ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2023 р. Справа№ 910/12492/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Гончарова С.А.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Гришко І.І., адвокат;

від відповідача: Йосипишин Р.В., адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Зибарєвих"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.03.2023

у справі № 910/12492/22 (суддя Баранов Д.О.)

за позовом Фермерського господарства "Зибарєвих"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ін Форс Груп"

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У листопаді 2022 року Фермерське господарство "Зибарєвих" (далі - ФГ "Зибарєвих", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ін Форс Груп" (далі - ТОВ "Ін Форс Груп", відповідач) про зобов`язання ТОВ "Ін Форс Груп" (ідентифікаційний код юридичної особи: 43516421; місцезнаходження: 03189, м. Київ, вул. Ломоносова, 71-Г) виконати зобов`язання з поставки ФГ "Зибарєвих" (ідентифікаційний код юридичної особи: 31961981; місцезнаходження: 71242, Запорізька обл., Бердянський р-н, с. Розівка, вул. Медова, буд. 60) самохідного обприскувача марки Massey Ferguson, модель 9335, серійний номер 9AGS0300LMM001080, у кількості 1 шт., згідно договору поставки № ІФГ - 629 ЗТ від 08 жовтня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що незважаючи на формальний перехід права власності, фактична передача обприскувача Massey Ferguson, модель 9335, серійний номер 9AGS0300LMM001080, відповідачем позивачу за умовами договору поставки № ІФГ-629 ЗТ від 08.10.2021 не була проведена.

З метою вирішення питання щодо здійснення поставки ФГ "Зибарєвих" було направлено ТОВ "Ін Форс Груп" претензію, в якій вимагалося здійснити поставку товару за умовами договору, проте поставку самохідного обприскувача відповідачем так і не здійснено.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.03.2023 у справі №910/12492/22 у задоволенні позову ФГ"Зибарєвих" до ТОВ "Ін Форс Груп" про зобов`язання вчинити дії відмовлено. Повний текст рішення складено 16.03.2023.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з посиланням на встановлені у справі обставини щодо невиконання позивачем зобов`язань з повної оплати товару, виникнення у відповідача права на притримання товару і правомірність такого притримання, та враховуючи односторонню відмову ТОВ "Ін Форс Груп" від договору і його розірвання з 29.09.2022, визнав позовні вимоги ФГ "Зибарєвих" необґрунтованими, а позов безпідставним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ФГ "Зибарєвих" 12.04.2023 звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 08.03.2023 у справі №910/12492/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ФГ "Зибарєвих" до ТОВ "Ін Форс Груп" про зобов`язання вчинити дії в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що оскаржуване рішення ухвалено без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи; за невідповідності висновків суду першої інстанції виявленим у ході судового розгляду обставинам справи; з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Так, за твердженням скаржника, суд першої інстанції при вирішенні даного спору в ході оцінки фактичних обставин справи не врахував змісту спірних правовідносин, норм права якими вони врегульовані, і відповідно зробив помилкові висновки, зокрема:

- щодо невиконання позивачем зобов`язань в частині повної оплати, оскільки зазначене зумовлено настанням форс-мажорних обставин через тимчасову окупацію території Чернігівської селищної територільної громади Бердянського району Запорізької області, у зв`язку з чим дана обставина не є порушенням з боку позивача договірних зобов`язань;

- правомірності притримання відповідачем товару, з огляду на своєчасність та у відповідності до умов договору здійснення позивачем оплати товару у розмірі 30% від загальної його вартості;

- відмови відповідача в одностронньому порядку від договору поставки та його розірвання, оскільки таке право у відповідача виникає лише при допущенні позивачем порушення умов договору в частині оплати товару; водночас, за наявності факту дії форс-мажорних обставин позивач звільняється від відповідальності за порушення умов договору, що виключає застосування до нього оперативно-господарських санкцій; отже, відповідач не набув права на односторонню відмову від договору. Крім того, в матеріалах справи відсутні належні докази направлення відповідачем на адресу позивача листа про відмову від договору.

Відповідачем подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що повний текст рішення від 08.03.2023 у справі було отримано ним електронною поштою лише 27.03.2023.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2023 матеріали апеляційної скарги ФГ "Зибарєвих" у справі № 910/12492/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Чорногуза М.Г., суддів Агрикової О.В. та Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12492/22; відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ФГ "Зибарєвих" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.03.2023 у справі №910/12492/22 до надходження до суду апеляційної інстанції матеріалів справи.

19.04.2023 матеріали справи № 910/12492/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2023 апеляційну скаргу ФГ "Зибарєвих" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.03.2023 у справі № 910/12492/22 залишено без руху та зазначено, що протягом 10 днів з дня доставлення даної ухвали, ФГ "Зибарєвих" має право усунути недоліки, а саме надати до Північного апеляційного господарського суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду у даній справі.

