ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2023 р. Справа№ 910/5901/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача: Кузьменко В.С.

від відповідача: Тарасенков В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

на додаткове рішення господарського суду міста Києва від 15.02.2023 (повний текст складено та підписано 11.05.2023)

у справі № 910/5901/22 (суддя Селівон А.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

В липні 2022 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" (далі - ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ"; позивач) звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк"; відповідач) про зобов`язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем, як страховим агентом, укладених між сторонами договорів доручення на виконання страхових агентських послуг № 1 від 03.01.2014 та № 2 від 03.01.2014 в частині здійснення передбаченої їх умовами діяльності, в тому числі за наслідками прийняття відповідачем рішення, оформленого Протоколом № 14 засідання Комітету з питань комплаєнсу та фінансової безпеки АТ КБ "Приватбанк" від 16.10.2020, у зв`язку з чим зазначає про протиправну бездіяльність та дії відповідача і порушення прав ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ", як страховика.

В позові позивач підтвердив, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав (т. 1, а.с.11).

21.07.2022 відповідачем через систему "Електронний суд" до господарського суду міста Києва подано клопотання б/н від 21.07.2022 про відмову у відкритті провадження у справі з посиланням приписи пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України та наявність судового рішення у справі № 904/6015/20, а саме з огляду на тотожність предмету, підстав позовів у справах № 904/6015/20 та № 910/5901/22, а також ідентичність доказів, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги в обох справах.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5901/22, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом на підставі частини 3 статті 12 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 21.09.2022.

У підготовчому судовому засіданні 21.09.2022 судом протокольною ухвалою оголошено перерву до 20.10.2022.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.11.2022 підготовче судове засідання було призначено на 21.12.2022.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.12.2022 за заявою позивача - ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" залишено позовну заяву ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" до АТ КБ "Приватбанк" про зобов`язання вчинити дії у справі № 910/5901/22 без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 226 ГПК України.

27.12.2022 від відповідача надійшла заява б/н від 26.12.2022 про відшкодування в порядку ст.ст. 123, 126, 129, 130 ГПК України судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи № 910/5901/22, в якій останній просив вирішити питання відшкодування понесених АТ АБ "ПриватБанк" витрат на професійну правничу допомогу у даній справі у загальному розмірі 390 940,48 грн.

Додатковим рішення господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/5901/22 заяву АТ КБ "Приватбанк" про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково; стягнуто з ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" на користь АТ КБ "Приватбанк" 18 500 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу; у відшкодуванні решти витрат відмовлено.

Не погоджуючись із додатковим рішенням, ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про відшкодування судових витрат.

Підставою для подання апеляційної скарги стала незгода ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" з покладенням на нього витрат на професійну правничу допомогу.

ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" наголошує на тому, що пред`явлення позову до суду не може свідчити про необґрунтованість дій позивача, оскільки доступ до суду є гарантованим правом особи. Вважає свої дії щодо відмови від позову обґрунтованими та законними, що виключає можливість відшкодування витрат відповідача за рахунок позивача. Предмети позовів та суб`єктні склади у справах №№ 910/5901/22, 904/6015/20 є різними. Обґрунтовує свою апеляційну скаргу посиланням на висновки Верховного Суду у справах №№ 917/3/21, 712/13263/17, 910/5911/22.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" просить залишити її без задоволення, посилаючись на її безпідставність та невмотивованість.

Після надходження до суду на запит матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" на додаткове рішення господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/5901/22 та призначено її до розгляду на 27.09.2023.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції взяв участь представник ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ", просив апеляційну скаргу задовольнити.

У судовому засіданні представник АТ КБ "Приватбанк" просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Стаття 16 ГПК України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.

За приписами статей 123, 126 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських об`єднань та бюро, з надання правничої допомоги щодо ведення справи в суді розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених статтями 129, 130 ГПК України.

Так, відповідно до частини 5 статті 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

При цьому, як свідчать матеріали справи, під час прийняття ухвали від 21.12.2022 про залишення позову ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" до АТ КБ "Приватбанк" про зобов`язання вчинити дії без розгляду у даній справі № 910/5901/22 місцевим судом не було вирішено питання розподілу судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до частини першої, другої статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, під час підготовчого судового засідання 21.09.2022 у відповідності до частини 8 статті 129 ГПК України відповідачем було подано заяву про відшкодування судових витрат б/н від 21.09.2022, відповідно до якої останнім зазначено, що попередня орієнтовна сума понесених у зв`язку з розглядом даної справи витрат на професійну правничу допомогу адвоката становить 600 000,00 грн, які відповідач просив суд покласти на позивача на підставі відповідних доказів на підтвердження понесених стороною витрат на правову допомогу, які будуть надані відповідачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Окрім цього, 27.12.2022 від відповідача надійшла заява б/н від 26.12.2022 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій останній просить суд вирішити питання про відшкодування понесених АТ КБ «Приватбанк» витрат на правову допомогу у даній справі у загальному розмірі 360 940,48 грн, а також клопотання б/н від 27.12.2022 про поновлення строку для подання доказів понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду відповідного клопотання відповідача, зважаючи на дату постановлення ухвали у даній справі № 910/5901/22 - 21.12.2022, судом першої інстанції поновлено процесуальний строк для подання відповідачем доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з поважністю причин його пропуску.

В свою чергу, із аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказами і доводам, що наводяться сторонами у справі, тобто суд не може діяти на корить будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам господарського судочинства.

Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони, яка і зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

Зокрема, як свідчать матеріали справи, позивач у запереченнях б/н від 23.01.2023 на заяву про відшкодування судових витрат заперечує щодо розміру заявлених відповідачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 390 940,48 грн, посилаючись на те, що заявлений розмір витрат є неспівмірним та непропорційним щодо предмета спору та ціни позову, а також не відповідає критерію реальності та розумності.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (статті 16, 126 ГПК України).

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За приписами пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 вказаного закону).

В статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» наведені види адвокатської діяльності, а також роз`яснено, що адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За приписами частиною 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року, передбачено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/WestAllianceLimited" проти України (заява № 19336/04, п. 269) визначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Відповідно до частини 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За результатами розгляду заяви відповідача про відшкодування судових витрат по справі № 910/5901/22 в порядку статей 126, 129, 130, 244 ГПК України місцевим судом встановлено, що відповідачем долучено до матеріалів справи докази на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, а саме:

копії договору про надання правової допомоги №2466/01-2022 від 26.08.2022 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та адвокатським об`єднанням «Астерс», актів №09.22-221.2466 від 17.10.2022 приймання-передачі наданих послуг з додатком 1 «Деталізація послуг, наданих в період з 31.08.2022 до 26.09.2022 року», №10.22-129.2466 від 10.11.2022 року приймання-передачі наданих послуг з додатком 1 «Деталізація послуг, наданих в період з 06.10.2022 до 25.10.2022 року», №12.22-061.2466 від 23.12.2022 року приймання-передачі наданих послуг з додатком 1 «Деталізація послуг, наданих в період з 13.12.2022 до 23.12.2022 року», рахунків №09.22-221.2466 від 17.10.2022 на суму 288 640,48 грн, №10.22-129.2466 від 10.11.2022 на суму 44 220,00 грн, №12.22-061.2466 від 23.12.2022 на суму 58 080,00 грн., а також виписок АТ «Сенс Банк» за рахунками за 22.11.2022 та 19.12.2022.

Поряд з цим, до матеріалів позовної заяви відповідачем додано копії довіреності №16 від 29.08.2022, виданої АТ КБ «Приватбанк» на ім`я адвоката Копанчука Марка Володимировича, ордеру АМ №1030806 від 08.09.2022, виданого адвокатським об`єднанням «Астерс» на надання правничої (правової) допомоги у господарському суді м. Києва адвокатом Самсонович Олегом Андрійовичем, а також копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю КС № 9653/10 від 18.12.2020 року на ім`я Копанчука марка Володимировича.

