ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20 вересня 2023 року Справа № 903/853/23

Господарський суд Волинської області в складі судді Дем`як В. М., за участю секретаря судового засідання Мартинюк І.О., розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕНІКС ГРЕЙН» (20302, Черкаська область, місто Умань, вулиця Гонти, будинок 3, )

до відповідача: Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка (45726, Волинська область, Горохівський район, село Губин Перший, )

про стягнення 368 354, 26 грн.

Представники сторін:

від позивача: не прибули;

від відповідача: Овчарук Андрій Олександрович

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕНІКС ГРЕЙН» звернулося до Господарського суду Волинської області до відповідача Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка про стягнення 368 354, 26 грн. заборгованості в т.ч. 342 702 грн. - основного боргу, 25 652, 26 грн. - пені та 5525, 32 грн. витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем договору поставки №ПК-1066 від 08.06.2023, в частині своєчасної оплати.

Ухвалою від 16.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 31.08.2023 зустрічну позовну заяву Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка повернуто заявнику.

Ухвалою суду від 31.08.2023 заяву Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка про забезпечення доказів повернуто заявнику.

Ухвалою суду від 01.09.2023 постановлено здійснити перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 20.09.2023.

Представник позивача у судове засідання не прибув, через відділ документального забезпечення та контролю суду подав відповідь на відзив за вх.№ 01-75/5236/23 від 04.09.2023 у якому просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача через відділ документального забезпечення та контролю суду подав:

- відзив на позовну заяву за вх.№ 01-75/5095/23 від 29.08.2023, у якому просить суд не брати до уваги додатки (надані у копіях) до первісної позовної заяви на підставі абз. 2 ч. 6 ст. 91 ГПК України та/або ч.9 ст. 80 ГПК України та у задоволенні позовної заяви відмовити повністю;

- зустрічний позов за вх.№ 01-52/1054/23 від 29.08.2023 ( ухвалою суду від 31.08.2023 повернутий заявнику);

- заяву про забезпечення доказів за вх.№ 01-74/1317/23 від 29.08.2023 (ухвалою суду від 31.08.2023 повернута заявнику);

- заяву із обґрунтуванням заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження за вх.№ 01-75/5096/23 від 29.08.2023 ( вирішена ухвалою суду від 01.09.2023);

- клопотання про визнання зловживанням процесуальними правами дій позивача та застосування до нього заходів процесуального примусу (штрафу), а також залишення позову без розгляду за вх.№ 01-75/5097/23 від 29.08.2023, у якому просить суд визнати дії позивача щодо зазначення у позовній заяві не вірної адреси електронної пошти відповідача та/або зазначення у позовній заяві номеру засобів зв`язку - зловживанням процесуальними правами, оскільки адреса електронної пошти та вказаний телефонний номер у позовній заяві не зазначені у жодному з двосторонніх документів. Крім цього просить суд залишити без розгляду позовну заяву з вище наведених підстав;

- заперечення на відповідь на відзив за вх.№ 01-75/5446/23 від 14.09.2023, у якому просить суд не брати до уваги додатки (надані у копіях) до первісної позовної заяви із підстав наведених у відзиві на позовну заяву; на підставі ст. 72 ГПК України допустити з ініціативи суду перекладача, оскільки копія акту звірки взаєморозрахунків, що долучена позовної заяви частково викладена російською мовою; у задоволенні позовної заяви відмовити повністю та зменшити розмір заявленої до стягнення пені, як це було визначено відзивом на позов (у випадку задоволення позовних вимог зокрема у частині стягнення пені).

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав клопотання про визнання зловживанням процесуальними правами дій позивача та застосування до нього заходів процесуального примусу (штрафу), а також залишення позову без розгляду за вх.№ 01-75/5097/23 від 29.08.2023 та заперечення на відповідь на відзив за вх.№ 01-75/5446/23 від 14.09.2023.

Щодо клопотання про визнання зловживанням процесуальними правами дій позивача та застосування до нього заходів процесуального примусу (штрафу), а також залишення позову без розгляду за вх.№ 01-75/5097/23 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у разі зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству (п. 2 ч. 1 ст. 135 ГПК України).

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що позивач, вказуючи адресу електронної пошти та номер засобів зв`язку відповідача, яка не визначена жодним двостороннім документом, намагався створити для суду умови для неналежного повідомлення ПОСП ім. І. Франка про розгляд даної справи та як наслідок унеможливлення принципу змагальності сторін при розгляді спору, відтак доводить, що протиправні дії позивача слід визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати до відповідної особи заходи процесуального примусу у вигляді штрафу за зловживання процесуальними правами.

У клопотанні відповідач просить суд визнати дії позивача щодо зазначення у позовній заяві адреси електронної пошти відповідача: pasko@frапkо.in.uа та телефонного номеру - зловживанням процесуальними правами; застосувати до відповідача заходи процесуального примусу у вигляді штрафу (конкретний розмір штрафу на розсуд господарського суду) та залишити без розгляду позовну заяву позивача на підставі ч. 3 ст. 43 ГПК України.

За змістом частини 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17).

Відповідно до пункту 11 частини 3 статті 2 ГПК України однією із основних засад господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до п.3 ч.2, ч. 3 ст.43 ГПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Водночас, у вирішенні питання про визнання тих чи інших дій зловживанням процесуальними правами позиція учасника справи є важливою, але не вирішальною, оскільки законодавець відносить відповідні повноваження до виключної компетенції судів. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11.12.2019 по справі № 58/505, від 28.04.2020 по справі №910/6245/19.

Розглянувши клопотання відповідача про визнання зловживанням процесуальними правами дій позивача та застосування до нього заходів процесуального примусу (штрафу), а також залишення позову з цієї підстави без розгляду, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, у зв`язку із його безпідставністю, оскільки не вбачає зловживанням дії позивача щодо зазначення у позовній заяві адреси електронної пошти та телефонного номеру відповідача, яка не визначена жодним двостороннім документом.

Судом встановлено, що ухвала суду про відкриття провадження у справі від 16.08.2023 була надіслана відповідачу на його поштову адресу, зазначену у позовній заяві та отримана останнім, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

За таких обставин, сам факт зазначення в позовній заяві хибних на думку відповідача адреси електронної пошти та телефонного номеру, не потягло за собою, будь-якого, негативного наслідку щодо процесуального обов`язку суду повідомити відповідача про розгляд справи судом.

Доказів про зазначення позивачем хибного адресу електронної пошти та телефонного номеру з мотивів умислу, відповідачем також не подано.

Крім цього, у запереченні на відповідь на відзив за вх.№ 01-75/5446/23 від 14.09.2023 відповідач просить суд на підставі ст. 72 ГПК України допустити з ініціативи суду перекладача, оскільки копія «Акта сверки взаиморасчетов», що долучена до позовної заяви частково викладена російською мовою та ні керівник, ні залучені представники у необхідній мірі не володіють російською мовою, щоб самостійно здійснити його переклад.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 10 ГПК України, господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 72 ГПК України передбачено, що перекладачем є особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється судочинство, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного чи письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими. Перекладач допускається ухвалою суду за заявою учасника справи або призначається з ініціативи суду.

Як вбачається із переліку документів доданих до позовної заяви, позивачем долучено зокрема АКТ звірки. При цьому зазначений акт «Акт сверки взаиморасчетов» викладений російською мовою (а.с. 32).

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим, а лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Він відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій (поставки, надання послуг тощо), оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.04.2018 р. у справі № 905/1198/17; від 24.10.2018р. у справі № 905/3062/17; від 05.03.2019 р. у справі № 910/1389/18 та від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17.

Крім цього, вказаний документ, складений позивачем одноосібно та не підписаний відповідачем.

Отже, акт взаєморозрахунків, що долучений позивачем до позовної заяви та який відповідач просить перекласти не є первинним бухгалтерським обліковим документом та належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, відтак у задоволенні допуску перекладача з ініціативи суду до участі у справі слід відмовити, оскільки здійснення виклику останнього у судове засідання не вбачається таким, що має процесуальну доцільність при вирішенні даного спору.

Водночас, позивач не позбавлений права надати суду акт звірки взаєморозрахунків перекладений на українську мову.

Також у відзиві на позовну заяву за вх.№ 01-75/5095/23 від 29.08.2023 та запереченні на відповідь на відзив за вх.№ 01-75/5446/23 від 14.09.2023 відповідач зазначає, що ставить під сумнів усі копії документів, що додані до позовної заяви та просить суд не брати до уваги додатки (надані у копіях) до первісної позовної заяви на підставі абз. 2 ч. 6 ст. 91 ГПК України та/або ч.9 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 91 ГПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Оскільки відповідач ставить під сумнів усі копії документів, що додані до позовної заяви, суд вважає за необхідне зобов`язати позивача надати суду їх оригінали.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відкладення судового засідання.

Частиною 2 статті 216 ГПК України встановлено, що якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути відкладено в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Згідно ч. 2 ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 91, 120, 216, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ухвалив:

1. Судове засідання відкласти на "16" жовтня 2023 р. на 9:30 год.

2.Повідомити учасників справи, що судове засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Волинської області (м. Луцьк, пр. Волі, 54а) в залі судових засідань №103.

3. Зобов`язати позивача надати оригінали документів, які долучені до позовної заяви в тому числі акт звірки взаєморозрахунків із перекладом на українську мову.

4. Явку позивача у судове засідання визнати обов`язковою.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Дем`як