25.04.2023 електронний примірник ухвали Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2023 у справі № 910/12492/22 доставлено ФГ "Зибарєвих" на його електронну адресу, що підтверджується довідкою від 25.04.2023 про доставку електронного листа.

03.05.2023 від ФГ "Зибарєвих" на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява № 131 від 03.05.2023 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 08.03.2023 у справі № 910/12492/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2023 поновлено ФГ "Зибарєвих" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 08.03.2023 у справі № 910/12492/22; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою у даній справі; розгляд справи призначено на 30.05.2023 о 14 год 00 хв; запропоновано учасникам справи вчинити процесуальні дії в установлені судом апеляційної інстанції строки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2023 у даній справі задоволено клопотання/заяву ТОВ "Ін Форс Груп" від 22.05.2023 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, постановлено проводити судове засідання, що призначене на 30.05.2023 о 14 год 00 хв, в режимі відеоконференції за допомогою системи "EasyCon" за веб-посиланням https://vkz.court.gov.ua/, попереджено учасників справи щодо необхідності використання комп`ютерної техніку з доступом в мережу Інтернет, яка дозволяє передавати аудіосигнал та відеозображення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 задоволено заяву (клопотання) ФГ "Зибарєвих" від 25.05.2023 про проведення судового засідання у справі №910/12492/22 в режимі відеоконференції, постановлено проводити судове засідання, що призначене на 30.05.2023 о 14 год 00 хв, в режимі відеоконференції за допомогою системи "EasyCon" за веб-посиланням https://vkz.court.gov.ua/, попереджено учасників справи щодо необхідності використання комп`ютерної техніку з доступом в мережу Інтернет, яка дозволяє передавати аудіосигнал та відеозображення.

У судовому засіданні 30.05.2023 та 04.07.2023 у справі №910/12492/22 оголошено перерву до 04.07.2023 та 18.07.2023, про що колегією суддів винесено відповідні ухвали.

Розпорядженням В.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 13.07.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2023 справу № 910/12492/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Гончарова С.А. та Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 зазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ФГ "Зибарєвих" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.03.2023 у справі № 910/12492/22, розгляд справи №910/12492/22 призначено на 15.08.2023 об 11 год 30 хв.

Однак, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Гончарова С.А. з 10.08.2023 по 18.08.2023, та перебуванням судді Яковлєва М.Л. у відпустці з 07.08.2023 по 25.08.2023, судове засідання у призначений час не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.08.2023 розгляд апеляційної скарги ФГ "Зибарєвих" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.03.2023 у справі № 910/12492/22 призначено на 19.09.2023 о 10 год 30 хв.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2023 у справі №910/12492/22 задоволено заяву представника ТОВ "Ін Форс Груп" адвоката Йосипишина Р.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, постановлено проводити судове засідання, що призначене на 19.09.2023 о 10 год 30 хв, в режимі відеоконференції за допомогою системи "EasyCon" за веб-посиланням https://vkz.court.gov.ua/, визначено особу, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду: представник ТОВ "Ін Форс Груп" - адвокат Йосипишин Р.В. Вказаною ухвалою попереджено сторін, що відповідно до вимог частини 5 статті 197 Господарського процесуального кодексу України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 задоволено заяву представника ФГ "Зибарєвих" адвоката Гришка І.І. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, постановлено проводити судове засідання, що призначене у справі №910/12492/2 на 19.09.2023 о 10 год 30 хв, в режимі відеоконференції за допомогою системи "EasyCon" за веб-посиланням https://vkz.court.gov.ua/, визначено особу, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду: представник ФГ "Зибарєвих" - адвокат Гришко І.І. Вказаною ухвалою попереджено сторін, що відповідно до вимог частини 5 статті 197 Господарського процесуального кодексу України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Результат розгляду поданих ФГ "Зибарєвих" до апеляційної скарги додаткових доказів.

ФГ "Зибарєвих" до апеляційної скарги додано докази, які не були предметом дослідження у суді першої інстанції, а саме: копія повідомлення про неможливість виконання зобов`язань за договором поставки №1 від 27.05.2022 адресованого ТОВ "Ін Форс Груп" (без додатків) з копією фіскального чека від 28.05.2022 та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером 427; копія сертифікату ЗТПП №2300-23-12-6 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 13.03.2023.

При цьому, клопотання про долучення копій зазначених доказів до матеріалів справи ФГ "Зибарєвих" не заявлено ні в апеляційній скарзі, ні шляхом подання окремої заяви.

Водночас, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач наголошує на тому, що прийняте рішення в частині відмови у задоволенні його позовних вимог суперечить приписам статей 275 та 277 Господарського процесуального кодексу України, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам у справі.

