ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2023м. ДніпроСправа № 904/1902/23

за позовом Спільного українсько-іспанського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Сперко Україна", м. Вінниця

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД", м. Дніпро

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 180 061,25 грн., пені у розмірі 73106,28 грн., 3% річних у розмірі 17 299,57 грн., інфляційної складової у розмірі 130 188,59 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Спільне українсько-іспанське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Сперко Україна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 180 061,25 грн., пені у розмірі 73 106,28 грн., 3% річних у розмірі 17 299,57 грн., інфляційної складової у розмірі 130 188,59 грн.

Ухвалою суду від 19.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене провадження у справі. Справу № 904/1902/23 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Спільним українсько-іспанським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Сперко Україна" (надалі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД" (надалі - покупець) було укладено договір поставки товару № 01/01/15 КС від 02.01.2015 (надалі - договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, систематично згідно заявок покупця поставляти покупцю (передавати у власність/повне господарське відання покупця) визначений цим договором товар лікарські засоби, вироби медичного призначення, біологічно активні добавки та супутні товари, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, приймати вказаний товар та оплачувати його.

Згідно з п. 2.4 договору, кількість, асортимент, ціна та загальна вартість партії товару, що поставляється, вказуються в специфікаціях або видаткових накладних, що визнаються сторонами специфікаціями та складаються на кожну партію товару.

Позивач наполягає на тому, що виконав умови договору, поставив відповідачу товар на загальну суму 1 299 137,53 грн., що підтверджується видатковими накладними № 2021/10/011 від 04.10.2021, № 2021/10/012 від 04.10.2021, № 2021/10/013 від 04.10.2021.

Пунктом 6.1 договору (в редакції додаткової угоди № 59 від 02.09.2019) визначено, що розрахунок покупцем за кожну партію товару здійснюється на умові відстрочення платежу 75 календарних днів з дня поставки такої партії, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Підставою для оплати є цей договір, видаткова накладна. У випадку, коли дата платежу за договором припадає на вихідний, святковий або неробочий день, термін оплати переноситься на наступний робочий день.

За розрахунком позивача, з урахуванням п. 6.1 договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленого товару настав 18.12.2021.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив поставлений товар у встановлені строки.

Позивач у позові зазначає, що відповідачем було частково оплачено, частково повернуто поставлений товар. За підсумками у відповідача обліковується заборгованість у розмірі 180 061,25 грн.

За порушення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань, позивач нарахував відповідачу до сплати пеню у розмірі 73106,28 грн., 3% річних у розмірі 17 299,57 грн., інфляційну складову у розмірі 130 188,59 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач надав до суду відзив на позов, у якому зазначив про таке.

Відповідач визнав позовні вимоги у частині стягнення суми основного боргу 45 618,73 грн. Саме ця сума, за розрахунком відповідача, залишилась несплаченою за поставлений позивачем товар.

Відповідач вважає, що сума витрат на оплату послуг адвоката, що має бути стягнута з відповідача, становить 10 000 грн.

Також відповідач заявив клопотання про зменшення розміру пені, заявленої до стягнення, до 5 000 грн. В обґрунтування поданого клопотання відповідач послався на введення з 24.02.2022 на усій території України воєнного стану внаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації та загострення бойових дій.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення суми основної заборгованості за договором поставки товару № 01/01/15 КС від 02.01.2015 у розмірі 180 061,25 грн., пені у розмірі 73 106,28 грн., 3% річних у розмірі 17 299,57 грн., інфляційної складової у розмірі 130 188,59 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи був поставлений позивачем товар, на яку суму; в які строки і якому розмірі поставлений товар мав бути оплачений), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи був оплачений відповідачем поставлений товар), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Спільним українсько-іспанським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Сперко Україна" (надалі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД" (надалі - покупець) було укладено договір поставки товару №01/01/15 КС від 02.01.2015 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 14.1 договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк цього договору закінчується 31.12.2015.

Додатковою угодою № 37 від 13.12.2017 п. 14.1 договору був викладений у такій редакції: «Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк цього договору закінчується 31.12.2018».

Додатковою угодою від 30.11.2018 п. 14.1 договору був викладений у такій редакції: «Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк цього договору закінчується 31.12.2019 (включно), але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до договору».

Додатковою угодою від 02.12.2019 п. 14.1 договору був викладений у такій редакції: «Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк цього договору закінчується 31.12.2020 (включно), але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до договору».

Додатковою угодою № 75 від 16.12.2020 п. 14.1 договору був викладений у такій редакції: «Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк цього договору закінчується 31.12.2021 (включно), але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до договору».

