ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/951/23

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Звєрєвої С.Р.

за участю представників сторін:

від позивача: Жмуцький М.В., адвокат, ордер АМ №1020763 від 31.08.22р.

від відповідача: Сичов Д.В., адвокат, довіреність №01/08 від 01.08.23р., дійсна до 05.05.24р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Пидюри Сергія Михайловича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій хліб"

про стягнення 92855, 22 грн

Процесуальні дії по справі.

Відповідно до ухвали суду від 18.07.23р. справу за позовом Фізичної особи-підприємця Пидюри Сергія Михайловича до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Хліб" про стягнення 92 855, 22 грн розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, перше судове засідання розгляду справи по суті призначено на 08.08.23р. о 12:00.

Ухвалою від 18.07.23р. відмовлено ФОП Пидюрі С.М. у задоволені заяви від 14.07.23р. (вх. г/с №01-44/2351/23) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки ТОВ "Твій Хліб" в межах суми стягнення - 92 855, 22 грн.

Відповідно до ухвали суду від 08.08.23р. відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 18.09.23р. о 15:30.

В судовому засіданні 18.09.23р. було оголошено перерву в засіданні до 25.09.23р. до 16:30.

В судовому засіданні 25.09.23р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач Фізична особа-підприємець Пидюра Сергій Михайлович звернувся з позовом до суду до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Хліб" з вимогами про стягнення 92 855, 22 грн, з яких: 89 509, 81 грн основного боргу за поставку товару та 3 345, 41 грн пені.

В обґрунтування підстав поданого позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем свого грошового зобов`язання по сплаті коштів за отриманий товар згідно умов, порядку та строків, визначених умовами Договору поставки №26/04-21 від 26.04.2021 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач визнає позовні вимоги позивача на суму 28 628, 63грн за актом звірки за період з 01.05.23р. до 06.08.23р. та доводить, що станом на день подання відзиву між сторонами узгоджується та укладаються акти зарахування однорідних грошових вимог, які будуть надані до суду.

08.08.23р. представник відповідача ТОВ "Твій Хліб" заявив суду клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості врегулювати спір у поза судовому порядку.

Позивач у запереченні на заяву (клопотання) відповідача від 08.08.23р. (вх. г/с №01-44/2602/23 від 08.08.23р.) підтвердив часткову сплату коштів після відкриття провадження у справі на загальну суму 60 000, 00 грн. та які на підставі ст. 534 ЦК України зарахував в рахунок погашення пені на суму 3 345,41грн та 56 654,59грн в рахунок погашення основного боргу. Просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення 60 000,00грн у зв`язку з відсутністю предмету спору на підставі ч. 1 ст. 231 ГПК України та стягнути основний борг на суму 32 855, 22 грн.

08.08.23р. представник позивача подав суду клопотання про стягнення судових витрат, згідно якої просить суд стягнути витрати по сплаті судового збору на суму 2 147, 20грн та витрати на професійну правничу допомогу на суму 20 000,00 грн.

В судовому засіданні 25.09.23р. представник позивача адвокат Микола Жмуцький підтвердив, що на даний час заборгованість відповідача погашена.

25.09.23р. представник відповідача ТОВ "Твій Хліб" подав суду клопотання від 25.09.23р. (01-44/3152/23 від 25.09.23р.) про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

26.04.21р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Твій Хліб" (як покупець) та Фізичною особою-підприємцем Пидюрою С.М. (як постачальник) було укладено Договір поставки №26/04-21, відповідно до якого, постачальник зобов`язався передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар відповідно до умов Договору (надалі за текстом - Договір поставки №26/04-21).

Ціна товару, що вказана в накладних, які надаються постачальником покупцю разом із партією товару, повинна відповідати Специфікації. Зміна ціни без попереднього узгодження сторонами шляхом, складання та підписання нової Специфікації, до виконання всіх діючих і не виконаних на момент такої зміни замовлень, не допускається (п. 2.2. Договору поставки №26/04-21).

Оплата за товар здійснюється протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня від дати поставки товару, за умови, що постачальник належним чином виконав вимоги п.п. 2.5. та 4.6. даного Договору (п.2.4. Договору поставки №26/04-21).

