ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2023 р. Справа№ 911/2517/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників: позивача - Дудченко В.В., Мотлях О.О.

відповідача - Крайнова О.О.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Васильківтепломережа"

на рішення Господарського суду Київської області від 21.04.2023 р. (повне рішення складено 27.04.2023 р.)

у справі № 911/2517/22 (суддя - Горбасенко П.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Комунального підприємства "Васильківтепломережа"

про стягнення 5678951,01 грн

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства "Васильківтепломережа" про стягнення 5678951,01 грн, з яких: 5039958,43 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу у січні - березні 2017 року, 76220,74 грн 3% річних та 562771, 84 грн інфляційних втрат.

Вимоги позивача обгрунтовані тим, що відповідач, в порушення вимог ч. 2 ст. 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», не виконав зобов`язання з компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу у січні-березні 2017 року.

Рішенням Господарського суду Київської області від 21.04.2023 р. у справі № 911/2517/22 позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволено частково; стягнуто з Комунального підприємства "Васильківтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 5039958,43 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів газу у січні, лютому, березні 2017 року, 76220,74 грн 3% річних та 562771,83 грн інфляційних втрат; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Комунальне підприємство "Васильківтепломережа" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що неналежне виконання Акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз України» обов`язку щодо видачі номінацій не може мати наслідком покладення на відповідача як теплопостачальної організації, що генерує теплову енергію, будь-яких додаткових зобов`язань. Також скаржник вказує, що в межах справи № 911/2308/19 судом встановлено обставини сплати відповідачем 3285807,46 грн за період з 01.01.2017 р. по 31.07.2018 р. за послуги транспортування природного газу, та позивачем зазначені кошти прийнято без зауважень; в межах справи № 911/1159/18 суди встановили обставини недотримання АТ «Укртрансгаз» положень законодавства та умов договору щодо строків надання односторонніх актів про надання послуг балансування, а тому дійшли висновку, що повторне здійснення балансування газу на підставі додаткових або коригуючих актів не передбачене положеннями договорів та Кодексу ГТС, а тому відсутні підстави для стягнення з АТ «Оператор газорозподільних систем «Київоблгаз» заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу за коригуючими актами та, як наслідок, необґрунтованість та недоведеність АТ «Укртрансгаз» підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 р. апеляційну скаргу у справі № 911/2517/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2023 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Васильківтепломережа" на рішення Господарського суду Київської області від 21.04.2023 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 911/2517/22.

До суду 15.06.2023 р. надійшли матеріали справи № 911/2517/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 р. поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі № 911/2517/22 та призначено її до розгляду на 11.07.2023 р.

11.07.2023 р. розгляд справи № 911/2517/22 не відбувся у зв`язку із сповіщенням Державної служби України з надзвичайних ситуацій про повітряну тривогу у м. Києві.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2023 р. справу № 911/2517/22 призначено до розгляду на 19.09.2023 р.

У судовому засіданні 19.09.2023 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

До 31.12.2019 р. Акціонерне товариство «Укртрансгаз» виконувало функції оператора газотранспортної системи (оператор ГТС) - суб`єкта господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників), що передбачено п. 19 ч. 1 ст. 1 Законом України «Про ринок природного газу».

При цьому Комунальне підприємство «Васильківтепломережа», в розумінні п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», є захищеним споживачем природного газу, що здійснює надання важливих суспільних послуг та приєднане до газотранспортної або газорозподільної системи, а також є виробником теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

На виконання вимог розпоряджень Кабінету Міністрів України № 742-р від 05.10.2016 р. «Деякі питання опалювального сезону 2016/17 року», № 720-р від 04.10.2017 р. «Деякі питання опалювального сезону 2017/18 року», № 717-р від 03.10.2018 р. «Деякі питання опалювального сезону 2018/19 року», між Комунальним підприємством "Васильківтепломережа" (далі - споживач) та Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - постачальник) було укладено договори постачання природного газу № 1721/1617-ТЕ-17 від 06.10.2016 р., № 1789/1617-БО-17 від 27.10.2016 р. та № 1912/1617-КП-17 від 22.12.2016 р. (далі - договори).

Відповідно до п. 1.1 укладених договорів постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016 - 2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з абз. 2 п. 3.1 договорів право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Як передбачено абз. 2 п. 3.2 договорів, обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінацій на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку.

