РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.09.2023Справа № 910/10094/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали справи

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ»

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес»

про стягнення 44410,00 грн,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернулося з позовом приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення 55695,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем.

Суд своєю ухвалою від 28.06.2023 відкрив провадження у справі № 910/10094/23, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач у поданому суду відзиві зазначив, що під час визначення вартості відновлювального ремонту не був врахований коефіцієнту фізичного зносу. За розрахунком відповідача коефіцієнт фізичного зносу становить 0,6318, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 78303,08 грн, розмір страхового відшкодування 39151,54 грн (35895,00 + 19652,15 + 61502,50 * (1-0.6318).

Позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог до 44410,00 грн (35895,00 + 18422,10 + 62732,54 * (1- 0,450).

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Згідно з додатком від 23.11.2018 до генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) від 20.07.2009 (далі - Договір-1), укладеного між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УСГ» (страховиком) та товариством з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна» (страхувальником), страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу, а саме: автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

05 грудня 2020 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу, незареєстрованого транспортного засобу «Volkswagen», яким керував ОСОБА_1 , транспортного засобу «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , транспортного засобу «Tesla», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_3 .

Згідно з постановами Печерського районного суду міста Києва від 05.03.2021 у справі № 757/57280/20 та від 07.02.2023 у справі № 757/57276/20 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення правил дорожнього руху водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Брокбізнес» за полісом № ЕР/151536993 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Договір-2) (ліміт відповідальності за шкоду майну становить 130000,00 грн, франшиза - 0 грн).

Відповідно до рахунку від 07.12.2020, виставленого товариством з обмеженою відповідальністю «Автодім Атлант-М», вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля склала 117049,64 грн.

Зазначена вище подія була визнана страховим випадком, про що складено страховий акт на суму 11391,44 грн.

Позивач перерахував товариству з обмеженою відповідальністю «Автодім Атлант-М» 111391,44 грн (платіжне доручення від 23.12.2020).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою від 17.02.2021 на суму 111391,44 грн.

Відповідач не задовольнив вимогу.

Відповідно до ст. 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон про ОСЦПВВНТЗ) у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Згідно з позицією Верховного Суду (постанови № 910/20199/17 від 01.06.2018, № 910/5092/17 від 14.05.2018 та № 922/1436/17 від 10.07.2018) виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Однак спеціальні норми названого Закону обмежують розмір шкоди (збитків), що підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала шкоди, зокрема:

- межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22);

- вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29);

- страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП (пункт 32.4 статті 32);

- не відшкодовується шкода, пов`язана із втратою товарної вартості транспортного засобу (пункт 32.7 статті 32);

- страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами пункту 12.1 статті 12 цього Закону.

Отже, страховик винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язаний відшкодувати потерпілій стороні шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком та суми фактичних витрат, право на вимогу якої перейшло до страховика потерпілого у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, але на основі вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей та за мінусом франшизи.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2018 року випуску, коефіцієнт фізичного зносу становить 0,450.

З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення з відповідача 44410,00 грн обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару із складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/1964/21 від 16.11.2022).

Позивач надав належні докази понесення 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (договір № 1-12/2022-К про надання правової (правничої) допомоги від 20.12.2022, акт виконаних робіт від 20.06.2023, платіжна інструкція, довіреність, свідоцтво).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити повністю позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес».

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (вул. Білоруська, 3, м. Київ, 04050, код 20344871) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (вул. Федорова Івана, 32, літ А, м. Київ, 03038, код 30859524) 44410,00 грн боргу, 2684,00 грн судового збору, 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С. А. Ковтун