Обов`язковою умовою для оплати поставленого товару є наявність у покупця оформлених у встановленому чинним законодавством України та цим Договором порядку відповідної накладної (видаткової та ттн), зареєстрованої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та інших документів, передбачених Розділом 4 Договору та належне виконання постачальником вимог п. 4.6 даного Договору.

У відсутності одного з зазначених документів, а також в разі їх неналежного оформлення, наявності розбіжності у відомостях чи даних, постачальник повинен надати відсутні документи або привести у відповідність до вимог чинного законодавства України та вимог цього Договору протягом 10 (десяти) календарних днів з дати поставки (п. 2.5. Договору поставки №26/04-21).

Усі розрахунки за цим Договором здійснюються винятково в національній валюті України. Днем здійснення платежу вважається день зарахування грошових коштів на рахунок постачальника (п. 2.6. Договору поставки №26/04-21).

Датою приймання партії товару та переходу права власності та ризиків вважається дата підписання відповідної накладної уповноваженим представником покупця (п. 3.10. Договору поставки №26/04-21).

У п. 6.2. Договору поставки №26/04-21 сторони домовилися, що у разі порушення покупцем строків оплати поставленого товару, він зобов`язаний сплатити постачальнику пеню, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на той час, від суми заборгованості за кожен день затримки платежу.

Строк дії Договору поставки №26/04-21,згідно п. 10.1, даний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом одного календарного року. У тому випадку, якщо сторони, у терміни не менш ніж за 20 днів до закінчення терміну дії даного Договору, не повідомляють один одного про бажання розірвати Договір або укласти новий договір, то останній вважається продовженим на один рік.

Позивач у позові стверджує, що 24.05.23р. були зареєстровані податкові накладні та надіслані відповідачу за товари, поставлені 16.05.23р. за видатковими накладними на загальну суму 54 775, 44 грн, а саме: №34843 від 16.05.23р. на суму 1781, 68 грн; №34845 від 16.05.23р. на суму 950, 47 грн; №34859 від 16.05.23р. на суму 433, 87 грн; №34869 від 16.05.23р. на суму 601,20 грн; №34870 від 16.05.23р. на суму 1522, 51 грн; №34871 від 16.05.23р. на суму 3427,13 грн, №34881 від 16.05.23р. на суму 1546, 77 грн; №34882 від 16.05.23р. на суму 1832, 32 грн; №34883 від 16.05.23р. на суму 1448, 64 грн; №34884 від 16.05.23р. на суму 2628, 88 грн; №34887 від 16.05.23р. на суму 2556,14 грн; №35398 від 16.05.23р. на суму 550, 01 грн; №35399 від 16.05.23р. на суму 554, 33 грн; №35413 від 16.05.23р. на суму 756, 51 грн; №35414 від 16.05.23р. на суму 1157, 99 грн; №35415 від 16.05.23р. на суму 1920, 05 грн; №35416 від 16.05.23р. на суму 736, 42 грн; №35417 від 16.05.23р. на суму 1764, 15 грн; №35419 від 16.05.23р. на суму 1417, 83 грн; №35420 від 16.05.23р. на суму 1683, 51 грн; №35421 від 16.05.23р. на суму 1009, 81 грн; №35422 від 16.05.23р. на суму 1586, 97 грн; №35424 від 16.05.23р. на суму 1596, 25 грн; №34583 від 16.05.23р. на суму 1349, 28 грн; №34584 від 16.05.23р. на суму 645, 56 грн; №34669 від 16.05.23р. на суму 1929, 03 грн; №34670 від 16.05.23р. на суму 3070, 94 грн; №34671 від 16.05.23р. на суму 2690,61грн; №34675 від 16.05.23р. на суму 1418, 84 грн; №34676 від 16.05.23р. на суму 772, 06 грн; №34677 від 16.05.23р. на суму 1199, 81 грн; №34679 від 16.05.23р. на суму 2003, 76 грн; №34680 від 16.05.23р. на суму 4396, 68 грн; №34736 від 16.05.23р. на суму 1835, 43 грн. За поставлені 16.05.23р. товари відповідач мав провести розрахунок до 14.06.23р.

