ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" вересня 2023 р. Справа № 911/248/21

За кредиторською заявою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

у справі № 911/248/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська правова група»

до боржника Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод»

про банкрутство

Суддя Лутак Т.В.

Секретар судового засідання Дідик Є.С.

Представники: згідно протоколу судового засідання

Обставини справи:

У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/248/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська правова група» до боржника Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.02.2021 відкрито провадження у даній справі та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» здійснено 09.02.2021, номер публікації якого 65895.

Постановою Господарського суду Київської області від 23.01.2023 визнано банкрутом Приватне акціонерне товариство «Бориспільський автозавод» (08322, Київська область, Бориспільський район, село Проліски, вулиця Броварська, будинок 4, ідентифікаційний код - 31936646) та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» призначено арбітражного керуючого Григор`єва Валерія Васильовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 310 від 12.03.2013, адреса: 43010, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Коперника, будинок 36).

Офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури здійснено судом 24.01.2023, номер публікації якого 69923.

До Господарського суду Київської області звернулося Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою № 1000-0903-7/75010 від 18.05.2023 (вх. № 9888/23 від 22.05.2023) про визнання грошових вимог до Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» у розмірі 3 352 007, 88 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.06.2023 прийнято вищезазначену заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 24.07.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області та ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Григор`єва Валерія Васильовича надати суду певні документи.

19.06.2023 до Господарського суду Київської області від ліквідатора банкрута надійшло повідомлення б/н від 16.06.2023 (вх. № 11915/23 від 19.06.2023) про розгляд кредиторських вимог Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

У судовому засіданні 24.07.2023, у зв`язку з неналежним виконанням Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області вимог суду, розгляд справи відкладено на 10.08.2023.

До Господарського суду Київської області від ліквідатора банкрута надійшли додаткові пояснення б/н від 10.08.2023 (вх. № 15352/23 від 10.08.2023) до повідомлення б/н від 16.06.2023 про розгляд кредиторських вимог Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.08.2023, враховуючи те, що судове засідання 10.08.2023 у даній справі не відбулося з технічних причин, розгляд кредиторської заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області відкладено на 21.09.2023.

15.09.2023 до Господарського суду Київської області від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшли доповнення № 1000-0903-7/136852 від 11.09.2023 (вх. № 17601/23 від 15.09.2023) до заяви про визнання грошових вимог до Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод».

До Господарського суду Київської області від ліквідатора банкрута надійшли додаткові пояснення б/н від 20.09.2023 (вх. № 17902/23 від 20.09.2023) щодо розгляду кредиторських вимог Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

21.09.2023 до Господарського суду Київської області від ліквідатора банкрута надійшло клопотання б/н від 21.09.2023 (вх. № 18044/23 від 21.09.2023), у якому він просить суд розглядати заяву з кредиторськими вимогами Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області без його участі.

У судове засідання 21.09.2023 з`явилися представники Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк Україна», інші учасники провадження у даній справі у судове засідання 21.09.2023 не з`явилися та причин неявки, окрім ліквідатора банкрута, суду не повідомили.

У судовому засіданні 21.09.2023 розглядається заява Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 1000-0903-7/75010 від 18.05.2023 (вх. № 9888/23 від 22.05.2023) про визнання грошових вимог до Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» у розмірі 3 352 007, 88 грн.

Грошові вимоги Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області обґрунтовані: розрахунком потреби в капіталізації коштів по Приватному акціонерному товариству «Бориспільський автозавод» для відшкодування шкоди потерпілому на виробництві ОСОБА_1 станом на 20.04.2023; постановою № 32021/2938/259/20 від 06.03.2022 про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; розрахунком перерахованої щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 ; розрахунком витрат на відшкодування шкоди потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (особи, яка має право на страхові виплати в разі втрати годувальника) у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області щодо страхувальника - Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» станом на 20.04.2023; актом № 1 про нещасний випадок від 11.02.2003; випискою з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеню втрат професійної працездатності, потреби у додаткових видах допомоги від 03.06.2003.

Загальна сума вимог Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області становить 3 357 375, 88 грн, з яких:

- 3 352 007, 88 грн капіталізовані платежі по відшкодуванню шкоди внаслідок трудового каліцтва;

- 5 368, 00 грн - судовий збір, сплачений за подання заяви про визнання кредиторських вимог у даній справі.

