ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року

м. Київ

cправа № 904/1799/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульський Г. М. - головуючий, Могил С. К., Міщенко І. С.,

секретар судового засідання Лихошерст І. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 (колегія суддів: Коробенко Г. П. - головуючий, Кравчук Г. А., Козир Т. П.) та рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2022 (суддя Маринченко Я. В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь»

до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

про стягнення безпідставно набутих коштів

за участю: відповідача Щербина В. М. (адвокат),

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» звернулося до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», у якому просило стягнути з відповідача11 887 500,66 грн. безпідставно набутих коштів.

1.2 Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно набув грошові кошти, оскільки між сторонами відсутні будь-які договірні зобов`язання щодо надання послуг з диспетчерського управління, які б були підставою для перерахування позивачем цих коштів, тому позов підлягає задоволенню.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1 Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.12.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023, в позові відмовлено.

2.2 Судові рішення мотивовані тим, що грошові кошти набуті відповідачем на підставі договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, тобто за наявності правових підстав, тому вони не можуть бути витребувані згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

3. Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи

3.1 У касаційній скарзі позивач просить скасувати вище вказані судові рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

3.2 На обґрунтування касаційної скарги позивач посилався на те, що оскаржувані судові рішення прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права. Заявник касаційної скарги вказує на те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

3.3 Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просить залишити без змін вказані судові рішення, посилаючись на те, що судами у відповідності до норм матеріального та процесуального права надано належну правову оцінку поданим сторонами доказам, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

3.4 У письмовому клопотанні адвоката позивача про відкладення розгляду касаційної скарги на іншу дату колегією суддів під час судового засідання 20.09.2023, проведеного із здійсненням повного фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), було відмовлено не виходячи до нарадчої кімнати згідно із положеннями частини 4 статті 233 цього Кодексу із зазначенням мотивів такої відмови.

4. Мотивувальна частина

4.1 Суди встановили, що правовідносини сторін врегульовано договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 04.10.2021 № 0418-03032, за умовами якого, відповідач зобов`язався надавати позивачу послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистеми суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі - послуга), а позивач зобов`язався здійснювати оплату за надану послугу відповідно до умов договору.

4.2 Відповідно до пункту 2.7 договору, позивач здійснює розрахунок з відповідачем за послугу протягом трьох банківських днів з дати отримання та на підставі акта надання послуги. Акт надання послуги відповідач надає позивачу протягом перших 11-ти календарних днів місяця, наступного за розрахунковим.

4.3 Пунктом 2.8 договору визначено, що позивач має повернути погоджений та оформлений належним чином (підписаний та скріплений печаткою) один примірник акта надання послуги протягом 5-тикалендарних днів з дати отримання. У разі не отримання відповідачем у зазначений термін підписаного позивачем акта надання послуги або заперечень щодо прийняття послуг такий акт вважається погодженим, а послуги прийнятими позивачем. При цьому примірник акта надання послуги повертається відповідачу не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

4.4 Згідно з пунктом 3.2.1 договору позивач повинен своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за договором.

4.5 Суди встановили, що позивач приєднаний до мереж виробника на ступені напруги 330 кВ, з 01.01.2022 позивач набув статусу споживача, оператором системи якого є відповідач та з січня 2022 року розпочалось нарахування послуги в обсязі спожитої електричної енергії позивачем.

4.6 Також встановлено, що за надані послуги відповідач виставив позивачу акти надання послуг від 31.01.2022 за січень (рахунок-фактури № 0418-03032/04/02/2022 від 04.02.2022); від 28.02.2022 за період з 01.02.2022 по 28.02.2022 (рахунок-фактури № 0418-03032/04/02/2022 від 04.03.2022); від 31.03.2022 за період з 01.03.2022 по 31.03.2022 (рахунок-фактури № 0418-03032/02/03/2022 від 02.03.2022); від 30.04.2022 за період з 01.04.2022 по 30.04.2022; від 31.05.2022 за період з 01.05.2022 по 31.05.2022; рахунок-фактури № 0418-03032/04/02/2022 від 04.03.2022).

4.7 Відповідач надіслав позивачу претензію від 25.04.2022 № 01/15939, у якій вказував на наявність заборгованості позивача за надані послуги станом на 19.04.2022, але позивач листом № 77 від 10.05.2022 заперечив заборгованість.