Позивач доводить, що 24.05.23р. поставлено товар на загальну суму 31 763, 32 грн за товарно-транспортними накладними, а саме: №37869 від 24.05.23р. на суму 594,21 грн; №37870 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37759 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37760 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37780 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37782 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; № 37791 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37792 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37797 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37798 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37800 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37829 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37830 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37839 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37840 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37867 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37868 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37883 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37884 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37885 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37889 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37890 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37891 від 24.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37902 від 24.05.23р. на суму 5238, 88 грн; №37903 від 24.05.23р. на суму 2605, 38 грн; №37904 від 24.05.23р. на суму 684, 57 грн; №37905 від 24.05.23р. на суму 1031, 61 грн; №37906 від 24.05.23р. на суму 948, 45 грн; №37907 від 24.05.23р. на суму 1031, 61 грн; №37906 від 24.05.23р. на суму 948, 45 грн; №37907 від 24.05.23р. на суму 948, 45 грн; №37908 від 24.05.23р. на суму 948, 45 грн; №37909 від 24.05.23р. на суму 948, 45 грн; №37910 від 24.05.23р. на суму 948, 45 грн; №37911 від 24.05.23р. на суму 948, 45 грн; №37912 від 24.05.23р. на суму 948, 45 грн; №37913 від 24.05.23р. на суму 948, 45 грн; №37914 від 24.05.23р. на суму 948, 45 грн. За поставлені 24.05.23р. товари відповідач мав сплатити до 22.06.23р.

Позивач зазначає, що 26.05.23р. поставлено відповідачу на загальну суму 2 971, 05 грн за товарно-транспортними накладними, а саме: №37852 від 26.05.23р. на суму 954, 21 грн; №37864 від 26.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37893 від 26.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37894 від 26.05.23р. на суму 594, 21 грн; №37895 від 26.05.23р. на суму 594, 21 грн. За поставлені товари 26.05.23р. відповідач мав сплатити до 22.06.23р.

Позивач доводить, що за поставлений товар відповідач належним чином не виконав своє зобов`язання по сплаті коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість на суму 89 509, 81 грн.

У зв`язку з простроченням строку оплати позивачем нараховано відповідачу пеню на суму 3 345, 41 грн.

Позивач звернувся з позовом до суду про примусове стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар на суму 89 509, 81 грн. Додатково заявив до стягнення пеню в сумі 3 345, 41 грн.

В ході судового розгляду справи відповідач погасив суму основного боргу в повному обсязі, про що підтверджує представник позивача ФОП Пидюра С.М. адвокат Микола Жмуцький.

В свою чергу, відповідач просить врахувати ступінь виконання грошового зобов`язання та інші обставини при розгляді питання про відшкодування витрат на правничу допомогу позивача.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

1. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст.175 ГК України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Ч. 2 ст. 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

2. Укладений між сторонами Договір поставки №26/04-21 за своєю правовою природою є договором поставки, що регулюється параграфом 3 підрозділу 1 розділу ІІІ ЦК України.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 ГК України).

Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Так, з укладенням такого договору постачальник приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від постачальника її передачі.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст. 265 ГК України).

Порядок та строки оплати товару у відносинах поставки врегульовують загальні норми ст.ст. 692 та 693 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

3. За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Учасник господарських відносин, що порушив майнові права іншого суб`єкта, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи пред`явлення ним претензії чи звернення до суду (ст. 222 ГК України).

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Судом встановлено, що станом на дату звернення з позовом до суду існувала заборгованість на суму 89 509, 81 грн.

В ході судового розгляду спору відповідач погасив основний борг в повному обсязі.

У відповідності до п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Судом встановлено, що на момент відкриття провадження у справі предмет спору - основний борг в сумі 89 509, 81 грн існував та припинив частково своє існування після відкриття провадження у справі, тому суд ухвалює закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу на суму 89 509, 81 грн згідно із п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

4. Щодо вимоги про стягнення пені на суму 3 345, 41 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати) (правові позиції ВС/КГС у постановах від 28.01.2020 №910/17753/18, від 20.08.2020р. у справі №902/959/19; від 10.09.2020 у справі №916/1777/19).

У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України (правові позиції ВС/КГС у постановах від 20 серпня 2020 року у справі №902/959/19, від 09 березня 2021 року у справі №924/441/20).

