УХВАЛА

29 вересня 2023 року

м. Київ

cправа № 911/932/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Булгакової І. В., Колос І.Б.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради (далі - Підприємство, скаржник)

на рішення Господарського суду Київської області від 17.11.2022

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2023

у справі №911/932/22

за позовом Комунального некомерційного підприємства "Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф" Одеської обласної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец-Ком-Сервіс"

про розірвання договорів та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство 21.08.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 17.11.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 у справі №911/932/22, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Крім того, скаржником додано до скарги клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.08.2023 для розгляду касаційної скарги у справі №911/932/22 визначено колегію суддів у складі: Малашенкова Т. М. - головуючий, Булгакова І. В., Колос І. Б.

Ухвалою Верховного Суду від 30.08.2023, зокрема відмовлено в задоволенні клопотання Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради про відстрочення сплати судового збору й касаційну скаргу Підприємства на рішення Господарського суду Київської області від 17.11.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 у справі №911/932/22 залишено без руху та надано скаржнику строк тривалістю 10 днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом: надання касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстави (підстав) касаційного оскарження судових рішень, визначену (визначені) у конкретному пункті (пунктах) частини другої статті 287 ГПК України з належним обґрунтуванням того, у чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи/або порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень у даній справі; уточнення вимог особи та меж оскарження судових рішень, відповідно до повноважень Суду передбачених статтею 308 ГПК України; надання документа на підтвердження сплати судового збору за вимоги майнового та немайнового характеру; уточнення прізвища особи, яка подає та підписує скаргу, та клопотання про відстрочення сплати судового збору, з доданням документів, що підтверджують її належні повноваження.

Роз`яснено скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Копію ухвали Суду від 30.08.2023 направлено Підприємству за номером 582 поштового відправлення та її отримано - 06.09.2023, на підтвердження чого Підприємство надає лист Акціонерного товариства «Укрпошта» від 22.09.2023 №1853-К-152-В. Інші докази щодо дати отримання, станом на момент постановлення даної ухвали, заперечень щодо відкриття касаційного провадження, тощо відсутні. З огляду на статті 73, 74, 76-79 ГПК України та ураховуючи вірогідність, Суд вважає, що останній день для усунення недоліків касаційної скарги, з урахуванням вихідних днів, припадає на 18.09.2023.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 30.08.2023 у цій справі Підприємство 18.09.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) надіслало до Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, зареєстровану Судом 21.09.2023 до якої додано касаційну скаргу (уточнена). Крім того, скаржником додано до скарги (уточнена) клопотання про відстрочення сплати судового збору.

З огляду на викладене скаржник подав усунення недоліків касаційної скарги у межах строку, наданого Судом ухвалою від 30.08.2023 у справі №911/932/22.

Верховний Суд, розглянувши зазначену заяву про усунення недоліків касаційної скарги, дійшов висновку про її повернення разом з касаційною скаргою та доданими до неї документами без розгляду з огляду на таке.

Виконуючи приписи пункту 6 частини другої статті 290 ГПК України щодо зазначення вимог особи, яка подає скаргу, відповідно до приписів статті 308 ГПК України, у поданій касаційній скарзі (уточнена) скаржник просить Суд, зокрема, рішення Господарського суду Київської області від 17.11.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 скасувати частково (в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення: за договором поставки №70/3210 штрафу у розмірі 2 608 149, 60 грн, пені у розмірі 3 092 520, 24 грн, інфляційних втрат у розмірі 2 192 224, 26 грн, 3% річних у розмірі 254 179, 75 грн та штраф (згідно з пункту 4.4. договору) у розмірі 37 259 280,00 грн; стягнення за договором поставки №71/3210 штрафу у розмірі 931 980, 00 грн, пені у розмірі 1 105 062, 00 грн, інфляційних втрат у розмірі 783 355, 82 грн, 3% річних у розмірі 90 827, 01 грн та штраф (згідно з пунктом 4.4. договору) у розмірі 13 314 000, 00 грн), а справу №911/932/22 направити на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Враховуючи наведене вище, Суд дійшов висновку, що в цій частині скаржником виконано вимоги ухвали Суду від 30.08.2023 у справі №911/932/22.