Зокрема, заявник посилається на умови пункту 8.1 Договору, якими передбачено, що у випадку виникнення будь-яких форс-мажорних обставин, що існують поза волею сторін, зокрема війни, які роблять неможливим подальше повне чи часткове виконання зобов`язань за цим договором, то сторони звільняються від відповідальності за прострочення відповідних зобов`язань та строки їх дії переносяться на строк дії таких обставин. У зв`язку з цим позивачем було направлено відповідне повідомлення про неможливість виконання зобов`язань за договором поставки. Окрім того, 02.03.2023 позивач звернувся до Запорізької ТПП із заявою про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за зобов`язаннями за Договором поставки №ІФГ-629 ЗТ від 08.10.2021, якою 13.03.2023 видано сертифікат №2300-23-1206 про засвідчення неможливості виконання позивачем зобов`язань з оплати 70% вартості товару за договором, починаючи з 27.02.2022.

Дослідивши матеріали справи у сукупності з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Згідно з частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частини 1, 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Разом з тим, відповідно до статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку на позивача).

Отже, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає. Клопотання повинно містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є одними з основних засад судочинства, закріпленими у статті 124 Конституції України, статтях 2, 7, 13, 14 Господарського процесуального кодексу України. Принцип диспозитивності передбачає, зокрема, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи та в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами.

Така обставина, як відсутність обґрунтування, в чому полягає винятковість неподання зазначених доказів до суду першої інстанції, виключає можливість прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України (постанови Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 914/1725/19; від 12.01.2021 у справі № 01/1494(14-01/1494); від 15.12.2020 у справі № 925/1052/19; від 21.04.2021 у справі № 906/1179/20).

Водночас, така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (аналогічна правова позиція з цього питання викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №911/3250/16, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, від 06.03.2019 у справі №916/4692/15, від 11.09.2019 по справі № 922/393/18; від 21.01.2021 у справі № 908/3359/19).

Як убачається з матеріалів справи один із додаткових доказів (сертифікат ЗТПП, копія якого долучено ФГ "Зибарєвих" до апеляційної скарги, складений (створений) 13.03.2023, тобто після ухвалення оскаржуваного у даній справі рішення, 08.03.2023.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що надані позивачем разом з апеляційною скаргою додаткові докази не можуть бути прийняті до розгляду, оскільки не були подані до суду першої інстанції, підстави такого неподання необгрунтовані заявником, частина із цих доказів (сертифікат ТПП) створена після ухвалення рішення у даній справі, тобто не існували на момент вирішення відповідного спору між сторонами у суді першої інстанції.

Позиція інших учасників справи.

25.05.2023 через підсистему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін.

За твердженням відповідача, суд першої інстанції ухвалив у даній справі рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права при всебічному дослідженні всіх обставин справи, а доводи апеляційної скарги ФГ "Зибарєвих" не спростовують правомірних висновків суду, оскільки ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права та неправильній оцінці характеру спірних правовідносин.

Явка представників сторін.

У судове засідання 19.09.2023 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.10.2021 між ТОВ "Ін Форс Груп" (продавець) та ФГ "Зибарєвих" (покупець) був укладений Договір поставки № ІФГ-629 ЗТ (далі - Договір), предметом якого є відносини сторін з поставки сільськогосподарської техніки. Найменування, ціна (вартість), кількість, строки, порядок оплати та поставки товару, а також за необхідності розмір товарного кредиту, визначається сторонами в специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору. Характеристики товару вказані в додатку № 2 (пункти 1.1, 1.2 Договору).

Ціна товару - становить загальна вартість поставленого товару (пункт 2.1 Договору).

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що покупець оплачує товар на підставі рахунку продавця шляхом перерахування грошових коштів в гривні на поточний рахунок продавця у строк та в порядку, зазначеному в специфікації. Якщо оплата буде здійснена без рахунку - фактури, продавець самостійно здійснює зарахування отриманих грошових коштів. Розрахунки можуть здійснюватися в інший спосіб, визначений специфікацією. Покупець за свій рахунок несе всі витрати, пов`язані з виконанням своїх грошових зобов`язань за договором. Товар вважається (частково, повністю) оплаченим покупцем, а кошти перерахованими ним в момент їх надходження на поточний рахунок продавця.

Відповідно до пункту 4.1 Договору, поставка товару здійснюється продавцем на умовах, визначених згідно Інкотермс в редакції 2010 року, в порядку та у строк, визначений в специфікації до Договору.

Датою поставки є дата підписання акту приймання-передачі товару. Ризик випадкової загибелі, знищення, втрати пошкодження товару переходить до покупця з дати поставки товару. Право власності переходить до покупця з дати 100% оплати товару, проте сторони можуть узгодити інший строк у специфікації на товар (пункт 4.2 Договору).

