УХВАЛА

м. Київ

02.10.2023Справа № 910/15165/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Весмар»

до Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-естонське підприємство фірма «Вибір»

про розірвання договору позички нежитлових будівель

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Весмар» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-естонське підприємство фірма «Вибір» про розірвання договору позички нежитлових будівель.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором позички нежитлових будівель від 30.03.2015, в частині використання нежитлових приміщень за їх цільовим призначенням та їх утримання в належному санітарному стані.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про необхідність передачі позовної заяви на розгляд Господарського суду Чернігівської області, з огляду на наступне.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є розірвання Договору позички нежитлових будівель від 30.03.2015, предметом якого є безоплатне користування нерухомими майном, а саме: будівлею № 31 на вул. Носівський Шлях, в місті Ніжин, Чернігівської області.

Частиною 3 статті 30 Господарського процесуально кодексу України передбачено, що спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

За визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука "з приводу" означає "у зв`язку з чим-небудь", тому словосполучення "з приводу нерухомого майна" треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном.

Отже, слід дійти висновку, що за правилами Господарського процесуально кодексу України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №910/10647/18.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 у справі №911/2390/18 вказала, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині 3 статті 30 Господарського процесуально кодексу України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Як зазначено в постановах Верховного суду від 23.01.2018 у справі №460/4286/16-ц та від 16.05.2018 у справі №640/16548/16-ц до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Тому до спорів, предметом яких є розірвання договору, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини 3 статті 30 Господарського процесуально кодексу України.

Як вбачається із п. 1.1 Договору позички нежитлових будівель від 30.03.2015 предметом безоплатного користування є нерухоме майно, що розташоване за адресою: Чернігівська обл., м. Ніжин, вул. Носівський Шлях, 31..

Оскільки правила виключної підсудності поширюються на означений спір щодо розірвання Договору позички нежитлових будівель від 30.03.2015, передане за яким нерухоме майно розташоване у Чернігівській області, то спір у цій справі за правилами виключної підсудності підлягає розгляду Господарським судом Чернігівської області.

У відповідності до вимог статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Весмар» до Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-естонське підприємство фірма «Вибір» про розірвання договору позички нежитлових будівель підлягає направленню до Господарського суду Чернігівської області за виключною підсудністю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 31, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Весмар» до Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-естонське підприємство фірма «Вибір» про розірвання договору позички нежитлових будівель передати за виключно підсудністю до Господарського суду Чернігівської області.

Ухвала набирає законної сили 02.10.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.А. Грєхова