Виконуючи приписи пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України щодо надання касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстави (підстав) касаційного оскарження судових рішень, визначену (визначені) у конкретному пункті (пунктах) частини другої статті 287 ГПК України з належним обґрунтуванням того, у чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи/або порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень у даній справі, у поданій заяві про усунення недоліків касаційної скарги та касаційній скарзі (уточнена) скаржник з посиланням:

- на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України та пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України зазначає, що:

рішення суду першої та апеляційної інстанції про відмову у стягненні штрафних санкцій (штрафу та пені, нарахованих згідно п.4.2 договорів, інфляційних втрат, 3% річних) є незаконним та необґрунтованим, оскільки: судами було застосовано норму статті 617 Цивільного кодексу України без урахування висновків щодо застосування її у подібних правовідносинах, зокрема не було враховано постанову Верховного Суду від 06.12.2022 у справі №910/14453/21, від 21.06.2022 у справі №910/9905/21; суд не дослідив зібрані у справі докази, неповно з`ясував обставини справи адже при вирішенні справи судами не враховано, що відповідачем не було отримано та надано сертифікат ТПП, та не враховано висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 щодо належного підтвердження існування форс-мажорних обставин; судом апеляційної інстанції не встановлено всіх обставин справи в частині невідворотності обставин, які унеможливили вчасну поставку, не враховано листи відповідача від 15.12.2021 №15122021/1, /2 та судами попередніх інстанцій проігноровано висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18.

Також скаржник з посиланням пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, зазначає, що судами попередніх інстанцій було невірно застосовано норми статті 658 ЦК України, проте висновок Верховного Суду щодо її застосування в подібних правовідносинах відсутній.

Враховуючи наведене вище, Суд дійшов висновку, що в цій частині скаржником виконано вимоги ухвали Суд від 30.08.2023 у справі №911/932/22.

Виконуючи приписи частини третьої статті 290 ГПК України щодо уточнення прізвища особи, яка подає та підписує скаргу, та клопотання з доданням документів, що підтверджують її повноваження, скаржник зазначає керівника Підприємства - Парамонову Ірину Юріївну з доданням документів, що підтверджують її належні повноваження.

Враховуючи наведене вище, Суд дійшов висновку, що в цій частині скаржником виконано вимоги ухвали Суд від 30.08.2023 у справі №911/932/22.

Щодо виконання скаржником вимог пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України щодо додання до касаційної скарги документа на підтвердження сплати судового збору за вимоги майнового та немайнового характеру, Суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з частиною першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру було встановлено: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

На час подання позову статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2022 встановлено у розмірі 2 481, 00 грн.

В прохальній частині касаційної скарги (уточнена) скаржник виклав свої вимоги до Суду в такій редакції:

« 2. Рішення Господарського суду Київської області від 17 листопада 2022 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20 червня 2023 року скасувати частково (в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення: за договором поставки №70/3210 суму штрафу у розмірі 2 608 149, 60 грн, суму пені у розмірі 3 092 520, 24 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 2 192 224, 26 грн, суму 3% річних у розмірі 254 179,75 грн та суму штрафу (згідно з п. 4.4. договору) у розмірі 37 259 280,00 грн; стягнення за договором поставки №71/3210 суму штрафу у розмірі 931 980,00 грн, суму пені у розмірі 1 105 062, 00 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 783 355, 82 грн, суму 3% річних у розмірі 90 827, 01 грн та суму штрафу (згідно з п. 4.4. договору) у розмірі 13 314 000, 00 грн.)

3. Направити справу №911/932/22 на новий розгляд до Господарського суду Київської області».

Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, позивач звернувся до суду з позовом, із урахуванням усіх заяв про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог, в якому просив:

- розірвати договори поставки №№70/3210, 71/3210;

- стягнути з відповідача за договором поставки №70/3210 суму попередньої оплати за непоставлений товар у розмірі 37 259 280, 00 грн, суму штрафу у розмірі 2 608 149, 60 грн, суму пені у розмірі 3 092 520, 24 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 2 192 224, 26 грн, суму 3% річних у розмірі 254 179, 75 грн та суму штрафу (згідно з п. 4.4. договору) у розмірі 37 259 280, 00 грн;