Позивач вказує, що Акціонерне товариство «Укртрансгаз» встановило відсутність будь-якого замовника послуг транспортування та фактичної передачі в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС), будь-яким суб`єктом ринку природного газу, зокрема будь-яким постачальником, в обсязі 4706,869 тис.м.куб. у січні - березні 2017 року на вході до газотранспортної системи для його подальшого транспортування для відповідача. Тому відповідач хоч і мав договірні відносини з постачання природного газу з Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», однак не здійснював постачання природного газу відповідачу, внаслідок чого Комунальне підприємство «Васильківтепломережа» здійснило відбір природного газу без поданих номінацій будь-яким замовником послуг транспортування у вказані періоди в таких обсягах:

- за січень 2017 року - 1974,705 тис. м. куб;

- за лютий 2017 року - 1667,666 тис. м. куб;

- за березень 2017 року - 1064,498 тис. м. куб.

На думку позивача наведене підтверджується актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, підписаними між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» та Комунальним підприємством «Васильківтепломережа», та актами наданих послуг з розподілу природного газу, підписаними між Акціонерним товариством «Київоблгаз» та Комунальним підприємством «Васильківтепломережа», реєстрами обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» із мереж Публічного акціонерного товариства «Київоблгаз», а також звітом про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу Публічного акціонерного товариства «Київоблгаз».

Також на підтвердження здійснення відповідачем відбору природного газу без поданих номінацій позивачем надано копії місячних номінацій замовника послуг транспортування № 03/0001-ТКЕ-ТЕ/РО-17 від 05.01.2017 р., № 06/01-ТКЕ-ТЕ/РО-17 від 12.01.2017 р., № 10/01-ТКЕ-ТЕ/РО-17 від 19.01.2017 р., № 03/02-ТКЕ-ТЕ/РО-17 від 01.02.2017 р., № 07/02-ТКЕ-ТЕ/РО-17 від 09.02.2017 р., № 10/02-ТКЕ-ТЕ/РО-17 від 20.02.2017 р., № 01/03-ТКЕ-ТЕ/РО-17 від 27.02.2017 р., № 05/03-ТКЕ-ТЕ/РО-17 від 07.03.2017 р., № 08/03-ТКЕ-ТЕ/РО-17 від 20.03.2017 р.

Також обставини відбору відповідачем природного газу в обсязі 4706,869 тис. м. куб. у спірні періоди встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 11.02.2020 р. у справі № 911/2308/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2020 р. та постановою Верховного Суду від 04.02.2021 р.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що оскільки відповідач, на думку позивача, здійснював відбір природного газу з газотранспортної системи в обсязі 4706,869 тис. м. куб. у січні - березні 2017 року без поданих постачальником газу номінацій, останній вважає, що вартість вказаних обсягів газу підлягає компенсації у порядку ч. 2 ст. 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення».

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно зі ст. 5 розділу 1 глави І Кодексу ГТС номінацією визнається попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу. Несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період.

У відповідності до ст. 1 розділу 3 глави І Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій.

Таким чином, подання та підтвердження номінацій є необхідною передумовою для споживання природного газу.

Як передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», газотранспортна система є технологічним комплексом, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу.

З матеріалів справи вбачається, що у спірні періоди та до 31.12.2019 р. (до моменту створення та початку функціонування окремого суб`єкта на ринку природного газу України оператора ГТС) позивач виконував функції оператора ГТС, який здійснював діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу» з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.

Такі спеціальні обов`язки визначені Кабінетом Міністрів України у постанові від 01.10.2015 р. № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» (далі - Постанова № 758); у постанові від 22.03.2017 р. № 187 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» (далі - Постанова № 187); у постанові від 19.10.2018 р. № 867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» (далі - Постанова № 867).

З аналізу вказаних постанов вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» зобов`язане здійснювати постачання природного газу виробникам теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води), які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані, незалежно від включення до реєстру, укладення договору реструктуризації та підписання акта звіряння взаєморозрахунків, протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість:

- відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України "Про ринок природного газу", чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів;

- послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами, встановленими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, чинними протягом періоду таких відборів.

Таким чином, підприємства, які виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, мають обов`язок оплатити особі, яка виконувала функції оператора ГТС до 31.12.2019 р. вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за наявності таких умов:

- відбір природного газу відбувся у період з 01.12.2015 р. по 31.12.2019 р.;

- відбір природного газу відбувся без поданих постачальником газу номінацій та за відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальниками щодо таких обсягів.