Ліквідатор банкрута, згідно додаткових пояснень б/н від 10.08.2023, б/н від 20.09.2023 (вх. № 15352/23 від 10.08.2023, вх. № 17902/23 від 20.09.2023) щодо розгляду кредиторських вимог Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, відхилив повністю кредиторські вимоги Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, посилаючись на таке: виконаний заявником розрахунок капіталізованих платежів не відповідає постанові Кабінету Міністрів України № 986 від 04.12.2019, оскільки з розрахунку не можливо встановити яким чином визначалася сума капіталізованих платежів по страховим виплатам, які складові цих витрат та яка формула такого нарахування; заявником не надано доказів, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області, а тому не доведено його право на страхові виплати; спори, пов`язані з вимогами до суб`єкта господарювання, який ліквідується, щодо страхових платежів, капіталізованих на майбутні періоди підлягають розгляду судами адміністративної юрисдикції як такі, що є публічно-правовими та не можуть бути розглянуті у господарському процесі в межах справи про банкрутство.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, боржник Приватне акціонерне товариство «Бориспільський автозавод» як страхувальник перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області, яке з 01.01.2023 є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області (Фонд).

При цьому, на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області перебуває потерпілий ОСОБА_1 , який отримав виробничу травму, працюючи найманим працівником у Приватному акціонерному товаристві «Бориспільський автозавод».

Так, 05.02.2003 із найманим працівником страхувальника - ОСОБА_1 стався нещасний випадок, що підтверджується актом № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1 від 11.02.2003.

Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК від 03.06.2003 ОСОБА_1 встановлено стійку втрату професійної працездатності в розмірі 50 %, у зв`язку з виробничою травмою, від 05.02.2003 та довічно.

Постановою Бориспільського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області № 32021/2938/159/20 від 06.03.2022, враховуючи встановлені факти про те, що потерпілий ОСОБА_1 перебуває на обліку з 18.07.2003, має зареєстрований страховий випадок трудове каліцтво, що стався 05.02.2003, за висновком МСЕК від 03.06.2003 потерпілому встановлено стійку втрату професійної працездатності 50 % та ІІІ групу інвалідності, безстроково, відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», постановлено: призначити потерпілому ОСОБА_1 номер справи 2938, номер випадку 159, перераховану щомісячну страхову виплату в розмірі 9 385, 97 грн; виплати провадити з 01.03.2022, безстроково; щомісячна страхова виплата виплачується щомісячно з наступного місяця після місяця, у якому вона призначена та нарахована, але не пізніше 30 календарних днів з дня прийняття постанови; вважати такою, що втратила чинність, постанову про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 32021/2938/159/19 від 31.03.2021.

Згідно з розрахунком потреби в капіталізації коштів по Приватному акціонерному товариству «Бориспільський автозавод» для відшкодування шкоди потерпілому на виробництві ОСОБА_1 станом на 20.04.2023 та розрахунком витрат на відшкодування шкоди потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (особи, яка має право на страхові виплати в разі втрати годувальника) у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області щодо страхувальника - Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» станом на 20.04.2023 загальна потреба в капіталізації платежів по Приватному акціонерному товариству «Бориспільський автозавод» для відшкодування шкоди потерпілому на виробництві ОСОБА_1 становить 3 352 007, 88 грн. Розрахунок потреби в капіталізації платежів по відшкодуванню шкоди потерпілому на виробництві зроблено за відповідною формулою: розмір щомісячної виплати потерпілому на момент проведення капіталізації, який з 01.03.2023 становить 10 885, 97 грн х на середню очікувану тривалість життя (25,66) х 12 місяців = 3 352 007, 88 грн.

Судом встановлено, що розрахунок капіталізованих платежів здійснено з урахуванням дати народження потерпілого, його віку на дату ліквідації страхувальника, середньої очікуваної тривалості життя для чоловіків за даними таблиці смертності та середньої очікуваної тривалості життя по Україні за 2021 рік, ступеня втрати працездатності, розміру щомісячної страхової виплати до 01.03.2023, коефіцієнту, на який перераховується щомісячна страхова виплата, розміру збільшення в результаті перерахування щомісячних страхових виплати та розміру щомісячної страхової виплати з 01.03.2023.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

За змістом ч. 2 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» терміни «застрахована особа», «страхувальники» та «роботодавці» вживаються у цьому Законі у значеннях, наведених у Законі Україні «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» законодавство про соціальне страхування складається із Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів.