Умовами пункту 4.5 Договору передбачено, що товар вважається переданим продавцем і прийнятий покупцем:

- за якістю - відповідно до сертифікату якості виробника;

- за кількістю та комплектністю - згідно з вивантажувальними документами (товарно-транспортна накладна, акт прийому-передачі тощо).

Момент (дата) отримання товару, засвідчення його належної якості, відсутності видимих дефектів, пошкоджень, належна кількість та комплектність товару підтверджується підписаними сторонами актом прийому-передачі (пункт 4.6 Договору).

Згідно з пунктом 5.1 Договору сторони узгодили, що виконання зобов`язань покупця щодо оплати товару, поставленого з відстроченням платежу, можуть забезпечуватись, зокрема порукою третьої особи, гарантією банку, які є прийнятними для продавця.

У пункті 6.4 Договору визначено сторонами оперативно-господарські санкції. У разі порушення покупцем строків оплати товару, по будь-якому з чергових платежів, продавець має право в односторонньому порядку шляхом направлення відповідної заяви:

- вимагати оплати 100% вартості товару, та/або

- змінити строк поставки товару, та/або

- відмовитися повністю або частково від Договору та вимагати повернути вже поставлений товар, та/або

- вимагати тимчасового повернення товару та утримувати товар у себе до повного виконання грошових зобов`язань покупцем.

Протягом 10 календарних днів з моменту отримання вищевказаної заяви покупець зобов`язаний, в залежності від вимоги вказаній в заяві, здійснити оплату 100% вартості товару та/або повернути товар на склад продавця вказаний в заявці, у такому ж стані, що і на час отримання. Збитки спричинені погіршенням стану товару, втратою товарного вигляду покупець відшкодовує продавцю в розмірі встановленому на підставі калькуляцій продавця.

Відповідно до пункту 7.1 Договору він набуває чинності з моменту підписання і скріплення печатками сторін і діє один календарний рік, але в будь - якому разі до повного виконання сторонами зобов`язань по Договору.

За умовами пункту 8.1 Договору у випадку настання будь-яких форс-мажорних обставин, що існують поза волею сторін: війни, страйків, пожежі, вибухів, повені чи інших стихійних лих, оголошення ембарго, а також рішення, постанови, тощо органів державної влади та управління внаслідок яких на сторони покладаються додаткові обов`язки чи встановлюються обмеження або заборони (в тому числі, але не обмежуючись ліцензійні, митні, податкові, з технічної реєстрації техніки), які роблять неможливим подальше повне або часткове виконання зобов`язань за цим Договором (окрім зобов`язання з оплати товару, якщо товар був поставлений покупцю), то сторони звільняються від відповідальності за прострочення відповідних зобов`язань та строки їх дії переносяться на строки дії таких обставин.

Сторона зобов`язана повідомити іншу сторону про виникнення або припинення форс-мажорних обставин, протягом 10 (десяти) днів від дати виникнення або припинення цих обставин, та підтвердити їх факт довідкою Торгово-промислової палати України або іншого відповідного органу (пункт 8.2 Договору).

Згідно Специфікації № 001 від 08.10.2021 до Договору (далі - Специфікація), товар який за умовами укладеного Договору продавець зобов`язувався передати у власність покупця, є самохідний обприскувач Massey Ferguson, модель 9335, серійний номер 9AGS0300LMM001080, у кількості 1 шт., загальною вартістю 6 631 380,00 грн.

Пунктом 2 Специфікації визначено порядок оплати товару, відповідно до якого:

- 1-й платіж на суму 100 000,00 грн, в т.ч. ПДВ (що еквівалентно 3 800,11 USD), що складає 1,51% вартості товару, здійснюється у строк до 25 жовтня 2021 року включно;

- 2-й платіж на суму 563 138,00 грн, в т.ч. ПДВ (що еквівалентно 21 399,89 USD), що складає 8,49% вартості товару, здійснюється у строк до 29 листопада 2021 року включно;

- 3-й платіж на суму 1 326 276, 00 грн, в т.ч. ПДВ (що еквівалентно 50 400, 00 USD), що складає 20% вартості товару, здійснюється у строк до 16 лютого 2022 року включно;

- 4-й платіж на суму 4 641 966, 00 грн, в т.ч. ПДВ (що еквівалентно 176 400, 00 USD), що складає 70% вартості товару, здійснюється у строк до 28 лютого 2022 року включно.

Пунктом 3 Специфікації визначено, що строк поставки товару - протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання оплати у розмірі 30% від загальної вартості товару.

Умовами пункту 4.1 Специфікації визначено, що поставка товару здійснюється на умовах DDP згідно Інкотермс в редакції 2010 року. Склад покупця за адресою: 71242, Запорізька обл., Чернігівський р-н, с. Розівка, вул. Медова, 60.