Судом встановлено, що сторони у п. 6.2. Договору поставки №26/04-21 погодили пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на той час, від суми заборгованості за кожен день затримки платежу, тобто не відступлено від загального правила ч. 6 ст. 232 ГК України.

Позивачем нарахована пеня на загальну суму 3 345, 41 грн, а саме: за періоди з 15.06.23р. до 14.07.23р. на суму боргу 54 775, 44 грн, сума пені складає 2 251, 04 грн; за періоди з 22.06.23р. до 14.07.23р., сума боргу 31 763, 32 грн, сума пені складає 1000, 76 грн; за періоди з 22.06.23р. до 14.07.23р., сума боргу 2 971, 05 грн, сума пені складає 93,61 грн.

Судом перевірено розрахунок пені на загальну суму 3 345, 41 грн за наслідками якої та встановлено її обґрунтованість.

5. Щодо доводів позивача про зарахування частково погашеної суми основого боргу в порядку ст. 534 ЦК України в рахунок погашення пені.

Як зазначав суд, позивач у запереченні на клопотання (заяву) від 08.08.23р. вказав, що сплачені відповідачем частково кошти на загальну суму 60 000, 00 грн (28.07.23р. на суму 40 000, 00 грн, 04.08.23р. на суму 20 000, 00 грн) спрямовані в рахунок погашення пені та частково суми основного боргу в порядку ст. 534 ЦК України.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що у платіжній інструкції №28/07/000/018с від 28.07.23р. на суму 40 000, 00 грн в графі "призначення платежу" вказано "Оплата за безалкогольні напої згідно договору №99 у т.ч. ПДВ 20% - 6666,67 грн".

Аналогічний за змістом "призначення платежу" вказаний також у платіжній інструкції №04/08/20238307_00000/0213 від 04.08.23р. на суму 20 000, 00 грн.

Суд констатує, що у випадку, коли в графі платіжного доручення "призначення платежу" відсутні посилання на період, дату, номер договору, згідно якого здійснюється платіж, тощо, такий період має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів. Якщо відповідні застереження у договорі відсутні, то у разі наявності заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

Наведений вище алгоритм розподілу коштів урегульований в статті 534 Цивільного кодексу України, яка визначає правила виконання грошового зобов`язання, якщо наявна сума грошей є меншою за суму боргу, і вимоги кредитора в повному обсязі не можуть бути задоволені. У такому випадку вимоги кредитора погашаються у встановленій черговості:

- у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання. В даному випадку мова йдеться про судові витрати, витрати на сплату держмита та інших обов`язкових платежів, витрати на юридичну допомогу тощо. Такі витрати мають бути підтверджені кредитором (наприклад, підлягатиме стягненню за рішенням суду тощо);

- у другу чергу підлягають сплаті проценти та неустойка, в разі їх нарахування на підставі договору або закону;

- і лише в третю чергу сплачується основна сума боргу. Інший порядок погашення вимог кредитора може бути встановлений договором. Сторони можуть передбачити, наприклад, першочергове погашення основної суми боргу або інші правила тощо.

Можливість застосування положень статті 534 Цивільного кодексу України безпосередньо залежить від змісту реквізиту "призначення платежу" платіжного доручення, згідно з яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів, чітко зазначаючи призначення платежу - погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена статтею 534 цього Кодексу застосовуватися не може.

Розподіл коштів може здійснюватися кредитором відповідно до статті 534 Цивільного кодексу України у випадку, коли стягнення заборгованості здійснюється в порядку виконавчого провадження, або платіж буде отримано без реквізиту "Призначення платежу" чи як загальна підстава - на виконання договору або погашення кредиторської заборгованості тощо (такий правовий висновок наведено у постанові КГС ВС від 26.12.19р. у справі №911/2630/18).

З урахуванням наведеного, суд не приймає зарахований позивачем розподіл коштів часткового погашення відповідачем суми основного боргу на погашення пені.

Щодо розподілу судового збору.

1. При зверненні з цим позовом до суду позивачем сплачено 2147,20 грн судового збору згідно платіжної інструкції №4042 від 14.07.23р. (а.с. 92).

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат врегульовано ст.129 ГПК України.