Як було встановлено вище, між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством «Васильківтепломережа» було укладено договори постачання природного газу № 1721/1617-ТЕ-17 від 06.10.2016 р., № 1789/1617-БО-17 від 27.10.2016 р. та № 1912/1617-КП-17 від 22.12.2016 р., за умовами яких Акціонерне товариство «НАК «Нафтогаз України» є постачальником природного газу та взяло на себе обов`язок поставити Комунальному підприємству «Васильківтепломережа» протягом 2016 - 2017 років природний газ, а останній зобов`язався оплатити його вартість.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Так, рішенням Господарського суду Київської області від 11.02.2020 р. у справі № 911/2308/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2020 р. та постановою Верховного Суду від 04.02.2021 р. було відмовлено в задоволенні позову Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Комунального підприємства "Васильківтепломережа" про зобов`язання повернути майно та стягнення коштів.

Під час розгляду справи № 911/2308/19 суди дійшли таких висновків:

- споживання відповідачем у січені-березні 2017 року природного газу в розмірі 4706,869 тис. куб. м не є несанкціонованим відбором, вказавши на наявність у спірному періоді укладених між відповідачем та АТ "НАК "Нафтогаз України" договорів постачання природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, а також, існування спеціально покладеного на постачальника обов`язку видати номінації та постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 р. № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року";

- АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на підставі спеціальних підзаконних нормативних актів, якими є Положення та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 р. № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", було зобов`язане видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, і це є обов`язком ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", а не правом.

Однак, встановлені обставини в межах розгляду справи № 911/2308/19 не спростовують позовних вимог у даній справі, оскільки такі рішення були ухвалені за іншого правового регулювання, без урахування вимог Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення».

Отже, враховуючи принцип правової визначеності, не можуть бути переоцінені в межах спору у зазначеній справі встановлені рішенням Господарського суду Київської області від 11.02.2020 р. у справі № 911/2308/19, преюдиційні згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України для зазначеної справи обставини споживання відповідачем у січні - березні 2017 року 4706, 869 тис. м. куб. природного газу без номінацій та підписаних актів приймання-передачі природного газу.

Крім цього, надання позивачем послуг з транспортування 4706,869 тис. м. куб. природного газу магістральними газопроводами у спірний період підтверджується наявними в матеріалах справи актами наданих послуг з транспортування природного газу.

При цьому, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» є нормою прямої дії, застосування якої не ставиться у залежність від наявності будь-яких інших умов, окрім як здійснення споживачем відбору природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та за відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів протягом січня, лютого, березня 2017 року про здійснення відбору.

Також, застосування вказаної норми не залежить від факту включення до реєстру, укладення договору реструктуризації та підписання акта звіряння взаєморозрахунків, оскільки згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закон не має зворотної дії в часі, не поширюється на правовідносини з розрахунків за поставлений природний газ, які проведено до набрання ним чинності, а визначає порядок компенсації (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартості відібраного природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та за відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів.

Отже, враховуючи викладене, позивачем доведене обставини відбору відповідачем 4706,869 тис. куб. м природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів у період з січень - березень 2017 року.

В матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем вартості відібраних без номінацій 4706,869 тис. куб. м природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 5039958,43 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу у січні - березні 2017 року є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 76220,74 грн 3% річних та 562771,84 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18.

Як було встановлено вище, при здійсненні розрахунку інфляційних втрат позивачем було допущено арифметичну помилку.

Враховуючи викладене, колегія суддів колегія суддів погоджується з перерахунком, здійсненим місцевим судом, відповідно до якого стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних на суму 76220,74 грн та інфляційні втрати у розмірі 562771,83 грн.

Доводи скаржника про встановлення судами у справах № 911/1159/18 та № 826/16697/17 обставин, які мають преюдиційне значення у даній справі колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Вбачається, що у справі № 911/1159/18 предметом позову є вимога Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" грошових коштів у зв`язку з виявленням обсягів негативних місячних небалансів у січні, лютому, травні-грудні 2016 року та січні-грудні 2017 року у встановлений договором строк. У справі № 826/16697/17 предметом позову є вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. При цьому, предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу у січні-березні 2017 року.

Таким чином, обставини в цій справі є іншими, ніж встановлено судами під час розгляду у справах № 911/1159/18 та № 826/16697/17, тобто не є преюдиційними у зв`язку з іншим предметом та підставами таких позовів.

Інші аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 21.04.2023 р. у справі № 911/2517/22 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Комунального підприємства "Васильківтепломережа" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

На строк розгляду апеляційної скарги вплинуло перебування колегії суддів у відпустках (з 07.08.2023 р. по 08.09.2023 р. головуючий суддя Буравльов С.І. та суддя Шапран В.В. перебували у відпустках, а також з 03.08.2023 р. по 08.09.2023 р. суддя Андрієнко В.В. перебував у відпустці).

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Васильківтепломережа" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 21.04.2023 р. у справі № 911/2517/22 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство "Васильківтепломережа".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 27.09.2023 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко