. 1 ст. 50 цього Закону).

Разом із тим Закон України «Про публічні закупівлі» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає правові та економічні засади здійснення закупівель послуг для забезпечення потреб держави та територіальних громад. Його метою є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) закупівлі здійснюються за принципом добросовісної конкуренції серед учасників.

Крім того, тендер (торги) - тендер (торги) - здійснення конкурентного відбору учасників з метою визначення переможця торгів згідно з процедурами, установленими цим Законом (крім переговорної процедури закупівлі) (п. 28 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону у відповідній редакції).

Тому, оголошуючи проведення відкритих торгів, КП «ЕЛУАШ» мало на меті не просто задовольнити потребу в наявності пального для здійснення господарського діяльності, а здійснити їх придбання на засадах конкурентності учасників відповідного тендера.

Розглядаючи справу № 910/114/19 про визнання недійсним договору про закупівлю як такого, що суперечить інтересам держави та суспільства, Верховний Суд у постанови від 10.06.2021 вказав, що визначене положеннями Закону України «Про публічні закупівлі» спеціальне законодавче регламентування процедури закупівлі товарів, робіт і послуг для потреб держави має на меті створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, розвиток добросовісної конкуренції і запобігання проявам корупції, що одночасно слугує захисту інтересів держави. Тому прямий інтерес держави полягає у неухильному дотриманні учасниками процедури закупівлі та замовником встановлених Законом вимог.

Обставини вчинення ТОВ «РІФ СІЧ» порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів публічної закупівлі КП «ЕЛУАШ» дизельного палива, підтверджуються рішенням адміністративної колегії Південно - Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.11.2020 № 54/41 -р/к у справі №54/32-20.

Як зазначалось вище, законність указаного рішення підтверджена рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2021 та постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2022, а тому в силу ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не потребує доказування.

Порушення ТОВ «РІФ СІЧ» законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів проведеного КП «ЕЛУАШ» тендера, не сумісне з основними засадами цивільного законодавства, оскільки є проявом недобросовісної поведінки учасника цивільних відносин, призводить до порушення ним меж здійснення його цивільних прав, порушує принцип добросовісної конкуренції серед учасників, який встановлено Законом України «Про публічні закупівлі», нівелює мету проведення конкурентної процедури закупівлі та загалом негативно впливає на економічні процеси у державі та суспільстві.

Дії ТОВ «РІФ СІЧ» та ТОВ «ОЛІО ТРАНС», які полягали у взаємозв`язку учасників процедури закупівлі, розміщення виробничих потужностей за однією адресою, наявності сталих господарських відносин, надання поворотної фінансової допомоги, синхронності дій при підготовці тендерних пропозицій та використання однакових ІР-адрес, схожість в оформленні документів у складі тендерних пропозицій, є узгодженою поведінкою, що стосується спотворення результатів торгів.

Тому дії ТОВ «РІФ СІЧ» спрямовані на порушення встановленого юридичного господарського порядку з метою одержання права на укладення договору не на конкурентних засадах, що не узгоджується із законною господарською діяльністю у сфері публічних закупівель, а отже, суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки порушує правові та економічні засади функціонування вказаної сфери суспільних відносин, не сприяє, а навпаки, обмежує розвиток конкуренції у державі.

Враховуючи зазначене, у діях ТОВ «РІФ СІЧ» вбачається наявність умислу на вчинення правочину, який завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Метою вказаних дій є усунення конкуренції під час проведення зазначеного тендера та недобросовісне отримання права на укладення договору.

Таким чином, завідомо суперечлива мета дій ТОВ «РІФ СІЧ» полягала в тому, щоб уникнути встановлених Законом України «Про публічні закупівлі» обмежень, протиправно усунути конкуренцію під час проведення публічної закупівлі, нівелювати ефективність її результатів, у незаконний спосіб одержати право на укладення спірного договору не на конкурентних засадах.

В силу положень ст. 202 ЦК України рішення, оформлене протоколом тендерного комітету КП «ЕЛУАШ» №5 від 09.01.2018, яким ТОВ «РІФ СІЧ» визнано переможцем та вирішено укласти з ним договір про закупівлю, є правочином, вчиненим цим комунальним підприємством і спрямованим на набуття у нього і вказаного товариства цивільних прав та обов`язків щодо укладення договору.

У зв`язку із цим, рішення, оформлене протоколом №5 від 09.01.2018 тендерного комітету Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів», про визнання переможцем та намір укласти договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріф Січ» за результатами процедури відкритих торгів на закупівлю товару (Нафта і дистиляти - за кодом CPV за ДК 021:2015-09130000-9) - (Дизельне паливо) завідомо суперечить інтересам держави та суспільства з умислу однієї сторони - ТОВ «РІФ СІЧ» і підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 і ч. 3 ст. 228 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній на момент укладення спірної угоди), договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, установлених цим Законом.