Судовий збір покладається на відповідача у сумі 2147, 20 грн в повному обсязі з вини якого виник спір.

2. Щодо витрат на правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт дванадцятий частина третя стаття 2 ГПК України).

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно частинами 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Право Позивача, у разі задоволення позову, заявити вимоги про компенсацію Відповідачем понесених ним судових витрат, закріплено у частині 4 статті 129 ГПК України.

При цьому, Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені частиною 4 статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За імперативною нормою ч. 1 ст. 124 ГПК України, позивач зобов`язаний разом з першою заявою по суті спору, а такою є позовна заява, подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Правові наслідки недотримання цієї норми визначені у ч.2 ст. 124 Кодексу: у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат (постанова ВПВС від 12.11.19р. у справі №904/4494/18).

Вимоги ч.1 ст. 124 ГПК України щодо вказівки у позовній заяві попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат на професійну правничу допомогу позивачем виконано у спосіб вказівки лише загального їх розміру 20000,00грн, однак без визначення складових таких витрат (позовна заява від 14.07.23р. (вх. г/с №1038/23 від 17.07.23р.).

Очевидним є те, що з тексту речення у позовній заяві про те, що витрати на професійну правову допомогу орієнтовно складатимуть 20000,00грн неможливо встановити, про які види послуг йдеться, якою є вартість кожної з них та їх кількість, тощо.

Якщо використовувати понятійній апарат ГПК України однаково до всіх процесуальних питань, пов`язаних з розрахунками, тоді варто звернути увагу на правило п.3 ч.3 ст. 162 Кодексу, згідно з яким позивач зобов`язаний у позовній заяві викласти о б ґ р у н т о в а н и й р о з р а х у н о к сум, що с т я г у ю т ь с я чи оспорюються. Вимоги процесуальної норми в цій частині позивачем виконано належним чином. Таким чином, доводи Заяви про розподіл судових витрат про те, що у позовній заяві наведено "попередній (орієнтовний) р о з р а х у н о к" суд оцінює критично.

Витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами за результатами розгляду справи ( абз. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (надалі - Закон №5076-VI).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

31.08.22р. між Адвокатським бюро "Микола Жмуцький та партнери" (як Бюро) та Фізичною особою-підприємцем Пидюрою Сергієм Михайловичем (як Клієнт) був укладений Договір про надання правової допомоги, згідно предмету якого Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу щодо захисту прав та інтересів Клієнта у правовідносинах, які виникатимуть Клієнта з його контрагентами, юридичними особами, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, органми державної влади, органами місцевого самоврядування, правоохоронними органами, податковою та митною службою, тощо.

Умовами п. 2.2. вказаного Договору визначено, що безпосереднє представництво інтересів Клієнта від імені Бюро за цим договором здійснює адвокат Жмуцький Микола Володимирович (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №001179 від 29 травня 2020 року, видане на підставі рішення Ради адвокатів Житомирської області від 14 травня 2020 року №36/1).

Сторони погодили, що розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро, за надання правової допомоги визначається в актах приймання-передачі послуг (п. 3.1. Договору).

Відповідно до Акту приймання-передачі послуг №07-08/23 до Договору про надання правової допомоги від 31.08.22 від 07.08.23р. визначено детальний опис та вартість наданих послуг, зокрема:

1) правова консультація з питання стягнення заборгованості з ТОВ "Твій Хліб", вжиття заходів забезпечення, роз`яснення клієнту норм чинного законодавства та їх практичне застосування до спірної ситуації, кількість годин - 1 год; ціна за годину 1000, 00 грн; вартість 1000, 00 грн;

2) аналіз Договору поставки №26/04-21 від 26.04.21р., акту звірки взаєморозрахунків, видаткових, товарно-транспортних накладних, кількість годин - 2 год; ціна за годину 1000, 00 грн; вартість 2000, 00 грн;

3) формування правової позиції клієнта у справі, правовий аналіз актуальної судової практики Верховного Суду щодо спірних правовідносин, кількість годин 1 год; ціна за годину - 1000, 00 грн; вартість - 1000, 00 грн;

4) написання позовної заяви про стягнення грошових коштів з ТОВ "Твій Хліб" (справа №906/951/23), кількість годин - 2 год; ціна за одиницю - 2 000, 00 грн; вартість - 4000, 00 грн;