За змістом пункту 4.2 Специфікації сторони передбачили, що підписання видаткової накладної на товар за цією Специфікацією та передання цим права власності на товар покупцю здійснюється протягом 15 робочих днів з моменту оплати 30% вартості такого товару.

Пунктом 4.3 Специфікації встановлено, що право власності на товар переходить до покупця після сплати останнім авансового платежу в розмірі 30% вартості товару, надання продавцю листа - повідомлення банку про надання кредиту покупцю на придбання товару за цією специфікацією та підписання сторонами видаткової накладної на товар. Продавець надає покупцю згоду на передачу останнім придбаного товару за цією Специфікацією в заставу АТ "Райффайзен Банк".

Відповідно до п. 4.4 Специфікації, оплата товару здійснюється покупцем шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок продавця, вказаний у реквізитах продавця в даному Договорі.

Позивачем на виконання умов Договору, в період з жовтня 2021 року по лютий 2022 року в рахунок часткової оплати за товар було здійснено низку платежів на банківський рахунок відповідача на загальну суму 2 102 087,02 грн, а саме: 08.10.2021 згідно платіжного доручення № 1685 на суму 50 000,00 грн, 25.10.2021 згідно платіжного доручення № 1698 на суму 50 000,00 грн, 26.11.2021 згідно платіжного доручення № 1764 на суму 579 295,02 грн, 16.02.2022 згідно платіжного доручення № 1885 на суму 1 422 792, 00 грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором, ФГ "Зибарєвих" звернулось до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" з питання надання кредитних коштів для оплати самохідного обприскувача Massey Ferguson, придбаного на підставі договору поставки № ІФГ-629 ЗТ від 08.10.2021.

За результатами розгляду звернення Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" гарантійним листом № Д4-В72/29-2180/1 від 15.02.2022 повідомило позивача про те, що банком було прийнято рішення про кредитування ФГ "Зибарєвих" на суму 4 600 000,00 грн для оплати за самохідний обприскувач Massey Ferguson, модель 9335, серійний номер 9AGS0300LMM001080, згідно Договору за умови забезпечення кредиту та передачі даної техніки в заставу АТ "Райффайзен Банк".

Враховуючи ту обставину, що для передання вказаного майна в заставу банку та укладення відповідного Договору застави позивач має бути власником відповідного майна, з відповідачем було досягнуто домовленість про оформлення права власності на вказаний обприскувач за ФГ "Зибарєвих" з подальшою поставкою цього обприскувача на умовах, визначених Договором та Специфікацією.

16.02.2022 сторонами було підписано видаткову накладну № 217 та акт приймання - передачі товару (сільськогосподарської техніки) до Договору.

21.02.2022 Головним управлінням Держпродспоживслужби України в Запорізькій області було видано свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_1 , відповідно до якого власником самохідного обприскувача Massey Ferguson, модель 9335, серійний номер 9AGS0300LMM001080, 2021 року випуску, зареєстровано позивача.

Незважаючи на формальний перехід права власності, фактична передача обприскувача Massey Ferguson, модель 9335, серійний номер 9AGS0300LMM001080 позивачу відповідачем за умовами Договору не була здійснена.

З метою вирішення питання щодо здійснення поставки товару позивачем було направлено претензію № 1 від 30.05.2022, в якій вимагалось здійснити поставку товару за умовами Договору.

Однак, станом на час звернення позивача з даним позовом до господарського суду, поставку самохідного обприскувача відповідачем позивачу не здійснено.

Отже, спір у даній справі виник у зв`язку з тим, що, на переконання позивача, з моменту оплати частини вартості товару, а саме 30% від загальної його вартості, у відповідача виник обов`язок з поставки товару, який останнім не виконано, відповідно товар позивачу не поставлено.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Суд першої інстанції правильно визначив, що за своїм змістом та правовою природою укладений сторонами Договір є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статей 264-271 Господарського кодексу України та статті 712 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з приписами частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

За приписами статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Як встановлено умовами пункту 4.2 Договору сторони погодили, що датою поставки є дата підписання акту приймання-передачі товару. Ризик випадкової загибелі, знищення, втрати пошкодження товару переходить до покупця з дати поставки товару. Право власності переходить до покупця з дати 100% оплати товару, проте сторони можуть узгодити інший строк у специфікації на товар.

Як зазначає позивач та убачається з матеріалів справи, 16.02.2022 сторонами було підписано видаткову накладну № 217 та акт приймання - передачі товару (сільськогосподарської техніки) до Договору № ІФГ-629 ЗТ від 08.10.2021.