Як підтверджується матеріалами справи, представництво інтересів АТ КБ «Приватбанк» під час розгляду справи № 910/5901/22 здійснювалось адвокатським об`єднанням «Астерс» в особі адвоката Самсоновича Олега Андрійовича, яким було підготовлено, підписано і подано від імені АТ КБ «Приватбанк» клопотання про продовження строку на підготовку відзиву на позовну заяву від 08.09.2022, клопотання про закриття провадження у справі від 19.09.2022, відзив на позовну заяву від 19.09.2022 року, заяву про відшкодування судових витрат від 21.09.2022, а також в особі адвоката Копанчука Марка Володимировича, яким було підготовлено, підписано і подано від імені АТ КБ «Приватбанк» клопотання про поновлення строку для подання доказів понесення АТ КБ «Приватбанк» судових витрат від 27.12.2022 та заяву про відшкодування судових витрат від 26.12.2022.

За твердженням відповідача, загальна сума понесених АТ КБ «Приватбанк» судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи №910/5901/22, склала 390 940,48 грн.

Так, як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 26.08.2022 між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (клієнт за договором, відповідач у справі) та Адвокатським об`єднанням «Астерс» (фірма за договором) укладено договір про надання правової допомоги № 2466/01-2022 (далі - договір), згідно якого фірма зобов`язується здійснити захист, представництво, а також надати клієнтові інші види юридичних послуг та правової (правничої) допомоги (далі - послуги) відповідно до його завдань та на умовах договору, а клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги: надання правової (правничої) допомоги клієнту при супроводженні судових справ з ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" та ТзДВ «СК «Кредо» (завдання 1); інші послуги на запит клієнта (пункт 1.1 договору).

Згідно з пунктом 2.1 договору сторони досягли згоди, що цей договір є укладеним з дати його підписання, але його умови застосовуються до правовідносин сторін з 26.08.2022 року.

Відповідно до умов пункту 6.4 договору стосовно роботи над Завданням 1 сторони погодили застосування змішаної погодинної ставки, незалежно від категорії фахівця фірми, що складає 5 500 грн./год., без ПДВ.

За умовами пункту 6.5, 6.6 договору на суму винагороди нараховується ПДВ за ставкою 20%. Клієнт сплачуватиме належні суми винагороди та відшкодування згідно виставлених фірмою рахунків. Сума договору складає суму виставлених фірмою рахунків за послуги.

Згідно з пунктом 6.7 договору разом із рахунком фірма направляє клієнту Акт приймання-передачі послуг, як вимагається законодавством України. Клієнт зобов`язується підписати вказаний Акт приймання-передачі послуг, і надіслати його фірмі. Клієнт зобов`язаний компенсувати фірмі будь-які видатки та/або штрафи, які понесе фірма в результаті ненадання або несвоєчасного надання Акту приймання-передачі послуг.

Як встановлено місцевим судом, між відповідачем та адвокатським об`єднанням на виконання умов Договору про надання правової допомоги № 2466/01-2022 від 26.08.2022 року було погоджено та підписано акт №09.22-221.2466 від 17.10.2022 року приймання-передачі наданих послуг з Додатком 1 «Деталізація послуг, наданих в період з 31.08.2022 до 26.09.2022 року» на суму 288 640,48 грн., акт №10.22-129.2466 від 10.11.2022 року приймання-передачі наданих послуг з Додатком 1 «Деталізація послуг, наданих в період з 06.10.2022 до 25.10.2022 року» на суму 44 220,00 грн. та акт №12.22-061.2466 від 23.12.2022 року приймання-передачі наданих послуг з Додатком 1 «Деталізація послуг, наданих в період з 13.12.2022 до 23.12.2022 року» на суму 58 080,00 грн, у яких відображено перелік фактично наданих адвокатським об`єднанням послуг в межах розгляду справи №910/5901/22 на загальну суму 390 940,48 грн.

Вказані акти підписані представниками АТ КБ «Приватбанк» (клієнта) та адвокатського об`єднання «Астерс» (фірма) із застосуванням кваліфікованих електронних підписів без зауважень щодо вартості, строків та якості послуг про надання правничої допомоги за Договором.