Норму аналогічного змісту містить ч. 1 ст. 41 указаного Закону (в редакції, чинній на сьогодні).

Тендер відбувся за участю в ньому двох учасників - ТОВ «РІФ СІЧ» та ТОВ «ОЛІО ТРАНС», які вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених між собою дій, що стосуються спотворення результатів цього тендера.

Отже, придбання КП «ЕЛУАШ» дизельного пального відбулось за відсутності конкуренції та при формальному створенні учасниками цього тендера її видимості.

Поведінка ТОВ «РІФ СІЧ» та ТОВ «ОЛІО ТРАНС» під час участі в тендері явно несумісна з добросовісністю та принципами здійснення публічних закупівель.

Враховуючи зазначене, спірний договір укладено в результаті прийняття спірного рішення, оформленого протоколом тендерного комітету КП «ЕЛУАШ» №5 від 09.01.2018, який підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 і ч. 3 ст. 228 ЦК України.

Неправомірна поведінка, що мала місце на стадії проведення процедури закупівлі та прийняття спірного рішення, оформленого протоколом, не може мати правомірного наслідку - укладення договору.

Отже, недійсність результатів спірної закупівлі свідчить про незаконність укладеного за підсумками її проведення договору.

Щодо застосування наслідків недійсності договору від 24.01.2018 №3/Е3 варто зазначити таке.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 03.12.2021 у справі № 906/1061/20 зазначила, що до правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Окрім цього, законом можуть бути встановлені особливі умови застосування наслідків, визначених в ст. 216 ЦК України, або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності правочину, визнаного таким судом, є обов`язковими та не можуть бути проігноровані його сторонами.

Рішення, оформлене протоколом тендерного комітету КП «ЕЛУАШ» №5 від 09.01.2018 та Договір від 24.01.2018 № 3/ЕЗ оспорюються з підстав їх невідповідності вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, а саме у зв`язку з невідповідністю інтересам держави та суспільства за наявності умислу ТОВ «РІФ СІЧ».

Як було зазначено вище, оспорюваний договір наразі є виконаним та оплаченим на суму 1 308 000,00 грн.

Однак, незважаючи на притягнення ТОВ «РІФ СІЧ» до відповідальності у вигляді накладення штрафу, негативні наслідки укладеного з ним договору від 24.01.2018 № 3/ЕЗ залишаються не усунутими.

Цивільний кодекс України встановлює особливі правові наслідки такої недійсності правочинів.

У відповідності до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

За результатами виконання договору про закупівлю ТОВ «РІФ СІЧ» за спірним договором одержало 1 308 000,00 грн.

Таким чином, з урахуванням викладеного ТОВ «РІФ СІЧ», маючи намір щодо отримання незаконного права на укладення договору з метою одержання прибутку, порушуючи інтереси держави та суспільства, а також інших учасників ринкових відносин, усвідомлюючи протиправність таких дій, їх суперечність інтересам держави і суспільства, прагнучи та свідомо допускаючи настання протиправних наслідків, прийняло участь у проведенні конкурентної процедури закупівлі, знівелювавши змагальність у ній, внаслідок чого отримало бюджетні кошти в сумі 1 308 000,00 грн.

Вищенаведене свідчить про наявність у ТОВ «РІФ СІЧ» умислу на укладення спірного договору, який суперечить інтересам держави й суспільства, з метою отримання прибутку.

Враховуючи наявність умислу лише у ТОВ «РІФ СІЧ» як сторони оспорюваного договору, одержані ним 1 308 000,00 грн. за цим правочином повинні бути повернуті іншій стороні договору, а отримані ним за рішенням суду кошти - стягнуті в дохід держави.

Іншою стороною договору було КП «ЕЛУАШ».

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» затверджено перелік кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Зокрема, Держаудитслужбою здійснюється контроль за правильністю та своєчасністю надходження доходів до бюджету за кодом класифікації 24060300 «Інші надходження».

Таким чином, вищевказані кошти повинні бути повернуті КП «ЕЛУАШ», а отримані ним за рішенням суду кошти - стягнуті в дохід держави в особі Східного офісу Держаудитслужби.

Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист таких інтересів, у випадках ті порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді за одночасної наявності двох елементів: порушення або загрози порушення інтересів держави та нездійснення чи неналежного здійснення захисту таких інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень, а також у разі його відсутності.

Згідно з ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених до його компетенції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

З викладеним корелюються й положення ч. ч. 3 та 4 ст. 53 ГПК України, за якими у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, передбачені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також указує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Щодо порушення інтересів держави

Одним із ключових для застосування норм ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та визначення згаданого елемента є поняття «інтерес держави».

«Інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора із захисту суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 19.09.2019 у справі № 815/724/15, від 28.01.2021 у справі № 380/3398/20, від 05.10.2021 у справі № 380/2266/21, від 02.12.2021 у справі № 320/10736/20 та від 23.12.2021 у справі № 0440/6596/18.

Видатками бюджету є кошти, спрямовані на виконання бюджетних програм, передбачених відповідним бюджетом (п. 13 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України).

Пунктом 6 ч. 1 ст. 7 указаного Кодексу визначено, що бюджетна система України функціонує, зокрема, за принципом ефективності та результативності, який означає, що при виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей шляхом забезпечення якісного надання публічних послуг при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

У свою чергу практична реалізація вказаного принципу бюджетної системи України під час здійснення видатків бюджету досягається завдяки Закону України «Про публічні закупівлі», метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, розвиток добросовісної конкуренції.

Так, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону закупівлі здійснюються за принципами добросовісної конкуренції серед учасників і максимальної економії, ефективності та пропорційності.

Проте, порушення учасниками закупівель вимог Закону України «Про захист економічної конкуренції», спрямованого на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин, нівелює можливість втілення вказаних принципів бюджетної системи України та публічних закупівель, призводить до неефективного та неекономного використання бюджетних коштів для придбання товарів, робіт і послуг.

Тому, пред`явлення позову прокурором у такому випадку зумовлено порушенням інтересів держави в бюджетній сфері, оскільки вчинення ТОВ «РІФ СІЧ» порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які спотворили результати тендера, призвело до придбання послуги за рахунок бюджетних коштів за відсутності конкуренції та при формальному створенні учасниками тендера її видимості. Наслідком цього стало нівелювання мети публічної закупівлі - отримання послуги з максимальною економією та ефективністю, із залученням мінімального обсягу бюджетних коштів.

Щодо органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», висловив позицію про те, що під ним потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (п. 2 резолютивної частини).

При цьому згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 140 Конституції України закріплено, що місцеве самоврядування правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Місцеві бюджети є самостійними, вони не включаються до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів.

До виключних повноважень міських рад належить, у тому числі й розгляд прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету (п. 23 ч. 1 ст. 26 вказаного Закону).

Запорізька міська рада Запорізької області наділена повноваженнями щодо затвердження та виконання відповідного місцевого бюджету, контролю за його виконанням, здійснює правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права власності територіальної громади (зокрема, коштів місцевого бюджету).

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 17 вказаного Закону).

Відповідно до Статуту КП «ЕЛУАШ», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 21.11.2019 №306р, власником підприємства є територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, засноване на комунальній власності, може бути позивачем і відповідачем у господарському суді. Контроль за ефективністю діяльності підприємства здійснює власник.

Таким чином, органом, уповноваженим державою на виконання відповідних функцій у спірних правовідносинах, є Запорізька міська рада Запорізької області, як орган, якому підпорядковується відповідна сторона оспорюваного договору.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про публічні закупівлі» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.

Моніторинг закупівель здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та ного міжрегіональні територіальні органи (ч. 1 ст. 8 указаного Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Головними завданнями органу державного фінансового контролю серед інших є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, ефективним використанням коштів, дотриманням законодавства про закупівлі (ч. 1 ст. 2 цього Закону).

При цьому на підставі п. п. 8, 10 ч. 1 ст. 10 зазначеного Закону органу державного фінансового контролю надається право, зокрема, порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, Держаудитслужба є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Основними завданнями Держаудитслужби є реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю; здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, досягнення економії бюджетних коштів (пп. пп. 1, 3 п. 3 указаного Положення).

Згідно з пп. 20 п. 6 зазначеного Положення Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушеннями законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Відповідно до п. 7 Положення про Державну аудиторську службу України Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Реалізацію повноважень Державної аудиторської служби України на території Запорізької області здійснює Східний офіс Держаудислужби згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 266 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби» та Положення про управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області, затвердженого наказом Східного офісу Держаудитслужби від 29.08.2016 №3.

Наказом Держаудитслужби України від 02.06.2016 № 23 затверджено Положення про Східний офіс Держаудитслужби, відповідно до якого основним завданням Офісу є реалізація повноважень Держаудитслужби на території Дніпропетровської, Донецької, Запорізької та Кіровоградської областей та у складі Офісу утворюються як структурні підрозділи, в т.ч. управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області.

Згідно з пп. 18 п. 6 зазначеного Положення Східний офіс Держаудитслужби має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушеннями законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Таким чином, саме Східний офіс Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області наділений повноваженнями щодо здійснення заходів державного фінансового контролю з метою ефективного, законного, результативного використання державних фінансових ресурсів, досягнення економії бюджетних коштів, у тому числі у сфері здійснення публічних закупівель на території запорізької області.

