ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2023м. ДніпроСправа № 904/3392/23
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРМОЛІТ-ІНВЕСТ"

до Приватного акціонерного товариства "СУХА БАЛКА"

про стягнення суми 3% річних та суми інфляційних втрат

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 278 548,52 грн. неустойки за Договором поставки № 21-РА 2020 від 28.11.2019.

У відзиві на позов, Відповідач стверджує, що нараховані штрафні санкції є неправомірними, оскільки їх розрахунок здійснений після того, як Відповідачем виконано рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2023 у справі № 904/4346/22. Так, за своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб. Статтею 11 ЦК України передбачено, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечить, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).

Позивач відповідь на відзив не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2020 сторони уклали Договір № 11/2020/ПР (далі Договір), за п. 1.1. якого Постачальник (Позивач) зобов`язується передати Покупцю (Відповідачеві) продукцію (далі товар), а Покупець зобов`язується прийняти у власність і оплатити товар на передбачених цим Договором умовах.

Номенклатурний перелік, асортимент, кількість, ціна, вартість товару та інші умови узгоджуються сторонами в специфікаціях (додатках), які після їх підписання є невід`ємною частиною цього Договору. При зазначенні переліку, асортименту в специфікаціях (додатках) обов`язково указується код УКТ ЗЕД, товару з дотриманням наступних вимог:

- при придбанні товарів, вироблених в України (крім підакцизних), вказується не менш як 4 перших символів коду УКТ ЗЕД;

- при придбанні товарів, імпортованих в Україну та підакцизних, вказується 10 символів коду УКТ ЗЕД (п.1.2. Договору).

Загальна вартість Договору визначається вартістю всіх специфікацій (додатків), підписаних по цьому Договору, які є невід`ємною частиною Договору (п. 3.2. Договору).

Цей Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором. Моментом підписання Договору є дата, зазначена у верхньому правому куті на першій сторінці цього Договору (п. 13.5 Договору в редакції додаткової угоди № 1 від 31.12.2021).

Між сторонами підписано специфікацію № 6 від 11.10.2021 на загальну суму 340 932,00 грн.

Позивач виставив Відповідачеві рахунок на оплату № 158 від 18.11.2021 на суму 340 932,00 грн.

На виконання умов Договору Позивач поставив Відповідачеві товар на загальну суму 340 932,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 158 від 18.11.2021.

За твердженням Позивача, Відповідач частково оплатив надані послуги, у розмірі 200 000,00 грн.

ТОВ "ТЕРМОЛІТ-ІНВЕСТ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з ТОВ "СУХА БАЛКА" 140 932,00 грн. основного боргу, 21 048,85 грн. пені за період 29.12.2021 29.06.2022, 4 177,41 грн. 3 % річних за період 29.12.2021 30.10.2022, 32 958,17 грн. індексу інфляції за період січень 2022 року вересень 2022 року. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2023 у справі № 904/4346/22, залишеним без змін постановою від 12.05.2023 Центрального апеляційного господарського суду, позов задоволено, стягнуто з ТОВ "СУХА БАЛКА" на користь ТОВ "ТЕРМОЛІТ-ІНВЕСТ" 140 932,00 грн. - основного боргу, 21 048,85 грн. пені, 4 177,41 грн. 3 % річних, 32 958,17 грн. індексу інфляції.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Фактично оплату товару здійснено в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, у справі № 904/4346/22 01.06.2023, що підтверджується інформаційним повідомленням № 29844 від 01.06.2023.

З посиланням на ст. 625 ЦК України, Позивач на прострочений борг нарахував Відповідачеві 2 467,28 грн. 3 % річних за період з 31.10.2022 по 31.05.2023, 7 339,74грн. індексу інфляції за період з листопада 2022 по травень 2023.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є обґрунтованість нарахування стягуваних сум на прострочений борг.

Відносини, що виникли між сторонами у справі є господарськими, тому, згідно зі ст.4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Частиною 1 ст. 232 ГПК України передбачено, що судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ч.1 ст. 18 ГПК України).

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач позов заперечує з наведених вище підстав.

Перевіривши доводи і докази сторін, суд погоджується з Позивачем.

Так, наданими сторонами доказами (Договір, Специфікація, видаткова накладна, рахунок-фактури, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2023 у справі № 904/4346/22) підтверджено факт поставки товару Позивачем Відповідачеві та несвоєчасний розрахунок Відповідачем за поставлений Позивачем товар.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2023 у справі № 904/4346/22 позов задоволено, стягнуто з ТОВ "СУХА БАЛКА" на користь ТОВ "ТЕРМОЛІТ-ІНВЕСТ" 140 932,00 грн. - основного боргу, 21 048,85 грн. пені, 4 177,41 грн. 3 % річних, 32 958,17 грн. індексу інфляції.

Судом встановлено, що Відповідач, навіть за наявності рішення суду, добровільно не розрахувався з Позивачем, а кошти примусово стягнуті ДВС.

Перевіривши розрахунки Позивача, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", судом встановлено, що розрахунки проведено правильно.

Заперечення Відповідача щодо стягнення 3 % річних та індексу інфляції за неналежне виконання рішення суду, не відповідають дійсності, оскільки предметом позову є стягнення індексу інфляції і річних за неналежне виконання Відповідачем Договору № 11/2020/ПР від 01.07.2020, передбачених ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання за інший період, ніж стягнуто у справі № 904/4346/22.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у справі слід покласти на Відповідача.

Оскільки Позивач у позовній заяві повідомив про очікувані (попередні) витрати на правничу допомогу, це питання не розглядається судом.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "СУХА БАЛКА" (50029, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, буд. 5, код 00191329) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРМОЛІТ-ІНВЕСТ" (50005, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 63, код 42009257) 2 467,28 грн. 3 % річних, 7 339,74 грн. індексу інфляції, 2 684,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України

Суддя С.Г. Юзіков