Окрім цього, відповідачем на підтвердження факту оплати правової допомоги за договором надано суду копії виписок АТ «Сенс Банк» за рахунками за 22.11.2022 та за 19.12.2022.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що в процесі розгляду справи №910/5901/22 в господарському суді міста Києва інтереси відповідача представляли адвокати Адвокатського об`єднання «Астерс» Самсонович О.А. на підставі ордеру про надання правничої допомоги серія АМ №1030806 від 08.09.2022 та Копанчук М.В. на підставі довіреності №16 від 19.08.2022, які подавали заяви по суті справи та документи.

Таким чином, подані відповідачем документи щодо вартості наданих послуг на професійну правничу допомогу адвоката, в рамках розгляду спору у даній справі №910/5901/22 є належними і допустимими доказами на підтвердження обставин реальності понесених стороною витрат, визначених статтею 126 ГПК України.

Суд акцентує, що останній зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Така ж правова позиція випливає з інших рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009 року , п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року .

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 ч. 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В свою чергу, заперечуючи проти задоволення заяви відповідача про відшкодування судових витрат, позивач звертає увагу суду на те, що положеннями частини 5 статті 130 ГПК України передбачено право відповідача на отримання за рахунок позивача компенсації понесених судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду лише у випадку встановлення судом необґрунтованості дій позивача.

При цьому позивач наголошує на тому, що подання позовної заяви до АТ КБ «Приватбанк» для захисту порушеного права не може свідчити про необґрунтованість дій позивача, оскільки доступ до суду є гарантованим правом особи. В свою чергу, подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду не свідчить про зловживання ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" своїми процесуальними правами, оскільки позивач має право розпоряджатися своїми правами щодо розгляду спору самостійно та на власний розсуд.

Суд зазначає, що спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, встановлені у статті 130 ГПК України.

Так, відповідно до частини 5, 6 статті 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Тобто, у відповідності до приписів частини 5 статті 130 ГПК України стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідачу слід довести, а суду встановити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача, тощо (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17 та від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20).

Таким чином, відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і залишенням його у подальшому без розгляду, а також довести, що процесуальні дії позивача були необґрунтованими.

Як зазначає відповідач у заяві про відшкодування судових витрат, необґрунтованою процесуальною дією з боку ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ", внаслідок якої АТ КБ "Приватбанк" поніс судові витрати, є звернення до господарського суду міста Києва з позовною заявою про зобов`язання вчинити дії, яка розглядалась в рамках цієї справи №910/5901/22, з наступним поданням позивачем на стадії підготовчого провадження клопотання про залишення позову без розгляду.

При цьому, необґрунтованість вказаної процесуальної дії, як зазначає відповідач, полягає в тому, що звертаючись до господарського суду міста Києва з позовом про зобов`язання вчинити дії ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" допустило такий вид поведінки як подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, який можна кваліфікувати як зловживання процесуальними правами.

Зокрема, відповідач зазначає, що наразі у провадженні Центрального апеляційного господарського суду перебуває справа №904/6015/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" та Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" про визнання незаконним протоколу №14 засідання Комітету з питань комплаєнсу та фінансової безпеки АТ КБ "Приватбанк" від 16.10.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому зміст частини позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" у справі №904/6015/20 повністю співпадає зі змістом, підставами та предметом позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" у даній справі №910/5901/22.

Оцінюючи дії позивача, які призвели до залишення позову без розгляду, на предмет їх обґрунтованості або необґрунтованості в розумінні приписів, що містяться у частині 5, 6 статті 130 ГПК України, місцевий суд зазначив, що відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з пунктом 2, 3 частини 2 статті 43 ГПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Так, як вбачається з матеріалів, пов`язаних з розглядом господарським судом Дніпропетровської області господарської справи №904/6015/20, в тому числі тексту відповідної позовної заяви, наданого відповідачем, однією з заявлених ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" вимог в рамках справи № 904/6015/20 є вимога про зобов`язання АТ КБ "Приватбанк" виконувати належним чином та в інтересах ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" доручену АТ КБ "Приватбанк" частину страхової діяльності ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" за укладеними договорами доручення, в тому числі: за договором доручення №1 на виконання страхових агентських послуг від 03.01.2014 (зі змінами та доповненнями), договором доручення №2 на виконання страхових агентських послуг від 03.01.2014 року (зі змінами і доповненнями), укладеними між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" та Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк".

В свою чергу, в межах даної справи №910/5901/22 ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" заявлено вимогу про зобов`язання АТ КБ "Приватбанк" як страхового агента ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" до закінчення строку дії договору доручення №1 на виконання страхових агентських послуг від 03.01.2014 та договору доручення №2 на виконання страхових агентських послуг від 03.01.2014, укладених між ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" та АТ КБ "Приватбанк", вчиняти дії, пов`язані з виконанням вказаних договорів доручення.

Поряд із цим з матеріалів справи вбачається, що відповідачем через систему «Електронний суд» 21.07.2022 подано клопотання б/н від 21.07.2022 про відмову у відкритті провадження у справі з посиланням приписи пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України, а також через канцелярію суду 21.09.2022 року клопотання б/н від 19.09.2022 року про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України, які обґрунтовано наявністю судового рішення у справі № 904/6015/20, а саме з огляду на тотожність предмету, підстав позовів у справах № 904/6015/20 та №910/5901/22, а також ідентичність доказів, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги в обох справах.

Окрім цього через канцелярію суду 19.09.2022 від позивача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 226 ГПК України, яке ухвалою суду від 21.12.2022 було судом задоволено, позовну заяву ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" до АТ КБ "Приватбанк" про зобов`язання вчинити дії у справі №910/5901/22 залишено без розгляду.

При цьому місцевим судом враховано пріоритетність розгляду та задоволення саме клопотання ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" як позивача у справі та використання останнім своїх прав в межах норм господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим клопотання відповідача про закриття провадження у справі судом залишено без розгляду.

При цьому місцевий суд враховував положення статей 2, 4, 14 ГПК України, зі змісту яких вбачається, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується, і ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Проте реалізація такого права позивачем у будь-якому випадку зачіпає та має вплив на права та інтереси особи, визначеної ним в якості відповідача, який цілком логічно з метою ефективного захисту своїх прав змушений звертатися за професійною правничою допомогою адвоката, яка є оплачуваною працею.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.07. 2022 у справі № 911/1237/21.

Таким чином, за наведених вище обставин, за висновком місцевого суду наявні підстави для компенсації понесених відповідачем судових витрат у зв`язку з розглядом даної справи №910/5901/22 за рахунок позивача на підставі частини 5 статті 130 ГПК України.

Водночас суд зауважив, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити реальність їх оплати. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Окрім цього витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК України).

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, позивач заперечує щодо розміру заявленої відповідачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі позивач наголошує на значному завищенні відповідачем їх вартості в порівнянні зі змістом та обсягом наданої правової допомоги.

Таким чином, виходячи з наданих відповідачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи суд виходить із загальних критеріїв оцінки послуг з надання правової (правничої) допомоги з урахуванням обсягу та змісту підготованих адвокатом документів.

Зокрема, суд оцінює та досліджує подані відповідачем документи та встановлює, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не подавав адвокат під час розгляду справи явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено в документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

За результатами здійсненого судом аналізу наданих відповідачем доказів, в тому числі актів приймання-передачі наданих послуг від 17.10.2022, від 10.11.2022, від 19.12.2022 та додатків 1 до них, в яких наведено деталізацію наданих послуг за Договором №2466/01-2022 від 26.08.2022 на загальну суму 390 940,48 грн, суд наголошує, що згідно приписів чинного господарського процесуального законодавства вартість наданої учаснику справи професійної правничої допомоги оцінюється судом виходячи з критеріїв складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Наразі, згідно наданого відповідачем акту приймання-передачі наданих послуг №09.22-221.2466 від 17.10.2022 вбачається, що до складу витрат відповідача на професійну правничу допомогу, заявлених до стягнення з позивача, включені витрати на:

