СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року м. Харків Справа № 922/890/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Радіонова О.О., суддя Склярук О.І.

секретар судового засідання Семченко Ю.О.

за участю представників сторін:

позивача не з`явились

відповідача не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (вх.№1571Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 05.07.2023

у справі №922/890/23 (суддя Жельне С.Ч., повний текст рішення підписано 14.07.2023)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ТЕК-Україна", м.Кам`янець-Подільський, Хмельницька область

до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", м.Харків

про стягнення коштів 1.455.398,08 грн

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "ТД ТЕК-Україна" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", в якому просить суд стягнути на свою користь 1.069.928,00 грн основного боргу, 317.657,92 грн. інфляційних витрат, 53.496,40 грн, пені, 14.315,76 грн. 1% річних. Позов обґрунтований неналежним виконанням умов Договорів поставки №238-03/1047 від 15.03.2021, №238-03/1085 від 21.07.2021, №238-03/1099 від 15.09.2021 права та обов`язки за якими від Замовника відповідач набув з 01.12.2021 за змістом укладених між сторонами Додаткових угод №1, №2, від 01.12.2021 до вищевказаних договорів.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.07.2023 у справі №922/890/23 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з АТ "Українські енергетичні машини" (61037, м.Харків, пр.Героїв Харкова, 199; ) на користь ТОВ (32300, Хмельницька область, м. Кам`янець-Подільський, пр. Грушевського, буд.31/2; ) основний борг 1.069.928,00 грн, інфляційні витрати 317.657,92 грн, пеню 53.496,40 грн, 1% річних 14.315,76 грн та витрати по сплаті судового збору 21.830,97 грн.

Відповідач з вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким позивачу ТОВ «ТД ТЕК-Україна» у задоволені позову в справі №922/890/23 відмовити повністю через пред`явлення позову до неналежного відповідача.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- судом першої інстанції було визнано встановленими ті обставини, які насправді не були доведені Позивачем;

- зроблено висновок про задоволення позовних вимог, який не відповідає фактичним обставинам справи і не відповідає наданим на розгляд суду доказам,

- не було застосовано закони, які підлягали застосуванню, а саме ч.8 ст.4 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», ч. 4 ст. 91, ч. 1, 5 ст. 104, ч.ч. 2-4 ст. 107 Цивільного кодексу України, ч. 4 ст. 75, ст. 77 ГПК України. А застосування даних законів має наслідком відмову в позові, в разі його пред`явлення.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2023 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Радіонова О.О.,Склярук О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.08.2023 апеляційну скаргу АТ "Українські енергетичні машини" залишено без руху, в зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору у відповідному розмірі.

17.08.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду апелянт направив клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги разом з платіжним документом про сплату судового збору у відповідному розмірі.

Разом з цим, 21.08.2023 через систему Електронний суд апелянт направив заяву про зупинення дії оскаржуваного рішення Господарського суду Харківської області від 05.07.2023 у справі №922/890/23 на час апеляційного провадження, мотивуючи його тим, що 04.08.2023 Господарським судом Харківської області у системі "Електронний суд" було зроблено позначку про дату набрання рішенням суду першої інстанції законної сили - 04.08.2023, і видано наказ на примусове виконання цього рішення. Наразі приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. відкрито виконавче провадження №72575821 від 19.08.2023 про стягнення на користь ТОВ "ТД ТЕК-УКРАЇНА" із Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" грошових коштів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Українські енергетичні машини"; встановлено строк до 11.09.2023 (включно) для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України; запропоновано учасникам справи до 11.09.2023 (включно) надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копії та доданих до них документів інших учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 Господарського процесуального кодексу України; призначено справу до розгляду на 25.09.2023; зупинено дію рішення Господарського суду Харківської області від 05.07.2023 у справі №922/890/23. Явку сторін в судове засідання визнано не обов`язковою.

На виконання вимог ухвали суду з Господарського суду Харківської області до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/890/23.

Від ТОВ "ТД ТЕК-Україна" до Східного апеляційного господарського суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 05.07.2023 у справі №922/890/23 залишити без змін, проводити розгляд справи без участі позивача. При цьому позивач зазначив, що апелянт не оскаржуючи факти встановлені рішенням суду (не піддаючи їх сумнівам відповідності) стверджує про факт неналежності відповідача по справі, проте така позиція викликана бажання затягнути розгляд справи, оскільки апелянт залишає поза увагою факт правонаступництва, який відбувся не в силу закону, а в силу договору через підписання низки додаткових угод до спірних договорів, за якими відповідач прийняв на себе зобов`язання належним чином виконувати зобов`язання за основними договорами.

Учасники справи (повноважні представники) про час та місце судового засідання повідомлялись шляхом направлення на їх поштові адреси, що наявні у матеріалах справи (повідомлені учасниками справи шляхом зазначення у документах, які надавались до суду).

Згідно із Законом України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення (включаючи ухвали суду господарського суду про відкриття провадження у справі) є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання (ст. 2). Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень; суд вносить до Реєстру всі судові рішення, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту (ст. 3). Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ст. 4).

Ухвали суду у даній справі розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що підтверджується даними вказаного Реєстру, який є відкритим. Тобто, ухвала суду від 22.08.2023 оприлюднена на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 24.08.2023 і з цього моменту стала загальнодоступною для ознайомлення.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції було вчинено всі належні та допустимі заходи направленні на повідомлення учасників справи про час та місце судового засідання. Суд визнавав явку представників сторін необов`язковою та повідомляв, що їх нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників), а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, явка їх представників у судове засідання не визнавалась обов`язковою, судова колегія, порадившись, ухвалила здійснити розгляд заяви за відсутності представників позивача та відповідача у даному судовому засіданні.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст.269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, між ТОВ «ТД ТЕК-Україна» (позивач по справі, постачальник за договором) та АТ "Завод" Електроважмаш" (замовник по справі) були укладені Договори №238-03/047 від 15.03.2021, №238-03/1085 від 21.07.2021 та №238-03/1099 від 15.09.201 з аналогічним змістом, відповідно до умов яких, Постачальник зобов`язався поставити продукцію, вказану у Специфікації №1 (Додаток 1 до Договору) у власність Замовника, а Замовник в свою чергу зобов`язався прийняти таку продукцію та оплатити її в порядку передбаченому договором.

Іншими умовами договору та додатками до нього визначено:

- найменування, номенклатура, кількість та ціна за одиницю продукції, а також код і назва, відповідно до Національного класифікатора України ДК 016:2010 "Державний класифікатор продукції та послуг", затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №457 від 11.10.2010 та до Національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник ", затверджений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23.12.2015 №1749, зазначаються у Специфікації №1 (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною Договору (п. 1.2 договорів);

- право власності на продукцію переходить до Замовника з моменту її фактичної поставки від Постачальника (п. 2.4 договорів);

- замовник здійснює оплату продукції протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту здійснення поставки продукції та прийняття її за кількістю та якістю (п. 4.1);

- замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату продукції на умовах цих Договорів (п. 5.1 договорів).

Постачальник належним чином виконав взяті на себе за вказаними договорами зобов`язання та поставив обумовлену продукцію.

В свою чергу Замовник (АТ «Електроважмаш») продукцію від позивача отримав, що підтверджується складеними та підписаними сторонами наступними видатковими накладними та рахунками на оплату, проте розрахувався не повністю, а саме:

- за договором №238-03/1047 від 15.03.2021 отримано продукцію за видатковою накладною №РН-0000486 від 05.08.2021 на суму 227.010,00 грн та виставлено рахунок на оплату №СФ-0000581 від 15.07.2021. Замовник розрахувався за поставлену продукцію не у повному обсязі, а саме на суму 117.010,00 грн.

- за договором №238-03/1085 від 21.07.2021 отримано продукцію за видатковою накладною №РН-0000503 від 12.08.2021 на суму 311.328,00 грн, №РН-0000667 від 06.10.2021 на суму 337.272,00 грн та виставлено відповідні рахунки на оплату №СФ-0000582 від 15.07.2021, №СФ-0000702. За поставлену продукцію замовник не розрахувався.

- за договором №238-03/1099 від 15.09.2021 отримано продукцію за видатковою накладною №РН-0000668 від 06.10.2021 на суму 311.328,00 грн та виставлено відповідний рахунок на оплату №СФ-0000703 від 27.08.2021. За поставлену продукцію замовник не розрахувався.

Загальна вартість неоплаченої Замовником продукції за Договорами складає 1.069.928,00 грн.

01.12.2021 між ТОВ "ТД ТЕК-Україна" та АТ «Українські енергетичні машини» (відповідачем) було укладено додаткові угоди №1, 2 до Договорів №238-03/1047 від 15.03.2021, №238-03/1085 від 21.07.2021, №238-03/1099 від 15.09.2021 де п.1 вказаних додаткових угодах сторонами обумовлено, що у зв`язку із затвердженням та підписанням 01.12.2021 передавального акту між АТ «Завод «Електроважмаш» та АТ «Українські енергетичні машини» усі права та обов`язки Замовника за вищевказаними Договорами переходять до АТ «Укренергомашини» з 01.12.2021.

Неповне розрахування за поставлену продукцію свідчить про порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, як постачальника, і стало підставою для звернення його до господарського суду про стягнення заборгованості за спірними договорами з урахуванням додаткових угод з АТ Укренергомашини, як правонаступника АТ «Завод «Електроважмаш».

Господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, яким задовольнив позовні вимоги, зазначив, що відповідачем не надано доказів того, що поставлений товар, згідно видаткових накладних, за якими здійснюється стягування грошових коштів, був оплачений в повному обсязі. Судом проаналізовані надані видаткові накладні та рахунки до них та встановлено, що за договором поставки сплачено 117.010,00 грн, в той час як вартість неоплаченої поставки складає 1.069.928,00 грн. Крім того, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат та пені, суд дійшов висновку, що він зроблений вірно та задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Так, за змістом статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 626, частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

У статті 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Приписами частин першої, другої статті 712 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з вимогами частини першої статті 265 Господарського кодексу України, визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, позивачем поставка продукції замовнику за Договорами №238-03/1047 від 15.03.2021, №238-03/1085 від 21.07.2021, №238-03/1099 від 15.09.2021 підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладним №РН-0000486 від 05.08.2021 на суму 227.010,00 грн, №РН-0000503 від 12.08.2021 на суму 311.328,00 грн, №РН-0000667 від 06.10.2021 на суму 337.272,00 грн., №РН-0000668 від 06.10.2021 на суму 311.328,00 грн.

Строк виконання замовником своїх зобов`язань за Договорами №238-03/1047 від 15.03.2021, №238-03/1085 від 21.07.2021, №238-03/1099 від 15.09.2021 щодо оплати поставленої продукції, визначений п.4.1, та є таким, що настав.

Проте, не сплаченою залишилась заборгованість за поставлений товар в розмірі 1.069.928,00 грн.

Як в суд першої інстанції, так і в суд апеляційної інстанції відповідач не надав доказів того, що поставлений товар, згідно видаткових накладних, за якими здійснюється стягування грошових коштів, був оплачений.

Колегією суду були досліджені та проаналізовані надані до суду видаткові накладні та розрахунки до них і було встановлено за договорами поставки сплачено 117.010,00 грн, а загальна сума поставки складає 1.186.938,00 грн, тобто позивачем правильно здійснено обрахунок заборгованості та заявлено до стягнення основну суму боргу у розмірі 1.069.928,00 грн. Видаткові накладні складені належним чином, скріплені підписами та печатками сторін.

З приводу доводів апеляційної скарги, зокрема щодо посилання відповідача на те, що АТ Українські енергетичні машини є неналежним відповідачем по справі, оскільки як на час подання позову до суду, так і на даний час, відомості відносно того, що АТ «Завод Електроважмаш» припинено та АТ «Українські енергетичні машини» є правонаступником останнього - в ЄДРЮО відсутні, колегія суддів зазначає наступне.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 01.12.2021між ТОВ "ТД ТЕК-Україна" та АТ «Українські енергетичні машини» (відповідачем) було укладено додаткові угоди №1, 2 до Договорів №238-03/1047 від 15.03.2021, №238-03/1085 від 21.07.2021, №238-03/1099 від 15.09.2021 де п.1 вказаних додаткових угодах сторонами обумовлено, що у зв`язку із затвердженням та підписанням 01.12.2021 передавального акту між АТ «Завод «Електроважмаш» та АТ «Українські енергетичні машини» усі права та обов`язки Замовника за вищевказаними Договорами переходять до АТ «Українські енергетичні машини» з 01.12.2021.

Таким чином, відповідач, уклавши 01.12.2021 додаткові угоди з позивачем до Договорів №238-03/1047 від 15.03.2021, №238-03/1085 від 21.07.2021, №238-03/1099 від 15.09.2021 підтвердив, що ознайомлений з усіма їх умовами, повністю розуміє, погоджується з ними та зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Отже, з наведеного вбачається, що відповідач взяв на себе зобов`язання за спірними договорами не в силу правонаступництва, яке відбулося по закону, а в силу підписання низки додаткових угод до спірних договорів, за якими прийняв на себе зобов`язання належним чином виконувати зобов`язання за основними договорами.

Тож висновок суду першої інстанції про наявність у справі достатніх правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості є обгрунтованим та вірним.

Крім основної суми заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача суму 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Відповідно п.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Пунктом 10.5 Договорів сторони перебачили, що за порушення виконання строку оплати, передбаченого умовами договору, Постачальник має право вимагати оплату 1% річних та індексу інфляції.

Відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано 317.657,92 грн, 1% річних 14.315,76 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.10.4 Договорів за порушення виконання строку оплати, передбаченого умовами договору, Постачальник має право пред`явити Замовнику вимогу про сплату пені в розмірі 0,1 від суми простроченої оплати за кожен день прострочення, але не більше 5% від несплаченої суми.

Тож, відповідачу нараховано 53.496,40 грн пені.

Здійснивши перерахунок річних та інфляційних суд встановив, що позовні вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю. Перевірка правильності розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, пені здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт".

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду вважає висновки Господарського суду Харківської області законними та обґрунтованими. При цьому, доводи скаржника в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 240, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 05.07.2023 у справі №922/890/23 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03.10.2023

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя О.О. Радіонова

Суддя О.І. Склярук