При цьому, за змістом пункту 2 Специфікації сторони погодили порядок оплати вартості товару, зокрема:

- 1-й платіж на суму 100 000,00 грн - до 25 жовтня 2021 року включно;

- 2-й платіж на суму 563 138,00 грн - до 29 листопада 2021 року включно;

- 3-й платіж на суму 1 326 276, 00 грн - до 16 лютого 2022 року включно;

- 4-й платіж на суму 4 641 966, 00 грн -до 28 лютого 2022 року включно.

Отже, позивач був зобов`язаний не пізніше 28.02.2022 здійснити 100% оплату товару, тобто сплатити відповідачу кошти в сумі 6 631 380,00 грн, що є ціною товару згідно з пунктом 1 Специфікації.

Однак, позивачем було здійснено оплату товару за Договором частково, в загальній сумі 2 102 087,02 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується позивачем.

Таким чином, позивач не виконав свої зобов`язання за умовами Договору в частині повної та своєчасної оплати товару ні у строк встановлений Договором, ні на момент звернення з даним позовом до господарського суду.

Водночас, позивач стверджує про неможливість виконання ним грошових зобов`язань за Договором у визначений строк внаслідок настання з 24.02.2022 форс-мажорних обставин, у зв`язку з військовою агресією та введення в Україні воєнного стану та тимчасовою окупацією з 26.02.2022 Російською Федерацією території села Розівка Чернігівської селищної територіальної громади Бердянського району Запорізької області, про що він повідомив відповідача. А тому несплата ним вартості товару в повному обсязі відповідно до умов пункту 8.1 Договору не вважається порушенням з його боку договірних зобов`язань.

В обгрунтування вказаних обставин позивач в апеляційній скарзі посилається на Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, який затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 (у редакції наказу від 09.03.2022 №84), лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №202402.0-7.1 та сертифікат №2300-23-1206 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Запорізькою ТПП 13.03.2023.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає зазначені аргументи необгрунтованими з огляду на таке.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб, строк дії якого в подальшому продовжувався відповідними Указами Президента Україна та триває й на теперішній час.

Загальним офіційним листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 підтверджено, що обставини з 24 лютого 2022 року (військова агресія Російської Федерації проти України) до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких (-го) настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких (-го) стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

У пункті 8.1 укладеного сторонами Договору визначено, що у випадку настання будь-яких форс-мажорних обставин, що існують поза волею сторін: війни, страйків, пожежі, вибухів, повені чи інших стихійних лих, оголошення ембарго, а також рішення, постанови, тощо органів державної влади та управління внаслідок яких на сторони покладаються додаткові обов`язки чи встановлюються обмеження або заборони (в тому числі, але не обмежуючись ліцензійні, митні, податкові, з технічної реєстрації техніки), які роблять неможливим подальше повне або часткове виконання зобов`язань за цим Договором (окрім зобов`язання з оплати товару, якщо товар був поставлений покупцю), то сторони звільняються від відповідальності за прострочення відповідних зобов`язань та строки їх дії переносяться на строки дії таких обставин.

У пункті 8.2 Договору визначено, що сторона зобов`язана повідомити іншу сторону про виникнення або припинення форс-мажорних обставин, протягом 10 (десяти) днів від дати виникнення або припинення цих обставин, та підтвердити їх факт довідкою Торгово-промислової палати України або іншого відповідного органу.

Частина 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" передбачає, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, захоплення підприємств тощо.

Цей перелік не є вичерпним, отже, сторона договору, яка не може його виконати, вправі доводити існування відповідних обставин в загальному порядку.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами шляхом видання відповідних сертифікатів.

Так, відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Відповідно до частини 2 статті 67, частини 4 статті 179 Господарського кодексу України, статтей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони вільні у виборі предмету договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Укладаючи Договір сторони узгодили збільшення (перенесення) строку виконання всіх зобов`язань по Договору (окрім зобов`язання з оплати товару, якщо товар був поставлений покупцю) на період дії форс-мажорних обставин співрозмірно часу, протягом якого будуть діяти такі обставини, крім того строку, що настав до дати виникнення таких обставин, зазначивши про "неможливість подальшого виконання зобов`язань за цим Договором" (пункт 8.1 Договору).

У пункті 8.2 Договору встановлено обов`язок сторони для якої наступили форс-мажорні обставини повідомити іншу сторону про їх настання протягом 10 днів від дати виникнення та підтвердити їх факт довідкою Торгово-промислової палати України чи іншого відповідного органу.

Отже, для застосування умови про збільшення (перенесення) строку виконання зобов`язання з оплати товару за Договором на період дії форс-мажорних обставин насамперед необхідним є чітке додержання у сукупності обох вищезазначених пунктів Договору.