Пунктом 1.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, систематично згідно заявок покупця поставляти покупцю (передавати у власність/повне господарське відання покупця) визначений цим договором товар лікарські засоби, вироби медичного призначення, біологічно активні добавки та супутні товари, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, приймати вказаний товар та оплачувати його.

Згідно з п. 2.4 договору, кількість, асортимент, ціна та загальна вартість партії товару, що поставляється, вказуються в специфікаціях або видаткових накладних, що визнаються сторонами специфікаціями та складаються на кожну партію товару.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виконав умови договору, поставив відповідачу товар на загальну суму 1 299 137,53 грн., що підтверджується видатковими накладними № 2021/10/011 від 04.10.2021, № 2021/10/012 від 04.10.2021, № 2021/10/013 від 04.10.2021.

Пунктом 6.1 договору (в редакції додаткової угоди № 59 від 02.09.2019) визначено, що розрахунок покупцем за кожну партію товару здійснюється на умові відстрочення платежу 75 календарних днів з дня поставки такої партії, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Підставою для оплати є цей договір, видаткова накладна. У випадку, коли дата платежу за договором припадає на вихідний, святковий або неробочий день, термін оплати переноситься на наступний робочий день.

З урахуванням п. 6.1 договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленого товару настав 20.12.2021.

Слід звернути увагу на те, що позивач, вказуючи дату початку прострочення оплати 19.12.2021, не врахував приписів ч. 5. ст. 254 ЦК України, якою встановлено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив поставлений товар у встановлені строки.

Щодо розміру заборгованості, що залишилась несплаченою, слід зазначити про таке.

Насамперед слід вказати, що, як вбачається з матеріалів справи, спірна поставка була не єдиною господарською операцією сторін за договором № 01/01/15 КС від 02.01.2015. Між сторонами існували довготривалі господарські відносини за спірним договором, позивачем систематично поставлявся відповідачу товар, а останній здійснював часткові оплати отриманого товару. Предметом ж цього спору є порушення строків оплати товару, поставленого за 3 видатковими накладними.

Позивач у позові зазначає, що відповідачем було частково оплачено, частково повернуто поставлений товар. За підсумками у відповідача обліковується заборгованість у розмірі 180 061,25 грн.

При цьому, ані в тексті позову, ані в розрахунку позивачем не вказано, в якому розмірі поставлений товар був оплачений, в якому повернутий.

На підтвердження часткових оплат покупця та фактів повернення поставленого товару позивачем було долучено виписку по банківському рахунку та відомість розрахунків з клієнтами. Відомість розрахунків з клієнтами була подана позивачем в електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Однак, внаслідок технічного збою у системі не була роздрукована канцелярією суду та долучена до справи в паперовому вигляді.

Разом з цим, відсутність певного доказу в паперовій формі внаслідок технічних помилок не може бути підставою для неприйняття судом до розгляду такого доказу.

Відповідачем у якості доказів оплати та фактів часткового повернення поставленого товару було долучено до матеріалів справи відповідні платіжні інструкції та накладні на повернення товару.

З наданих виписки по банківському рахунку та платіжних інструкцій можливо ідентифікувати дати та суми часткових оплат відповідача за спірними видатковими накладними. Оскільки як у виписці, так і у платіжних інструкціях наявні призначення платежу.

Так, платіжними інструкціями № 136024 від 22.12.2021, № 138802 від 06.01.2022, № 139839 від 12.01.2022, № 174302 від 22.08.2022, № 174545 від 23.08.2022, № 174847 від 24.08.2022, №175006 від 25.08.2022, № 175067 від 26.08.2022, № 175358 від 29.08.2022, № 175545 від 30.08.2022, № 176266 від 05.09.2022, № 176448 від 06.09.2022, № 176634 від 07.09.2022, № 176818 від 08.09.2022, № 177203 від 12.09.2022 покупцем було сплачено постачальнику 934 023,92 грн. (834 023,92 грн. за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021, 100 000 грн. за видатковою накладною № 2021/10/012 від 04.10.2021).

Однак, з наявних у матеріалах справи документів неможливо ідентифікувати дати та вартість частково повернутого відповідачем товару. Оскільки у наданій позивачем відомості у графах «повернення товарів від клієнта» не міститься посилань на видаткові накладні, за якими такий товар клієнту був поставлений. За наявності, як було вказано вище, між сторонами численних господарських операцій за спірним договором, неможливо стверджувати, що вказаний у відомості повернутий товар був саме товаром, поставленим за трьома спірними видатковими накладними.

Щодо наданих відповідачем накладних на повернення товару, то такі накладні не стосуються предмету спору. Оскільки товар, що повертається за наданими відповідачем накладними на повернення, був поставлений позивачем за іншими видатковими накладними, аніж спірні.

За таких обставин, з урахуванням вказаних позивачем відомостей, можна встановити, що:

1) товар, поставлений за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 на суму 991 457,29 грн.:

- був оплачений на суму 834 023,92 грн.;

- був повернутий на суму 157 433,37 грн.;

- залишок заборгованості за цією видатковою накладною 0,00 грн.;

2) товар, поставлений за видатковою накладною № 2021/10/012 від 04.10.2021 на суму 295 936,32 грн.:

- був оплачений на суму 100 000 грн.;

- був повернутий на суму 27 618,99 грн.;

- залишок заборгованості за цією видатковою накладною 168 317,33 грн.;

3) товар, поставлений за видатковою накладною № 2021/10/013 від 04.10.2021 на суму 11 743,92 грн.:

- був оплачений на суму 0,00 грн.;

- був повернутий на суму 0,00 грн.;

- залишок заборгованості за цією видатковою накладною 11 743,92 грн.

Твердження відповідача про наявність інших оплати останнім належними та допустимими доказами не доведено.

За таких обставин, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД" утворилась заборгованість перед Спільним українсько-іспанським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Сперко Україна" у розмірі 180 061,25 грн.

А отже, позовні вимоги про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 180 061,25 грн. є обґрунтованими.

Згідно з п. 12.1. договору, у випадку несвоєчасної оплати за отриманий товар покупець сплачує постачальнику суму боргу, а також пеню за кожний день прострочення, яка нараховується у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом строку прострочення від суми заборгованості.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі пункту 12.1. договору позивач нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за загальний період з 10.12.2021 по 16.06.2022 у розмірі 73106,28 грн.

Перевіривши розрахунок пені суд встановив, що він не відповідає вимогам чинного законодавства.

Так, як було встановлено судом вище, прострочення оплати відповідачем спірного товару утворилось з 21.12.2021.

Позивач, зазначаючи як в позові, так і у самому розрахунку пені, що прострочення оплати відповідачем спірного товару утворилось з 19.12.2021, здійснює нарахування пені з 10.12.2021. Тобто за період, коли прострочення заборгованості ще не існувало.

За розрахунком суду:

- пеня за видатковою накладною № 2021/10/013 від 04.10.2021 на суму 11 743,92 грн. за період з 21.12.2021 по 16.06.2022 становить 1 260,62 грн.;

- пеня за видатковою накладною № 2021/10/012 від 04.10.2021 на суму 295 936,32 грн. за період з 21.12.2021 по 16.06.2022 становить 31 766,53 грн.;

- пеня за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 на суму 991 457,29 грн. за період 21.12.2021 становить 488,94 грн.;

- пеня за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 на суму 891 457,29 грн. за період з 22.12.2021 по 05.01.2022 становить 6 594,34 грн.;

- пеня за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 на суму 591 457,29 грн. за період з 06.01.2022 по 11.01.2022 становить 1 750,07 грн.;

- пеня за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 на суму 443 505,38 грн. за період з 12.01.2022 по 15.02.2022 становить 8 286,87 грн.;

- пеня за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 на суму 268 863,87 грн. за період з 16.02.2022 по 17.04.2022 становить 9 588,33 грн.;

- пеня за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 на суму 272 381,01 грн. за період з 18.04.2022 по 16.06.2022 становить 12 089,24 грн.

Всього: 71 824,94 грн.

Слід зазначити, що неможливість суду ідентифікувати дати та вартість частково повернутого відповідачем товару не збільшує відповідальність відповідача. Оскільки фактично позивач здійснює нарахування пені на суми основного боргу менші, аніж залишок сум боргу з урахуванням часткових оплат. Що є безумовним правом позивача. Такий принцип розрахунку застосовується судом і під час перевірки інших розрахунків у справі.

А отже, позовні вимоги про стягнення пені є обґрунтованими у розмірі 71 824,94 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 17 299,57 грн. за загальний період з 19.12.2021 по 07.04.2023 та інфляційну складову у розмірі 130 188,59 грн. за загальний період з січня 2022 року по лютий 2023 року.

Перевіривши розрахунок 3% річних суд встановив, що він не відповідає вимогам чинного законодавства. Так, позивачем було неправильно визначено дату виникнення прострочення оплати відповідачем спірного товару, протягом усього розрахунку здійснюється подвійне нарахування 3% річних за одні й ти самі дати. Також у наданому розрахунку 3% річних містяться арифметичні помилки та логічні та смислові протиріччя.

За розрахунком суду:

- 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/013 від 04.10.2021 на суму 11 743,92 грн. за період з 21.12.2021 по 07.04.2023 становлять 456,56 грн.;

- 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/012 від 04.10.2021 на суму 295 936,32 грн. за період з 21.12.2021 по 29.08.2022 становлять 6 129,53 грн.;

- 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/012 від 04.10.2021 на суму 245 936,32 грн. за період 30.08.2022 становлять 20,21 грн. Щодо цієї графи розрахунку слід зауважити таке. У розрахунку позивача відповідна графа наведена у такій редакції: « 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/012 від 04.10.2021 на суму 268 317,33 грн. за період з 29.08.2022 по 30.08.2022 становлять 44,11 грн.»

По-перше, позивачем здійснюється нарахування 3% річних на дату 29.08.2022. При тому, що останнім у графі вище вже було здійснено нарахування 3% річних на вказану дату із розрахунку суми боргу 295 936,32 грн. З урахуванням зазначених позивачем кількості днів прострочення, як перша вказана позивачем дата (з), так і кінцева дата нарахування (до) включаються у період нарахування. Аналогічне подвійне нархування 3% річних здійснюється позивачем протягом усього розрахунку.

По-друге, як зазначено самим позивачем, платіжною інструкцією № 175545 від 30.08.2022 відповідачем було частково оплачено товар за видатковою накладною № 2021/10/012 від 04.10.2021 на суму 50 000 грн. 295 936,32 грн. - 50 000 грн. = 245 936,32 грн., а не 268 317,33 грн., як вказано позивачем. День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних, інфляційних нарахувань та пені. А отже, нарахування 3% річних за період 30.08.2022 здійснюється судом на суму основного боргу 245 936,32 грн.

Надалі за розрахунком позивача, ним пропускається календарний місяць нарахування 3% річних та вже нараховуються 3% річних з 30.09.2022 по 05.10.2022 на суму боргу 218 317,33 грн. та з 05.10.2022 (знову відбувається подвійне стягнення) до 06.10.2022 на суму 208 317,33 грн.

При цьому, відповідно до останньої графи розрахунку позивача 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/012 від 04.10.2021, зазначено, що у період з 11.09.2022 до 07.04.2023 у відповідача обліковувалась заборгованість за такою видатковою накладною на суму 168 317,33 грн.

За таких обставин, графи 3, 4 розрахунку позивача 3% річних за видатковою накладною №2021/10/012 від 04.10.2021 виключаються судом із розрахунку як подвійне стягнення.

У 5-й графі позивачем вже здійснюється нарахування 3% річних за пропущений календарний місяць (з 31.08.2022 по 29.09.2022).

За розрахунком суду:

- 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/012 від 04.10.2021 на суму 198 317,33 грн. за період з 06.09.2022 по 07.09.2022 становлять 32,60 грн.;

- 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/012 від 04.10.2021 на суму 188 317,33 грн. за період 08.09.2022 становлять 15,48 грн.;

- 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/012 від 04.10.2021 на суму 178 317,33 грн. за період з 09.09.2022 по 11.09.2022 становлять 46,43 грн.;

- 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/012 від 04.10.2021 на суму 168 317,33 грн. за період з 12.09.2022 по 07.04.2023 становлять 2 877,53 грн. (період прострочення складає 208 днів, а не 202, як вказано позивачем);

- 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 на суму 991 457,29 грн. за період 21.12.2021 становлять 88,49 грн.;

- 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 на суму 891 457,29 грн. за період з 22.12.2021 по 05.01.2022 становлять 1 099,06 грн.;

- 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 на суму 591 457,29 грн. за період з 06.01.2022 по 11.01.2022 становлять 291,68 грн.;

- 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 на суму 443 505,38 грн. за період з 12.01.2022 по 15.02.2022 становлять 1 275,84 грн.;

- 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 на суму 268 863,87 грн. за період з 16.02.2022 по 17.04.2022 становлять 1 438,25 грн.;

- 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 на суму 272 381,01 грн. за період з 18.04.2022 по 21.08.2022 становлять 2 820,82 грн.;

- 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 на суму 222 381,01 грн. за період 22.08.2022 становлять 18,282 грн.;

- 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 на суму 172 381,01 грн. за період 23.08.2022 становлять 14,17 грн.;

- 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 на суму 122 381,01 грн. за період 24.08.2022 становлять 10,06 грн.;

- 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 на суму 72 381,01 грн. за період 25.08.2022 становлять 5,95 грн.;

- 3% річних за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 на суму 22 381,01 грн. за період з 26.08.2022 по 28.08.2022 становлять 5,52 грн.

Всього: 16 646,46 грн.

Щодо останньої графи розрахунку 3% річних слід зауважити про таке.

За розрахунком позивача, станом на 28.08.2022 у відповідача обліковувалась заборгованість за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 у розмірі 22 381,01 грн. Як зазначено самим позивачем, платіжною інструкцією № 175358 від 29.08.2022 покупцем було оплачено товар, поставлений за вказаною накладною, на суму 50 000 грн. Тобто, суму у більшому розмірі, аніж залишок заборгованості за розрахунком позивача. У підсумку, за розрахунком позивача заборгованість за видатковою накладною № 2021/10/011 від 04.10.2021 склала 0,00 грн. У позові та розрахунку відсутні будь-які відомості, що у відповідача за видатковою накладною №2021/10/011 від 04.10.2021 утворилась переплата та/або у рахунок погашення якої заборгованості така переплата була спрямована. Вказане підтверджує вищевикладені висновки суду про неможливість ідентифікації часткових повернень відповідачем товару та про наявність у поданому розрахунку помилок та логічних розбіжностей.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних є обґрунтованими у розмірі 16 646,46 грн.

Перевіривши наданий розрахунок інфляційної складової суд встановив, що він зроблений правильно та відповідає вимогам чинного законодавства. А отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційної складової у розмірі 130 188,59 грн. є обґрунтованими.

ЩОДО НАЯВНОСТІ ПІДСТАВ ДЛЯ ЗМЕНШЕННЯ РОЗМІРУ ШТРАФНИХ САНКЦІЙ.

Відповідач заявив клопотання про зменшення розміру пені, заявленої до стягнення, до 5 000 грн.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач послався на введення з 24.02.2022 на усій території України воєнного стану внаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації та загострення бойових дій.

Згідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача, суд оцінює, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка, у такому випадку, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18.

В обґрунтування клопотання про зменшення розміру пені відповідач не навів жодних виняткових обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Скрутне матеріальне становище відповідача не є тією винятковою обставиною, що може мати наслідком зменшення розміру штрафних санкцій.

Статтею 42 ГК України, яка кореспондується положеннями з ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про підприємництво», визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Майновий стан відповідача є наслідком його господарської діяльності, а також, наслідком його власного комерційного розрахунку та ризику. Введення ж з 24.02.2022 на усій території України воєнного стану вплинуло на господарську діяльність не тільки відповідача, а й позивача.

Крім того, прострочення виконання грошових зобов`язань відповідача виникло за 2 місяці до введення воєнного стану.

За таких обставин, беручи до уваги інтереси обох сторін, суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № 01/01/15 КС від 02.01.2015 разом з додатковими угодами (том 1 а.с. 12 - 19), листом від 13.12.2019 № 1597 (том 1 а.с. 20), довіреністю на отримання ТМЦ (том 1 а.с. 21), видатковими накладними (том 1 а.с. 22 - 24), ТТН (том 1 а.с. 25), виписками по рахунку (том 1 а.с. 26 - 41), рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том 1 а.с. 42), відомістю розрахунків з клієнтами (в електронній формі).

Обставини, на які посилається відповідач, доводяться платіжними інструкціями (том 1 а.с. 98 113, 197 250, том 2 а.с. 1 - 2), листом Державної служби України з лікарських засобів (том 1 а.с. 148), ліцензією (том 1 а.с. 149), листом Ради національної безпеки та оборони України (том 1 а.с. 150), листом Міністерства охорони здоров`я України (том 1 а.с. 151), листом ГУ НП з додатками (том 1 а.с. 152 - 160), протоколом інвентаризаційної комісії (том 1 а.с. 161), видатковими накладними (том 1 а.с. 162 - 182), накладними на повернення (том 1 а.с. 183 - 196).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 180 061,25 грн., пені у розмірі 71 824,94 грн., 3% річних у розмірі 16 646,46 грн., інфляційної складової у розмірі 130188,59 грн.

У задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача пені у розмірі 1 281,34 грн. та 3% річних у розмірі 653,11 грн. відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позову слід розподілити пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вента. ЛТД" (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, узвіз Селянський, буд. 3А; ідентифікаційний код: 21947206) на користь Спільного українсько-іспанського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Сперко Україна" (ідентифікаційний код: 20112362; місцезнаходження: 21027, м. Вінниця, вул. 600-річчя, 25) суму основної заборгованості у розмірі 180 061,25 грн., пеню у розмірі 71 824,94 грн., 3% річних у розмірі 16 646,46 грн., інфляційну складову у розмірі 130188,59 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 980,82 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача пені у розмірі 1 281,34 грн. та 3% річних у розмірі 653,11 грн.

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 29.09.2023.

Суддя М.О. Ніколенко