- аналіз переданих банком матеріалів справи №910/5901/22, їх упорядкування (вартість послуги 11 000,00 грн),

- підготовку проекту клопотання про продовження строку на підготовку відзиву на позовну заяву у справі №910/5901/22 (вартість послуги 11 000,00 грн),

- внесення правок та доповнень до клопотання про продовження строку на підготовку відзиву на позовну заяву у справі №910/5901/22 (вартість послуги 3 300,00 грн),

- перевірка, засвідчення ЕЦП та направлення на електронну адресу господарського суду м. Києва клопотання про продовження строку на підготовку відзиву на позовну заяву у справі №910/5901/22 (вартість послуги 1 650,00 грн).

Місцевий суд обґрунтовано вказав на безпідставність визначення відповідачем в якості чотирьох окремих послуг надання адвокатом фактично однієї послуги по складанню та надсиланню на електронну адресу суду одного клопотання про продовження строку на підготовку відзиву на позовну заяву, викладеного на 5 аркушах, а також необґрунтовано завищеним визначений відповідачем загальний розмір вартості такої послуги у сумі 26 950,00 грн.

Суд також зазначив про включення відповідачем до складу наданих адвокатом за актом №09.22-221.2466 від 17.10.2022 послуг із:

- листування з банком з питань передачі документів для цілей підготовки відзиву у справі №910/5901/22 та аналіз отриманих документів (вартість послуги 15 950,00 грн.),

- аналіз позовної заяви ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" у справі №910/5901/22 та викладених у ній аргументів (вартість послуги 33 550,00 грн.),

- підготовка до подачі відзиву на позовну заяву та клопотання про закриття провадження у справі (вартість послуги 15 950,00 грн.),

- підготовка проекту відзиву на позовну заяву та направлення на адресу суду та учасників справи клопотання про закриття провадження у справі (вартість послуги 26 400,00 грн.), які, на переконання суду, також не можуть бути виділені в окремий вид послуг, загальна вартість яких значно завищена та становить 91 850,00 грн., позаяк надання таких послуг є обов`язковою передумовою здійснення представництва та захисту інтересів клієнта у справі, а відтак поглинаються послугами підготовки та подання до суду відзиву на позовну заяву та клопотання про закриття провадження у справі.

В свою чергу, оцінюючи обґрунтованість та співмірність заявлених до стягнення з позивача витрат на правову допомогу за надані послуги із складання відзиву на позовну заяву та клопотання про закриття провадження у справі, загальна вартість яких становить сумі 91 850,00 грн, місцевим судом враховано кількість, обсяг та зміст підготованих адвокатом документів, а саме: клопотання про закриття провадження у справі (викладеної на 5 стор.), відзив на позовну заяву (викладений на 25 стор.), з огляду на що визначений відповідачем за актом №09.22-221.2466 від 17.10.2022 розмір витрат не відповідає критеріям співрозмірності та розумності.

Окремо місцевим судом враховано факт розгляду судами справи № 904/6015/20 за участю тих же сторін та, зокрема, ідентичними вимогами, в якій АК КБ "Приватбанк" як відповідачем також було підготовлено і подано відзив, заперечення на відповідь на відзив, а також апеляційну скаргу.

Місцевий суд також зазначив, що частина з наданих за актом №09.22-221.2466 від 17.10.2022 послуг адвоката, а саме:

- пошук судової практики для цілей складання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у разі залишення позову без розгляду (вартість послуги 15 400,00 грн.),

- аналіз актуальної судової практики застосування частини 5 статті 130 ГПК України (вартість послуги 9 900,00 грн.),

- пошук судової практики щодо особливостей доведення необґрунтованості дій позивача (вартість послуги 25 850,00 грн.),

- підготовка проекту заяви про відшкодування судових витрат (вартість послуги 39 050,00 грн.),

- робота над проектом загальної стратегії дій у справі (вартість послуги 8 800,00 грн.),

- доопрацювання проекту заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи №910/5901/22 (вартість послуги 20 350,00 грн.), повністю охоплюється змістом послуги по складанню заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у зв`язку з залишенням позову без розгляду, а тому включення до розрахунку вартості такої послуги у загальній сумі 119 350,00 грн. як самостійної є необґрунтованим, безпідставним, не відповідає принципам процесуальної економії та розумності, а визначення відповідачем розміру вартості таких витрат у сумі 119 350,00 грн. є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В свою чергу, вартість витрат на професійну правничу допомогу відповідачем визначалась з урахуванням часу, витраченого адвокатом на надання певних послуг, при цьому вартість однієї години дорівнює 5 500,00 грн.

Разом з цим, як свідчать матеріали справи, до складу витрат позивача на професійну правничу допомогу, заявлених до стягнення з позивача за актом №2466/01-2022 від 10.11.2022 та за актом №12.22-061.2466 від 23.12.2022, включені витрати на підготовку до участі та виїзд до суду для участі у судовому засіданні 20.10.2022 року (тривалість 2,8 годин, вартість послуги 15 400,00 грн.) та 21.12.2022 (тривалість 3,4 годин, вартість послуги 18 700,00 грн.) - загальною вартістю 34 100,00 грн. (6,2 години), в той час як відповідно до протоколу судового засідання від 21.12.2022 тривалість судового засідання за участю адвоката відповідача Тарасенко В.В. становила 15 хвилин, а судове засідання, призначене на 20.10.2022 взагалі не відбулось у зв`язку з відключенням електроенергії в приміщенні господарського суду м. Києва згідно графіка від ДТЕК «Київські регіональні електромережі».

Таким чином, визначена відповідачем вартість послуги у сумі 34 100,00 грн за фактичну участь адвоката у одному судовому засіданні 21.12.2022 тривалістю 15 хвилин, а також тривалість дій з виїзду до суду, навіть з урахуванням часу транспортних витрат на дорогу, яка суттєво завищена відповідачем, на переконання суду, не відповідає даним, врахованим банком при визначенні вартості відповідних послуг з урахуванням витраченого адвокатом часу, надання адвокатом послуг у зазначеному в актах обсязі (6,2 годин) відповідачем не доведена, та відповідно є необґрунтовано завищеною.

Поряд з цим, як обґрунтовано зазначив місцевий суд, включення відповідачем до складу наданих за актом №09.22-221.2466 від 17.10.2022 та за актом №2466/01-2022 від 10.11.2022 адвокатом послуг із упорядкування та оновлення статусу справи №910/5901/22 у відповідності до даних веб-сервісу «Судова влада України» та Єдиного державного реєстру судових рішень, систематизація інформації щодо цієї справи в системах обліку (таблицях), оновлення інформації щодо змін, які відбуваються по справі №910/5901/22 (надходження документів, прийняття судом процесуальних рішень у яких банк є учасником), перевірка ЕЦП на документах, які не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в статті 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», позаяк є виключно короткостроковими технічними роботами, пов`язаними з використанням відповідних програмних та технічних засобів, а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт у загальній сумі 13 200,00 грн не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.

Також місцевим судом під час оцінки обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу враховано дублювання відповідачем в акті №12.22-061.2466 від 23.12.2022 послуги з підготовки та подачі до суду заяви про відшкодування судових витрат, яка визначена відповідачем у вказаному акті як послуга з доповнення заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи (вартість послуги 11 000,00 грн), та послуга з доповнення та підготовки до подачі заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи (вартість послуги 9 900,00 грн), що не відповідає критерію реальності адвокатських витрат, їх дійсності та необхідності, та свідчить про необґрунтованість та неспівмірність заявлених відповідачем витрат у наведених сумах.

Окрім цього місцевий суд вважав безпідставним виділення в окремий вид послуг за актом №10.22-129.2466 від 10.11.2022 послуги з аналізу отриманих від банку заперечень ПРАТ СК "ІНГОССТРАХ" проти заяву банку про відшкодування судових витрат, аналіз доцільності підготовки власних письмових пояснень щодо викладених заперечень, підготовка загальної стратегії захисту інтересів банку у даній категорії справи (вартість послуги 11 000,00 грн), позаяк дана послуга повністю поглинається додатково визначеною у даному акті послугою з підготовки проекту письмових пояснень до заяви банку про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи (вартість послуги 8 250,00 грн.), що також свідчить про завищення відповідачем вартості надання таких послуг.

В контексті понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з позиції обґрунтованості, співмірності витрат із складністю справи, відповідності критерію реальності таких витрат та обсягом наданих послуг, а також розумності їхнього розміру.

Таким чином місцевий суд зазначив, що з урахуванням предмету позову та фактичних обставин справи, зважаючи на час, необхідний для дослідження наявної в матеріалах справи кількості доказів, характер спору та реальність наданих адвокатських послуг при розгляді даної справи, суд приходить до висновку про те, що розмір заявлених до стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності та відповідачем значно завищено, зокрема, шляхом штучного виділення з наданих адвокатами послуг окремих дій (послуг), розумність, доцільність та необхідність яких, як і вартість таких послуг, відповідачем не доведена і необґрунтована.

Перелік та види наданих адвокатських послуг створено виходячи із позиції превалювання форми над змістом, для штучного завищення обсягу фактично виконаних робіт та їх вартості.

Таким чином, місцевий суд, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу адвоката, дійшов правильного висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази та встановлені судом фактичні обставини справи не є безумовною підставою для стягнення судом витрат на професійну правничу допомогу з позивача саме в розмірі 390 940,48 грн, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований, відповідати критерію розумної дійсності та необхідності таких витрат, співмірності з ціною позову та ринковими цінами на правничу допомогу і адвокатські послуги.

Додатково місцевим судом враховано правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, згідно якого стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

При цьому згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані представником відповідача докази, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характер спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатами Адвокатського об`єднання «Астерс» від імені та в інтересах АТ КБ «Приватбанк» документів, а також їх значення для спору, місцевий суд дійшов достатньо обґрунтованого висновку, що зменшення розміру витрат відповідача до 18 500,00 грн від попередньо заявленої суми 390 940,48 грн., яка є суттєво завищеною, відповідатиме критерію пропорційності і розумності. Аналогічну позицію виклав у своїх постановах Верховний Суд від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17 та від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Як вказано колегією суддів касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19, висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права. Відповідна правова позиція Верховного Суду викладена також у постанові від 11.11.2021 у справі № 910/7520/20.

Також слушно місцевий суд звернув увагу на статусу відповідача - Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» як банку, єдиним акціонером якого є держава, наявності значного штату власних працівників, та, з урахуванням наявності військового стану, яким зумовлена необхідність фінансової економії, зазначає про безпринципність сплати значних необґрунтованих коштів на оплату придбаних у третіх осіб (зокрема, адвокатського об`єднання) послуг та витрат, вартість яких штучно значно завищена, про що за результатами проведеного судом аналізу наданих сторонами доказів та матеріалів зазначено вище.

Отже виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу розумності судових витрат, з урахуванням вищенаведених висновків суду про зменшення витрат, суд першої інстанції правомірно обмежив розмір заявлених позивачем до стягнення витрат до 18 500,00 грн.

Колегія погоджується з доводами відповідача про те, що позов у цій справі очевидно втратив свою значимість для позивача з моменту прийняття Касаційним господарським судом постанови у справі №904/6015/20. Позивач ні в клопотанні про залишення позову без розгляду, ні в поданій апеляційній скарзі, не навів жодних обставин, які стали причиною відкликання позову у справі, що переглядається, тим самим підтвердив наведені відповідачем доводи відносно дійсних мотивів як подання позову у даній справі, так і його відкликання.

Доводи скаржника щодо порушення місцевим судом норм процесуального закону щодо розподілу судових витрат не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 1 частини першої статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, встановивши, що відповідні доводи щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати.

Оскільки апеляційна скарга на додаткове рішення суду першої інстанції про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не є об`єктом справляння судового збору, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" залишити без задоволення.

Додаткове рішення господарського суду міста Києва від 15.02.2023 у справі №910/5901/22 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови підписано - 02.10.2023.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

С.В. Владимиренко