Стверджуючи про неможливість з 24.02.2022 належним чином виконати зобов`язання за Договором в частині повної оплати товару у зв`язку із веденням воєнного стану в Україні та тимчасової окупації з 26.02.2022 території, на якій розташоване господарство, позивач не надав доказів повідомлення відповідача в порядку та строк, встановлений пунктом 8.2 Договору, про виникнення форс-мажорних обставин (обставин неперборної сили) з підтвердженням їх настання сертифікатом Торгово-промислової палати України чи її регіонального відділення.

Введений на території України з 24.02.2022 воєнний стан, який на теперішній час не припинено, є загальновідомою обставиною дії форс-мажорних обставин в Україні до їх офіційного закінчення, що підтверджено Торгово-промисловою палатою України в листі вих. № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. Проте, запровадження воєнного стану не є безумовною підставою для звільнення від договірних зобов`язань. Даний лист ТПП є лише одним із документів, необхідних для доведення форс-мажору та не є беззаперечним і єдиним доказом наявності форс-мажору у кожному конкретному випадку невиконання договірних зобов`язань.

13.05.2022 на офіційному сайті Торгово-промислової палати України надано роз`яснення щодо засвідчення форс-мажорних обставин, що знаходиться в загальному доступі в мережі Інтернет за посиланням: https://ucci.org.ua/press-center/ucci-news/protsedura-zasvidchennia-fors-mazhornikh-obstavin-z-28-02-2022, за змістом якого зазначено, що вищезгаданий лист, особа, яка порушує свої зобов`язання, у зв`язку із обставинами пов`язаними із військовою агресією Російської Федерації проти України, в період дії введеного воєнного стану, має право долучати до свого повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання зобов`язань за умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів у встановлений термін для можливості обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом. При цьому, у разі необхідності, сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, також має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) дотримуючись порядку встановленого Регламентом https://ucci.org.ua/dokumienti-dlia-zavantazhiennia за кожним зобов`язанням окремо.

Відповідно до положень статті 617 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 218 Господарського кодексу України обставини щодо наявності непоборної сили є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором.

Тобто, в силу закону можливе звільнення саме від відповідальності за невиконання зобов`язань, а не від виконання основного зобов`язання.

Водночас, колегія суддів апеляційного господарського суду також зважає на таке.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

Таким чином, в даному конкретному випадку, надання доказів засвідчення Торгово-промисловою палатою України для ФГ "Зибарєвих" за його зверненням введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання господарством зобов`язань за Договором поставки №ІФГ-629 ЗТ від 08.10.2021, шляхом видачі відповідного сертифіката, є обов`язковим. Як і обов`язковим є повідомлення позивачем відповідача про форс-мажорні обставини відповідно до умов цього Договору у десятиденний строк з дати їх виникнення.

Поряд з цим, колегія суддів апеляційного господарського суду бере до уваги, що Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 зазначено, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18).

Крім посилання на загальний лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, адресований всім, кого це стосується, позивачем не надано належних доказів неможливості виконання грошового зобов`язання з оплати товару за умовами Договору відповідно до затвердженого сторонами графіка оплат у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Посилання позивача в апеляційній скарзі на сертифікат №2300-23-1206 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Запорізькою ТПП 13.03.2023, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє, оскільки вказаний додатковий доказ не прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з підстав, зазначених у даній постанові, він не був предметом дослідження у суді першої інстанції.

Отже, належних доказів того, що введення воєнного стану та тимчасова окупація території, на якій розміщено господарство позивача, призвели до унеможливлення виконання відповідачем зобов`язань з повної оплати вартості товару за Договором матеріали справи не містять.

Позивачем не доведено неможливості користування коштами, розміщеними на відкритих ним в банківських установах рахунках, оформлення позики (кредиту) за прийнятим АТ "Райффайзен Банк" рішенням про кредитування позивача на суму 4 600 000,00 грн для оплати вартості товару за спірним Договором тощо.

Водночас, за погодженими у підпункті 5.1.2. пункту 5.1. Договору умовами сторони визначили, що у відповідності до вимог статті 594 Цивільного кодексу України продавець має право притримати товар, до повного виконання умов цього пункту Договору, а у випадку здійснення оплати покупцем із залученням кредитних коштів, до повного виконання грошових зобов`язань покупцем, якщо сторони не погодять інше у письмовій формі.

Суд першої інстанції правомірно встановив, що матеріали справи не містять, а позивачем не доведено, що сторонами погоджувалися інші умови щодо права/можливості тощо поставки продавцем товару покупцю при частковій його оплаті, в інший спосіб, який би не передбачав права продавця (відповідача у справі) на притримання такого товару.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з відхиленням судом першої інстанції доводів позивача щодо відсутності підстав у відповідача для застосування до позивача такого заходу впливу, як притримання товару, оскільки останнім було здійснено оплату 30% його вартості. Так, притримання товару відповідачем було здійснено на підставі умов Договору, передбачених розділом 5 цього Договору, зокрема, відповідно підпункту 5.1.2., в той час, як в пункті 6.4. розділу 6 Договору визначено право продавця (відповідача) на утримання товару до повного виконання покупцем (позивачем) грошових зобов`язань, але з відмінних, аніж в розділу 5 Договору підстав.