4.8 Позивач здійснив оплату за надані послуги згідно з умовами договору, що підтверджується платіжними дорученнями № 2773 від 01.06.2022 на суму 857571,37 грн; № 2774 від 01.06.2022 на суму 735061,17 грн; № 2413 від 10.05.2022 на суму 8333748,44 грн, № 2955 від 09.06.2022 на суму 855634,10 грн; № 3091 від 17.06.2022 на суму 1105485,58 грн., що становить загальну суму 11 887 500,66 грн.

4.9 Позивач наполягаючи на задоволенні позову вказував, що зважаючи на положення статті 1212 ЦК України, грошові кошти він перерахував відповідачу безпідставно, тому вони підлягають поверненню.

4.10 Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4.11 Пунктом 4 статті 33 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що оператор системи передачі надає послуги з передачі електричної енергії та послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління учасникам ринку на підставі договорів, укладених на основі типових договорів про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Типові договори про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління затверджуються Регулятором. Порядок укладання таких договорів визначається кодексом системи передачі.

4.12 Статтею 74 наведеного Закону передбачено, що комерційний облік на ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог цього Закону, кодексу комерційного обліку та правил ринку (ч.1). Метою організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії є надання учасникам ринку повної та достовірної інформації про обсяги виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, імпортованої та експортованої, а також спожитої електричної енергії у певний проміжок часу з метою її подальшого використання для здійснення розрахунків між учасниками ринку (ч.2). Надання послуг комерційного обліку здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку на конкурентних засадах, за умови реєстрації постачальника послуг комерційного обліку та реєстрації його автоматизованих систем комерційного обліку електричної енергії адміністратором комерційного обліку у порядку, встановленому кодексом комерційного обліку (ч.3). Учасники ринку мають право вільного вибору постачальника послуг комерційного обліку. Послуги комерційного обліку надаються на договірних засадах (ч.5).

4.13 Пунктами 6.1, 6.4 Розділу ХІ Кодексу системи передач, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309 регламентовано, що договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління визначає організаційні, технічні та фінансові умови, на яких ОСП здійснює диспетчерське (оперативно-технологічне) управління в ОЕС України. Договір встановлює обов`язки та права сторін у процесі оперативного та перспективного планування, експлуатації обладнання, диспетчерського управління та балансування енергосистеми в реальному часі та її захисту в надзвичайних ситуаціях, а також формування, обробки, передачі та відображення даних під час регламентованого обміну інформацією. Договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління укладається за типовою формою, яка затверджується Регулятором. Типовий договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління оприлюднюється на власному вебсайті ОСП в мережі Інтернет.

4.14 Встановивши, що позивач перерахував суму грошових коштів на виконання умов договору за період з січня 2022 року по червень 2022 року, суди дійшли правомірного висновку щодо відсутності підстав для стягнення цих коштів з відповідача на підставі статті 1212 ЦК України, якою позивач обґрунтовував свої вимоги.

4.15 Колегія суддів погоджується з наведеними висновками судів, оскільки не вбачається, що наведені послуги не надавалися позивачу, а встановлені судами обставини справи стали обґрунтованою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

4.16 При цьому відповідно до пункту 1 частини третьої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

4.17 У касаційній скарзі скаржник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування пункту 4 статті 33, статті 74 Закону України «Про ринок електричної енергії», пунктів 6.1, 6.4 Розділу ХІ Кодексу системи передач, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309 та додатків 5 та 8 до цієї постанови.

4.18 З урахуванням обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, які стали підставою для відмови у позові, колегія суддів не вбачає правових підстав вважати, що судові рішення суперечать вказаним нормам права.

4.19 Верховний Суд вважає, що обґрунтовуючи власну позицію, позивач наводить доводи, які стосуються встановлених обставин і вже здійсненої оцінки доказів зі справи.

4.20 Відповідно до частини другої статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

4.21 Зважаючи на викладене, доводи позивача зводяться до намагання встановити судом касаційної інстанції обставини, які не були встановлені у рішенні та постанові суду, що в силу наведеної норми процесуального закону не допускається.

4.22 Відповідно до положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

4.23 Таким чином, оскільки доводи, викладені в касаційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, скаржником не доведено неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права при винесенні оскаржуваної постанови, підстав для її скасування немає. Тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанову суду належить залишити без змін.

4.24 Відповідно до положень статті 129 ГПК України судові витрати з касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 308, 309, 315, 317 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 у справі № 904/1799/22 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді С. К. Могил

І. С. Міщенко