ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року Справа № 915/1169/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

без виклику сторін справу № 915/1169/23

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА",

бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ, 01133;

ІНФОРМАЦІЯ_2;

до фізичної особи-підприємця Леженцевої Юлії Романівни,

АДРЕСА_1 ;

ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 241741,74 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "БІЗНЕС ПОЗИКА" пред?явлено позов про стягнення з фізичної особи-підприємця Леженцевої Юлії Романівни грошових коштів у загальній сумі 241741,74 грн., із яких: 84337,72 грн. - заборгованість з повернення кредитних коштів; 153504,02 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 3900 грн. - заборгованість за комісією, з посиланням на неналежне виконання відповідачем зобов?язань за укладеним з ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" договором від 10.12.2021 № 334915-КС-003 про надання кредиту (далі ? договір), а саме, зобов?язань щодо своєчасного і в повному обсязі повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування ними та комісії, внаслідок чого утворилася заборгованість у спірній сумі.

ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

За такими вимогами ухвалою від 26.07.2023 відкрито провадження в даній справі, визнано її малозначною та вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за загальними матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов, оформленого згідно вимог ст. 165 ГПК України, - п?ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Поштове відправлення з ухвалою суду від 26.07.2023, направлене на адресу реєстрації відповідача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернуте до суду поштовим відділенням з відміткою від 04.09.2023 з відміткою: "за закінченим терміном зберігання".

Відповідно до вимог частини 7 статті 120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв?язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з пунктами 3, 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок надання послуг поштового зв?язку, права та обов?язки операторів поштового зв?язку і користувачів послуг поштового зв?язку визначають Правила надання послуг поштового зв?язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила).

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11, 17 Правил).

Пунктом 99 Правил визначено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка"), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об?єкта поштового зв?язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім?ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім?ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв?язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (п. 992 Правил).

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об?єктом поштового зв?язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об?єктом поштового зв?язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв?язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17, від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19 та від 19.12.2022 у справі № 910/1730/22).

Встановлений порядок надання послуг поштового зв?язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Враховуючи викладене вище, судом було вжито усіх належних заходів, щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, відтак, останній вважається повідомленим про розгляд справи належним чином.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений в праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 910/2461/23 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Ураховуючи викладені обставини, а також те, що відповідач не скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву або інших документів по суті справи, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" (кредитодавцем) та підприємцем Леженцевою Ю.Р. (позичальником) укладено договір від 10.12.2021 № 334915-КС-003 про надання кредиту (далі - договір), згідно умов якого кредитодавець зобов?язався надати позичальнику кредит в розмірі 70000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (надалі - договір).

Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 70 000,00 грн. (Сімдесят тисяч грн.) на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов?язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (надалі - Договір).

Тип Кредиту: Кредит.

Строк кредиту: 24 тижнів.

Процента ставка: в день 0,86545207, фіксована.

Комісія за надання Кредиту (далі - Комісія): 10500,00 грн.

Загальний розмір наданого Кредиту: 70000,00 грн.

Термін дії Договору до 27.05.2022 р.

Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту : 153960,00 грн.

Цілі (мета) Кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей Кредит не є споживчим кредитом (п. 1 договору).

Протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів (п. 2 договору).

У п.3 договору визначено графік платежів.

Сторонами погоджено, що договір може бути змінений та/або припинений за взаємною згодою Сторін, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України, Договором та Правилами. Інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною Договору. Усі неврегульовані Договором правовідносини Сторін регулюються законодавством України (п.п. 9-10 договору).

До договору укладалися додаткові угоди.

Так, 19.02.2022 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, згідно умов якої кредитодавець та позичальник підтвердили, що станом на 19.02.2022 сума неповернутого позичальником кредиту (отриманого відповідно до договору про надання кредиту) становить: 58337,72 грн. (далі за текстом - кредит) (п. 1 додаткової угоди № 1).

Кредитодавець та позичальник домовились, що після укладення додаткової угоди: кредит збільшується на 26 000,00 грн. та кредитодавець, на умовах викладених у договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути кредит збільшений на 26 000,00 грн. у строки та на умовах викладених у договорі. Після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого (відповідно до договору та додаткової угоди) та неповернутого позичальником Кредиту складатиме 84 337,72 грн (п. 2 додаткової угоди № 1).

Строк кредиту продовжено на 71 днів; термін дії договору продовжено до 06.08.2022 (п.п. 3-4 додаткової угоди № 1).

26.02.2022 сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору, згідно умов якої позичальник підтвердив наявність у нього заборгованості перед кредитодавцем за договором, станом на 26.02.2022, в розмірі 93572,04 грн., що включає: суму кредиту 84337,72 грн.; проценти за користування кредитом у сумі 5334,32 грн.; комісія за надання кредиту - 3900 грн. (п. 1 додаткової угоди № 2).

Враховуючи п.1 та п.6. додаткової угоди орієнтовна загальна вартість наданого кредиту, в частині заборгованості, що вказана в п. 1 додаткової угоди, становить: 198444,92 грн. (п. 2 додаткової угоди № 2).

Сторони домовились встановити процентну ставку за користування кредитом в наступному розмірі:

- з 26.02.2022 до 05.03.2022 (включно) 0,86545207% в день,

- з 06.03.2022 - 0,86545207% в день (п. 3 додаткової угоди № 2).

Сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти "Термін дії Договору" в новій редакції, а саме: "Термін дії Договору: до 17.09.2022 р." (п. 4 додаткової угоди № 2).

Сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти "Строк Кредиту" в новій редакції, а саме: "Строк Кредиту: 282 днів." (п. 5 додаткової угоди № 2).

У п.6 додаткової угоди № 2 визначено графік платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов?язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов?язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 638 ЦК України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків.

За змістом ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає передусім у вільному волевиявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання кредиту та додаткові угоди до нього містять відмітки про підписання їх одноразовим ідентифікатором "Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором …".

За приписами статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Також приписами ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що й отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб?єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб?єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв?язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Суд зазначає, що одноразові ідентифікатори, якими підписані договір про надання кредиту та додаткові угоди до нього, складаються з комбінації цифр і літер, що відповідає нормам Закону України "Про електронну комерцію".

За такого суд визнає, що укладення між сторонами договору про надання кредиту та додаткових угод до нього підтверджене належними та допустимими доказами.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на виконання умов договору ним надано відповідачу кредитні кошти в межах суми, погодженої в договорі та додаткових угодах до нього, шляхом перерахування на банківську картку позичальника за № НОМЕР_1 , яку позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті.

Викладені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами: анкетою клієнта від 27.03.2023, довідкою АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" від 31.08.2023 № БТ/5980 про рух коштів по картці відповідача за період 10.12.2021-19.02.2022; листом АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" від 31.08.2023 № БТ/5980, довідками позивача про перерахування відповідачу коштів.

У відповідності до довідки АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" від 31.08.2023 № БТ/5980 та наданого позивачем розрахунку заборгованості, підприємець Леженцева у період 24.12.2021-18.02.2022 сплатила ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" грошові кошти у загальній сумі 62876,49 грн. в рахунок погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, після чого припинила сплачувати кредитні платежі.

За твердженнями позивача, не спростованими відповідачем, на даний час за підприємцем обліковується заборгованість по договору у загальній сумі 241741,74 грн., із яких: 84337,72 грн. - заборгованість з повернення кредитних коштів; 153504,02 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 3900 грн. - заборгованість за комісією.

Згідно ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов?язання, що виникає між суб?єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб?єкт (зобов?язана сторона, у тому числі боржник) зобов?язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб?єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб?єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов?язку.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 174 ГК України, господарські зобов?язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Договір є обов?язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред?явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред?явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом вище, позивач виконав умови договору та перерахував відповідачу грошові кошти.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов?язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 6 договору, з урахуванням додаткової угоди № 2, визначений Графік платежів для погашення заборгованості позичальника, відповідно до якого встановлені періоди користування кредитом, розмір плати за користування кредитом, розмір часткового платежу основної суми та загальний платіж.

Так, згідно з вищевказаним Графіком, сторони домовились про те, що повернення кредиту, сплата процентів та комісії відбувається шляхом сплати відповідачем кожні 14 днів, з кінцевою датою повернення - 17.09.2022.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суб?єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов?язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов?язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, господарське зобов?язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Ураховуючи викладене, а також те, що матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов договору та сплати заборгованості по кредиту в установлений строк, суд визнає вимогу ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" про стягнення з підприємця Леженцевої заборгованості по кредиту в сумі 84337,72 грн. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Суд також визнає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як зазначалося вище, в даному випадку сторонами у п.п. 1-2 договору погоджено, що проценти за користування кредитом за цим договором є фіксованими та становлять 0,86545207 % за кожен день користування кредитом; протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

Частинами 1-2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період 10.12.2021-27.03.2023 (з дня видачі кредиту по день остаточного погашення кредиту згідно графіку, складає суму 153504,02 грн.

За такого вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом у сумі 153504,02 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Суд також визнає обґрунтованою та підлягаючою задоволенню вимогу позивача про стягнення з підприємця Леженцевої заборгованості за комісією в сумі 3900 грн., погодженій сторонами у п. 1 додаткової угоди № 2.

Отже, позов ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" належить задовольнити повністю.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, у разі задоволення позову, на відповідача (ст. 129 ГПК України).

Ураховуючи викладене, витрати ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" на оплату позовної заяви судовим збором належить покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Леженцевої Юлії Романівни, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код 41084239, грошові кошти у загальній сумі 241741,74 грн., із яких: 84337,72 грн. - заборгованість з повернення кредитних коштів; 153504,02 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 3900 грн. - заборгованість за комісією, а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 2900,90 грн.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М.Давченко