Щодо нездійснення органами, уповноваженими державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, такого захисту.

Другим елементом, який становить невід`ємну частину підстав для представництва прокурором інтересів держави, є нездійснення чи неналежне здійснення захисту порушених інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень.

При цьому «нездійснення або неналежне здійснення суб`єктом владних повноважень своїх функцій» обґрунтовується та доводиться прокурором у ножному конкретному випадку самостійно з огляду на конкретні обставини справи.

Так, у постанові від 19.07.2018 у справі № 822/1169/17 Верховний Суд вказав, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор.

Однак, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно (правова позиція Верховного Суду у справі № 927/246/18 від 06.02.2019).

У п. 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наведено висновок щодо застосування ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» у спірних правовідносинах, з якого вбачається, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Встановлено, що Запорізька міська рада та Східний офіс Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області, уповноважені державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, такого захисту не здійснюють.

Згідно з абз. 1-3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Мелітопольською окружною прокуратурою на виконання вимог, установлених ст. 23 указаного Закону, листом від 20.03.2023 №55-727ВИХ-23 повідомлено Запорізьку міську раду про існування порушення інтересів держави від укладення договору за наслідками тендера, результати якого спотворено антиконкурентними узгодженими діями всіх його учасників, і про наявність підстав для його визнання недійсним як такого, що суперечить інтересам держави з умислу ТОВ «РІФ СІЧ».

У відповідь Запорізька міська рада листом від 14.04.2023 №04302/03.3-20/08 повідомила прокурора про законність оспорюваного рішення та відсутність підстав для вжиття заходів представницького характеру. Також зазначено, що закупівля пального здійснена за кошти місцевого бюджету.

У свою чергу, КП «ЕЛУАШ» листом від 07.04.2023 №289 поінформувало прокурора про відсутність необхідності представництва прокурором інтересів держави в суді у зв`язку з самостійним пред`явленим позову до ТОВ «РІФ СІЧ» на підставі ст. 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Також, прокурором в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» 30.01.2023 на адресу Східного офісу Держаудитслужби та Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області скеровано лист №15/2-57ВИХ-23 щодо вжиття заходів до звернення до суду із відповідним позовом.

Східним офісом Держаудитслужби листом від 06.02.2023 №040431- 18 875-2023 повідомлено, що відповідний лист прокурора буде розглянуто по суті Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області, як структурним підрозділом на відповідній території.

У свою чергу, листом Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 24.02.2023 №040831-17/611-2023 повідомлено прокурора, що органами державного фінансового контролю заходи реагування шляхом пред`явлення позову до суду не вживались та не плануються.

Прокурором дотримано вимоги ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». На виконання зазначених норм окружною прокуратурою попередньо, до пред`явлення позову, листами від 20.04.2023 №55-1045ВИХ-23 і №55-1044ВИХ-23, повідомлено позивачів про прийняття рішення щодо представництва інтересів держави шляхом пред`явлення до суду цього позову.

На підставі викладеного, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми та підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 9 ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача-2 (ТОВ «РІФ СІЧ»), оскільки спір виник внаслідок його неправомірної поведінки.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення, оформлене протоколом № 5 від 09.01.2018 тендерного комітету Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів», про визнання переможцем та намір укласти договір з ТОВ «Ріф Січ» за результатами процедури відкритих торгів на закупівлю товару: Нафта і дистиляти за кодом CPV за ДК 021:2015-09130000-9 (дизельне паливо).

Визнати недійсним договір № 3/ЕЗ про закупівлю товару від 24.01.2018 щодо закупівлі нафти і дистилятів за кодом CPV за ДК 021:2015-09130000-9 (дизельне паливо), укладений між Комунальним підприємством «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріф Січ».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріф Січ» (пр. Маяковського, буд. 11, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 35450246) на користь Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» (вул. Волгоградська, буд. 23, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 03345018) 1 308 000,00 грн. (один мільйон триста вісім тисяч грн. 00 коп.), а з Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» (вул. Волгоградська, буд. 23, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 03345018) одержані ним за рішенням суду 1 308 000,00 грн. (один мільйон триста вісім тисяч грн. 00 коп.) стягнути в дохід держави в особі Східного офісу Держаудитслужби (вул. Володимира Антоновича, буд. 22, корп. 2, м. Дніпро, 49101, ідентифікаційний код 40477689).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріф Січ» (пр. Маяковського, буд. 11, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 35450246) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Мелітопольської окружної прокуратури (69002, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 17, ідентифікаційний код 02909973) кошти, витрачені у 2023 році на оплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави в суді, в сумі 24 988,00 грн. (двадцять чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім грн. 00 коп.).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення. Повне судове рішення складено 29.09.2023.

Суддя М.В. Мірошниченко