Поряд з цим, колегія суддів апеляційного господарського суду зауважує, що відповідно до узгоджених сторонами умов пункту 3 Специфікації строк поставки визначено - на протязі 10-ти робочих днів з моменту отримання оплати у розмірі 30% від загальної вартості товару. Матеріалами справи підтверджується, що платіж в розмірі, який відповідав 30% вартості товару за Договором, здійснений позивачем 16.02.2022, тобто останнім робочим днем спливу строку поставки товару є 02.03.2022.

Отже, на вказану дату позивачем вже було допущено порушення виконання відповідно свого зобов`язання за Договором з повної оплати товару, оскільки він мав виконати його до 28.02.2022 включно (пункт 2 Специфікації).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність у відповідача права на притримання товару у себе на підставі умов підпункту 5.1.2 пункту 5.1 Договору до виконання позивачем зобов`язань з оплати його вартості у повному обсязі.

Невиконання відповідачем обов`язку, передбаченого частиною 1 статті 595 Цивільного кодексу України, щодо негайного повідомлення позивача про притримання у себе речі, на чому наголошує позивач в апеляційній скарзі, не спростовує право відповідача на таке притримання, з огляду на те, що сторони у письмовій формі погодили можливість застосування зазначеного виду забезпечення виконання зобов`язання позивача щодо здійснення оплати товару та враховуючи, що за умовами Договору товар є індивідуально визначеною річчю.

Згідно з пунктом 6.4. Договору сторони погодили оперативно-господарські санкції. У разі порушення покупцем строків оплати товару, по будь-якому з чергових платежів, продавець має право в односторонньому порядку шляхом направлення відповідної заяви, зокрема, відмовитися повністю або частково від Договору та вимагати повернути вже поставлений товар.

Приписами частин 1, 3 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.09.2022 відповідач звернувся до позивача із заявою-повідомленням вих. № 29/09.22 від 29.09.2022 про повну відмову від Договору в односторонньому порядку, у якому вимагав зняти товар з обліку у Головному управлінні Держпродспоживслужби у Запорізькій області, оскільки, товар (сільськогосподарська машина) пройшов відомчу реєстрацію в цьому органі за заявою позивача і йому було видано свідоцтво про реєстрацію цієї машини за ним.

З матеріалів справи убачається, що відповідач направив заяву-повідомлення вих. № 29/09/22 від 29.09.2022 про відмову від Договору на електронну адресу позивача, оскільки місцезнаходження позивача на території територіальної громади, яка перебуває в тимчасовій окупації, що унеможливлювало надіслання вказаної заяви-повідомлення засобами поштового зв`язку.

При цьому, суд першої інстанції врахував, що умовами Договору не визначено обов`язковості направлена такої заяви саме засобами поштового зв`язку. Водночас, сторонами у пунктах 10.6, 10.7 Договору погоджено та визначено їх електронні пошти для направлення повідомлень, вказаних в Договорі.

Заява-повідомлення вих. № 29/09/22 від 29.09.2022 про повну відмову від Договору, як убачається із наявних в матеріалах справі доказів, була надіслана відповідачем на електронну пошту: , тобто, саме на ту електрону пошту позивача, яка визначена у пункті 10.6 Договору.

Враховуючи положення статей 73, 77, 91, 96 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції зазначає, що учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ в таких формах: 1) оригінал; 2) електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; 3) паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина 3 статті 96 Господарського процесуального кодексу України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим.

Водночас, колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що надані відповідачем паперові копії заяви - повідомлення вих. №29/09/22 від 29.09.2022 про повну відмову від договору разом із доказами про її надіслання на адресу електронної пошти позивача, підтверджують підписання цієї заяви як електронного документа керівником відповідача електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Позивач зазначених обставин не спростував.

З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що відповідач скористався правом, передбаченим пунктом 6.4 Договору та відповідно розірвав Договір поставки № ІФГ-629 ЗТ від 08.10.2021 з 29.09.2022.

В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у оскаржуваному рішенні, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ФГ "Зибарєвих" до ТОВ "Ін Форс Груп" у повному обсязі.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, з приводу неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, неповного з`ясування обставин та дослідження доказів, що є підставою для скасування судового рішення, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноматність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою статті 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Зибарєвих" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.03.2023 у справі №910/12492/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.03.2023 у справі №910/12492/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/12492/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 29.09.2023.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді С.А. Гончаров

М.Л. Яковлєв