Так, згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону Україні «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхувальники це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» принципами державного соціального страхування, зокрема, є:

- обов`язковість страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом;

- державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав;

- обов`язковість фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом;

- формування та використання страхових коштів на засадах солідарності та субсидування;

- відповідальність роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» роботодавець зобов`язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

За змістом приписів ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до 01.01.2023 Фонд соціального страхування України, а з 01.01.2023 Пенсійний фонд України є уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку.

Пунктом 6 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, платники єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та отримувачі виплат (матеріального забезпечення) є такими, що зареєстровані (взяті на облік) Пенсійним фондом України. Їх перереєстрація не здійснюється.

Відповідно до п. 7 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» стягнення та погашення заборгованості із страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, пенсійне страхування, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у тому числі в судовому порядку, у справах про банкрутство, за виконавчими документами, провадження за якими відкрито до дня набрання чинності цим Законом, здійснюють територіальні органи Пенсійного фонду України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» одним із джерел формування коштів Пенсійного фонду України є капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що страхувальники у разі їх ліквідації не звільняються від фінансування до 01.01.2023 Фонду соціального страхування України, а з 01.01.2023 Пенсійного фонду України шляхом внесення капіталізованих платежів.

Порядок капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 986 від 04.12.2019 (далі Порядок № 986).

Відповідно до п. 3 Порядку № 986 капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.

Згідно з п. 4 Порядку № 986 капіталізація платежів перед застрахованими особами або перед особами, визначеними у ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», розраховується на період, що визначається як різниця між середньою очікуваною тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та віком особи на момент її проведення, та обчислюється щодо кожного платежу.

Пунктами 7, 8 Порядку № 986 передбачено, що капіталізація платежів включає заборгованість страхувальника з виплат, пов`язаних із його зобов`язаннями відшкодувати шкоду, заподіяну життю або здоров`ю застрахованої особи, а саме суми одноразової допомоги, щомісячних виплат втраченого заробітку, витрат на догляд за потерпілим і виплат за листками непрацездатності. У кредиторських вимогах Фонду соціального страхування України до страхувальника, щодо якого розпочато ліквідацію, зазначається сума грошових зобов`язань, обчислена з урахуванням кожного платежу, що підлягає капіталізації. Суми капіталізованих платежів відповідно до зазначених кредиторських вимог у випадках ліквідації страхувальника перераховуються робочому органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, у якому страхувальник перебуває на обліку.

Отже, капіталізація платежів включає як заборгованість страхувальника за попередні роки, так і необхідні подальші платежі для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Тобто, правова природа капіталізації платежів полягає у сплаті страхувальником, який ліквідується, сум грошових зобов`язань, які призначені для забезпечення майбутніх виплат потерпілим особам, здоров`я яких зазнало шкоди під час виконання ними трудових обов`язків.

Системний аналіз приписів ч. 1 ст. 59, ч. 1 ст. 60 Кодексу України з процедур банкрутства у взаємозв`язку з п. 2 ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства, п. 6 ч. 1 ст. 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та положеннями пунктів 3, 4, 7, 8 Порядку № 986 свідчить, що капіталізація виплат майбутніх періодів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю і здоров`ю громадян проводиться саме в період ліквідаційної процедури банкрута, оскільки саме після визнання підприємства банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури підприємницька діяльність підприємства закінчується та строк виконання всіх його грошових зобов`язань вважається таким, що настав.

Отже, капіталізація платежів здійснюється лише у випадку ліквідації юридичної особи - страхувальника, а у справі про банкрутство - лише після визнання боржника банкрутом та відкриття стосовно нього ліквідаційної процедури, адже сума капіталізованих платежів за свою правовою природою не є боргом у вигляді простроченої суми грошових вимог, а є лише здійсненим у ліквідаційній процедурі розрахунком виплат коштів потерпілим майбутніх періодів.

За таких обставин, тільки з моменту визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури платежі, що мають бути виплачені потерпілим в майбутньому, підлягають капіталізації та повинні бути включені до реєстру вимог кредиторів відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки здійснення капіталізації платежів безпосередньо залежить від початку ліквідації господарюючого суб`єкта (введення ліквідаційної процедури).

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи положення ст. 7 та ч. 4 ст. 60 Кодексу України з процедур банкрутства, суд вважає безпідставним твердження ліквідатора банкрута про те, спори, пов`язані з вимогами до суб`єкта господарювання, який ліквідується, щодо страхових платежів, капіталізованих на майбутні періоди підлягають розгляду судами адміністративної юрисдикції як такі, що є публічно-правовими та не можуть бути розглянуті у господарському процесі в межах справи про банкрутство.

Щодо посилання ліквідатора на те, що заявником не надано доказів, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області, а тому не доведено його право на страхові виплати, а також на те, що виконаний заявником розрахунок капіталізованих платежів не відповідає постанові Кабінету Міністрів України № 986 від 04.12.2019, оскільки з розрахунку не можливо встановити яким чином визначалася сума капіталізованих платежів по страховим виплатам, які складові цих витрат та яка формула такого нарахування, суд зазначає таке.

Відповідно до наявних у матеріалах справи документів, зокрема, постанови № 32021/2938/259/20 від 06.03.2022 про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», вбачається, що потерпілий ОСОБА_1 перебуває на обліку з 18.07.2003, має зареєстрований страховий випадок трудове каліцтво, що стався 05.02.2003, за висновком МСЕК від 03.06.2003 потерпілому встановлено стійку втрату професійної працездатності 50 % та ІІІ групу інвалідності, безстроково.

Пунктом 6 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, платники єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та отримувачі виплат (матеріального забезпечення) є такими, що зареєстровані (взяті на облік) Пенсійним фондом України. Їх перереєстрація не здійснюється.

Отже, з вищезазначеного вбачається, що твердження ліквідатора про те, що заявником не надано доказів про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області, а тому не доведено його право на страхові виплати, спростовується матеріалами справи та нормами чинного законодавства.

Згідно з ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.

Якщо на час звернення за страховою виплатою неможливо отримати інформацію про заробітну плату потерпілого до ушкодження здоров`я, сума страхової виплати визначається за чинною на час звернення тарифною ставкою (окладом) за професією (посадою) на підприємстві (в галузі), на якому працював потерпілий, або за відповідною тарифною ставкою (окладом) подібної професії (посади), але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день звернення.

Перерахування сум страхових виплат проводиться відповідно до частини другої статті 31 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щомісячні страхові виплати підлягають перерахуванню щороку, з 1 березня, на коефіцієнт, що враховує показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати (доходу) в Україні.

Коефіцієнт перерахунку щомісячних страхових виплат відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначеного відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

За наявності фінансових можливостей бюджету уповноваженого органу управління розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для здійснення перерахування, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення.

Розмір такого збільшення визначається у межах бюджету уповноваженого органу управління за рішенням Кабінету Міністрів України.

Визначена раніше сума щомісячної страхової виплати не підлягає зменшенню.

Статтею 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.

Територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій: 1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами; 2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності; 3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат; 4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат; 5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання; 6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання; 7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання; 8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів; 9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи; 10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.

Відповідно до п. 3 Порядку № 986 капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.

Згідно з п. 4 Порядку № 986 капіталізація платежів перед застрахованими особами або перед особами розраховується на період, що визначається як різниця між середньою очікуваною тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та віком особи на момент її проведення, та обчислюється щодо кожного платежу таким чином: 1) щомісячні страхові виплати втраченого заробітку - з урахуванням середньомісячного заробітку та ступеня втрати професійної працездатності; 2) витрати на догляд за потерпілим відповідно до медичного висновку - згідно з нормами, встановленими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» здійснення страхових виплат і надання соціальних послуг припиняються: 1) якщо потерпілим є особа, якій оформлено документи для виїзду за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що страхові виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від реабілітації у сфері охорони здоров`я чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) у разі смерті отримувача страхових виплат; 7) у разі добровільної відмови від страхової виплати потерпілим або особами, які мають право на страхові виплати в разі смерті потерпілого; 8) в інших випадках, передбачених законом.

Як вже зазначалося вище, постановою Бориспільського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області № 32021/2938/159/20 від 06.03.2022, враховуючи встановлені факти про те, що потерпілий ОСОБА_1 перебуває на обліку з 18.07.2003, має зареєстрований страховий випадок трудове каліцтво, що стався 05.02.2003, за висновком МСЕК від 03.06.2003 потерпілому встановлено стійку втрату професійної працездатності 50 % та ІІІ групу інвалідності, безстроково, відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», прийнято рішення: призначити потерпілому ОСОБА_1 номер справи 2938, номер випадку 159, перераховану щомісячну страхову виплату в розмірі 9 385, 97 грн; виплати провадити з 01.03.2022, безстроково; щомісячна страхова виплата виплачується щомісячно з наступного місяця після місяця, у якому вона призначена та нарахована, але не пізніше 30 календарних днів з дня прийняття постанови; вважати такою, що втратила чинність, постанову про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 32021/2938/159/19 від 31.03.2021.

Згідно з розрахунком потреби в капіталізації коштів по Приватному акціонерному товариству «Бориспільський автозавод» для відшкодування шкоди потерпілому на виробництві ОСОБА_1 станом на 20.04.2023 та розрахунком витрат на відшкодування шкоди потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (особи, яка має право на страхові виплати в разі втрати годувальника) у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області щодо страхувальника - Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» станом на 20.04.2023 загальна потреба в капіталізації платежів по Приватному акціонерному товариству «Бориспільський автозавод» для відшкодування шкоди потерпілому на виробництві ОСОБА_1 становить 3 352 007, 88 грн. Розрахунок потреби в капіталізації платежів по відшкодуванню шкоди потерпілому на виробництві зроблено за відповідною формулою: розмір щомісячної виплати потерпілому на момент проведення капіталізації, який з 01.03.2023 становить 10 885, 97 грн х на середню очікувану тривалість життя (25,66) х 12 місяців = 3 352 007, 88 грн.

Судом встановлено, що розрахунок капіталізованих платежів здійснено з урахуванням дати народження потерпілого, його віку на дату ліквідації страхувальника, середньої очікуваної тривалості життя для чоловіків за даними таблиці смертності та середньої очікуваної тривалості життя по Україні за 2021 рік, ступеня втрати працездатності, розміру щомісячної страхової виплати до 01.03.2023, коефіцієнту, на який перераховується щомісячна страхова виплата, розміру збільшення в результаті перерахування щомісячних страхових виплати та розміру щомісячної страхової виплати з 01.03.2023.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається і судом не було встановлено припинення згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ОСОБА_1 страхових виплат.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що посилання ліквідатора на те, що виконаний заявником розрахунок капіталізованих платежів не відповідає постанові Кабінету Міністрів України № 986 від 04.12.2019, оскільки з розрахунку не можливо встановити яким чином визначалася сума капіталізованих платежів по страховим виплатам, які складові цих витрат та яка формула такого нарахування є безпідставним, недоведеним, спростовується матеріалами справи та нормами чинного законодавства.

Отже, керуючись ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства, суд визнає повністю кредиторські вимоги Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» на загальну суму 3 357 375, 88 грн, з яких: 5 368, 00 грн (судовий збір) перша черга задоволення вимог кредиторів та 3 352 007, 88 грн - друга черга задоволення вимог кредиторів.

Керуючись статтями 2, 45, 60, 64 Кодексу України з процедур банкрутства та статтями 73-79, 86, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати вимоги Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Приватного акціонерного товариства «Бориспільський автозавод» у розмірі 3 357 375, 88 грн, з яких: 5 368, 00 грн перша черга задоволення вимог кредиторів та 3 352 007, 88 грн - друга черга задоволення вимог кредиторів.

2. Копію даної ухвали направити учасникам у справі про банкрутство.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 27.09.2023.

Суддя Т.В. Лутак