- стягнути з відповідача за договором поставки №71/3210 суму штрафу у розмірі 931 980, 00 грн, суму пені у розмірі 1 105 062, 00 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 783 355, 82 грн, суму 3% річних у розмірі 90 827, 01 грн та суму штрафу (згідно з п. 4.4. договору) у розмірі 13 314 000, 00 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.11.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 у справі №911/932/22, провадження у справі в частині стягнення попередньої оплати за непоставлений товар за договором поставки №70/3210 у розмірі 37 259 280, 00 грн закрито. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Отже, з урахуванням викладеного та беручи до уваги оскаржувані судові рішення та вимоги касаційної скарги (уточнена) щодо їх часткового скасування (в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення:

- за договором поставки №70/3210 суму штрафу у розмірі 2 608 149, 60 грн, суму пені у розмірі 3 092 520, 24 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 2 192 224, 26 грн, суму 3% річних у розмірі 254 179, 75 грн та суму штрафу (згідно з п. 4.4. договору) у розмірі 37 259 280, 00 грн, а всього 45 406 353, 85 грн;

- стягнення за договором поставки №71/3210 суму штрафу у розмірі 931 980, 00 грн, суму пені у розмірі 1 105 062, 00 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 783 355, 82 грн, суму 3% річних у розмірі 90 827, 01 грн та суму штрафу (згідно з п. 4.4. договору) у розмірі 13 314 000, 00 грн, а всього 16 225 224, 83 грн, -

скаржник при поданні касаційної скарги у даному випадку мав сплати максимальний судовий збір у сумі 1 736 700 грн, як такий, що обмежений відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Законом України «Про судовий збір» [350 прожиткових мінімуму для працездатних осіб х 2 481, 00 грн х 200%].

Всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги (уточнена) не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Проте, скаржником додано до касаційної скарги (уточнена) клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке обґрунтовано тим, що скаржник є комунальним некомерційним підприємством, фінансовим планом якого не передбачено та не затверджено оплату судового збору, а тому останній просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Верховний Суд розглянув клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги та дійшов висновку про відмову у його задоволенні з таких підстав.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої цієї статті можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18).

Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Таким чином, позивач не відноситься до переліку осіб, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір» і не підпадає під дію статті 8 Закону, оскільки не дотримані відповідні умови за предметом справи. Довід, що скаржник є комунальним некомерційним підприємством, Судом з огляду на положення пунктів 1-3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» відхиляється, оскільки рівність сторін є основною засадою господарського судочинства не залежно від організаційно-правової форми юридичної особи. В задоволенні клопотання відмовити.

Разом з тим Суд зазначає, що подібне клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги вже подавалося Підприємством 21.08.2023 разом з касаційною скаргою та у задоволенні якого було відмовлено, а касаційну скаргу залишено без руху, зокрема через не сплату судового збору.

За таких обставин скаржником вимоги ухвали Суду від 30.08.2023 щодо виконання приписів пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України в повній мірі не виконано.

Отже, перевіркою щодо змісту заяви про усунення недоліків касаційної скарги та касаційної скарги (уточнена) з додатками на відповідність вимог ГПК України, Верховним Судом встановлено, що скаржником недоліки касаційної скарги усунуто не в повному обсязі, оскільки на виконання вимог пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України судовий збір скаржником не сплачено.

Відповідно до частини п`ятої статті 292 ГПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про повернення касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Отже, враховуючи, що Підприємство усунуло недоліки касаційної скарги не в повному обсязі, оскільки всупереч вимогам пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України не надав доказів сплати судового збору, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги зазначені в ухвалі Суду від 30.08.2023 усунуто скаржником не в повному обсязі, а тому колегія суддів дійшла до висновку, що наявні підстави для повернення касаційної скарги з доданими до неї матеріалами скаржнику, у відповідності до частини п`ятої статті 292 ГПК України.

При цьому Верховним Судом ураховано принцип рівності сторін перед законом і судом, принцип змагальності судового процесу, з огляду на що належний баланс між забезпеченням реалізації звернення заявника до суду касаційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо форми та змісту касаційної скарги) та принципу res judicata, у даній справі судом касаційної інстанції дотримано.

Вказане не є перешкодою у доступі до правосуддя, адже скаржник має право повторно звернутися з касаційною скаргою до Суду у відповідності до вимог статей 288, 290, 291 ГПК України.

Керуючись статтями 170, 234, 235, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради про відстрочення сплати судового збору.

2. Касаційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради на рішення Господарського суду Київської області від 17.11.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 у справі №911/932/22 повернути з усіма матеріалами скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Булгакова

Суддя І. Колос