5) написання заяви про забезпечення позову у справі №906/951/23 про стягнення грошових коштів з ТОВ "Твій Хліб", кількість годин - 2 год; ціна за годину - 2 000, 00 грн; вартість - 4 000, 00 грн;

6) написання інших заяв, клопотань, тощо по справі №906/951/23 з процесуальних питань, або з питань по суті спору, кількість годин - 1 год; ціна за годину - 3 000, 00 грн; вартість - 3 000, 00 грн;

7) участь у судових засіданнях по справі №906/951/23, кількість годин - 1, ціна за годину - 5 000, 00 грн; вартість - 5 000, 00 грн, загалом 20 000, 00 грн (а.с. 135).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови ВПВС від 19.02.20р. у справі №755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови ВПВС від 07.07.21 у справі №910/12876/19; п. 127 постанови ВПВС від 16.11.22р. у справі №922/1964/21).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Судом встановлено, що адвокатський гонорар сторони визначили саме у погодинній оплаті, оскільки адвокатом послугу за одну годину визначену ціну за годину як 1000, 00 грн, так і 3000, 00 грн та 5 000, 00 грн.

Представник відповідача ТОВ "Твій Хліб" адвокат Денис Сичов у клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, серед іншого, посилаючись на практику Верховного Суду доводить, що для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Крім того, представник відповідача ТОВ "Твій Хліб" Денис Сичов зауважує, що спір між сторонами справи фактично був вирішений в поза судовому порядку шляхом погашення заборгованості боржника перед кредитором та затримка розрахунків за поставлений товар була зумовлена тим, що між сторонами справи відбувалося повернення товару в період між 24.05.23р. по 15.09.23р., що підтверджується актом звірки між сторонами за період з 01.01.23р. по 18.09.23р., кредитором не вживалися заходи врегулювання спору в поза судовому порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд, оцінивши на підставі ст. 86 ГПК України докази, наявні у справі станом 25.09.23р. з доказами, поданими представником позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу, дійшов висновку, що при вирішенні питання розполіду витрат на професійну правничу допомогу враховано висновки, викладені у постанові ВП ВС від 12.05.20р. у справі №904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі суддів КГС від 15.06.21р у справі №912/1025/20, згідно з яким для суду не є обов`язковим зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд оцінює витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу є неспіврозмірними з критеріями розумності і обґрунтованості таких витрат, та скористався, посилаючись на ч. 5 ст. 129 ГПК України, правом суду не присуджувати (не розподіляти) стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, враховуючи при цьому недоведення доказами їх фактичності, неминучості, необхідності саме в тому розмірі, який позивач та адвокат обумовили у Акті приймання-передачі послуг №07-08/23 до Договору про надання правової допомоги від 31.08.22р. від 07.08.23р.

Суд зазначає про відсутність втручання в договірні відносини між позивачем та адвокатом за укладеним Договором про надання правової допомоги від 31.08.22р., позаяк обов`язок виконання прав і обов`язків за цим договором не змінюється і не припиняється у зв`язку з покладанням судом судових витрат на правничу допомогу на відповідача не в повній сумі, про яку домовилися позивач та адвокат Микола Жмуцький (таку правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 08.02.22р. у справі №910/20792/20, від 14.06.22р. у справі №904/4876/21, від 22.06.22р у справі №904/7334/21, від 30.05.22р. у справі №904/7347/21).

До викладеного, суд приймає до уваги факт погашення відповідачем суми основного боргу в повному обсязі після відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 123, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу на суму 89 509, 81 грн.

2. Зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу з 20000,00грн до 5 000,00 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Хліб" (вул. Шолом-Алейхема, буд. 62, м. Коростень, 11500, ) на користь Фізичної особи-підприємця Пидюри Сергія Михайловича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ):

- 3345, 41грн пені;

- 2147,20грн судового збору;

- 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 29.09.23

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1- у справу

2- позивачу (через Ел. суд) + на ел пошту адвоката: ІНФОРМАЦІЯ_1

3- відповідачу (рек. з повід.), + на ел. пошту адвоката: ІНФОРМАЦІЯ_2