ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року Справа № 902/595/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Гудак А.В.,

суддя Олексюк Г.Є.,

суддя Мельник О.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бондарук Світлани Володимирівни на рішення Господарського суду Вінницької області від 20.06.2023 року у справі №902/595/23 (суддя Яремчук Ю.О., м. Вінниця, повний текст складено 26.06.2023 року)

за позовом: Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР" 031113, м. Київ, вул.Дегтярівська, 53

до: Фізичної особи-підприємця Бондарук Світлани Володимирівни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 19371,89 грн.

ВСТАНОВИВ:

01 травня 2023 року Приватне акціонерне товариство "КИЇВСТАР" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Бондарук Світлани Володимирівни про стягнення 19371,89 грн заборгованості.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 20.06.2023 року у справі №902/595/23 позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Бондарук Світлани Володимирівни на користь Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР" 19371,89 грн - основного боргу, 2684,00 грн - відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Фізична особа-підприємець Бондарук Світлана Володимирівна звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 20 червня 2023 року у справі №902/595/23. Ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства КИЇВСТАР до фізичної особи-підприємця Бондарук Світлани Володимирівни про стягнення 19371,89 грн.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що на виконання спірної угоди відповідачем періодично здійснювались певні платежі. Однак, відповідач стверджує, що жодних угод з позивачем не підписувала, а про її наявність дізналась з матеріалів позовної заяви у справі №902/595/23. Відтак, така угода є не укладеною та не створює жодних юридичних наслідків. За таких умов, у відповідача не виникало жодної заборгованості перед позивачем, а отже і позовні вимоги останнього не підлягали задоволенню.

З метою доведення неприналежності підпису ФОП Бондарук С.В. в угоді, на підставі якої нараховано грошові зобов`язання, до суду першої інстанції представником відповідача було подано клопотання про проведення відповідної почеркознавчої експертизи. Однак, суд відмовив у задоволенні клопотання, мотивуючи відмову тим, що відповідачем не надано інших доказів неукладення угоди з позивачем, про що була постановлена протокольна ухвала від 20.06.2023. Не погоджуючись з позицією суду, представник відповідача разом з апеляційною скаргою повторно подав до суду апеляційної інстанції клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, оскільки вважає висновок експерта з цього питання єдиним належним та допустимим доказом того, що відповідач не підписувала угоду. Також представник відповідача у вищевказаному клопотанні звертає увагу суду на те, що самостійно замовити судову почеркознавчу експертизу відповідач не має можливості через відсутність у неї оригіналів оспорюваних угод, дослідження яких необхідно здійснити.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.08.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Бондарук Світлани Володимирівни на рішення Господарського суду Вінницької області від 20.06.2023 року у справі №902/595/23. Розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Бондарук Світлани Володимирівни на рішення Господарського суду Вінницької області від 20.06.2023 року у справі №902/595/23 постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

В ході апеляційного розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, відповідно до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч.1 ст.273 ГПК України.

25 серпня 2023 року від Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР" на адресу суду надійшов відзив в якому позивач просить суд апеляційну скаргу ФОП Бондарук С.В. на рішення Господарського суду Вінницької області від 20.06.2023 у справі №902/595/23 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 20.06.2023 без змін. Також позивач просить відмовити у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та наголошує, що судом першої інстанції було відмовлено у задоволені даного клопотання виключно з підстав недодержання відповідачем вимог процесуального права, додає, що заявлення такого клопотання у суді апеляційної інстанції свідчить про зловживання процесуальними правами зі сторони відповідача.

Щодо клопотання представника відповідача адвоката Семенчук О.А. про призначення судової почеркознавчої експертизи (а.с.76-77), колегія суддів зазначає наступне.

Так, разом з апеляційною скаргою представником відповідача адвокатом Семенчук О.А. подане клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі №902/595/23. В якому просить суд перед експертом поставити наступне питання: Чи виконано підписи від імені фізичної особи-підприємця Бондарук Світлани Володимирівни у графах «Абонент: Фізична особа-підприємець Бонарук Світлана Володимирівна» в угоді про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку №10692952 від 01 жовтня 2021 року Бондарук Світланою Володимирівною чи іншою особою? Проведення експертизи доручити Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (вул.Батозька (Кірова), 1, м.Вінниця, 21007).

В обґрунтування вказаного клопотання представник відповідача посилається на те, що угоду про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку №10692952 та замовлення у якому визначено перелік абонентських номерів та вартість обраних тарифних планів відповідач не укладала та не підписувала, а підпис від її імені зроблено іншою особою.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

Частиною 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Вирішуючи питання призначення у справі судової експертизи, суд враховує, що тягар доведення наявності чи відсутності обставин, на яких ґрунтуються заперечення лежить на стороні, яка на них посилається, а судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування; якщо наявні в матеріалах справи докази є взаємно суперечливими.

Дослідивши подані сторонами докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які необхідні для встановлення фактичних даних у справі без призначення судової експертизи, що, у свою чергу, сприятиме виконанню як судом, так і учасниками справи передбаченого частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України завдання господарського судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору.

Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява №61679/00) від 01.06.2006 року, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Сама лише наявність клопотання сторони про призначення експертизи у справі, за відсутності передбачених ст. 99 Господарського процесуального кодексу України умов, необхідних для її призначення, не є безумовною підставою для призначення судом відповідної експертизи.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

До поданого клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, представником відповідача адвокатом Семенчук О.А. не додано жодного доказу в підтвердження того, що підпис ФОП Бондарчук С.В. не схожий чи піддається розумному сумніву у порівняні з підписом останньої в угоді про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку №10692952 від 01 жовтня 2021 року, та в результаті чого у суду апеляційної інстанції виникне необхідність встановити факт, що підпис на угоді про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку №10692952 від 01 жовтня 2021 року виконано не ФОП Бондарчук С.В., а іншою особою.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, оскільки представником відповідача адвокатом Семенчук О.А. не доведено наявності сукупності умов, за яких необхідним у межах предмету даного спору є призначення судової почеркознавчої експертизи.

Положеннями статті 269 вказаного Кодексу визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бондарук Світлани Володимирівни слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 20.06.2023 року у справі №902/595/23 без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Приватним акціонерним товариством "КИЇВСТАР" (Оператор) та Фізичною особою-підприємцем Бондарук Світланою Володимирівною укладено угоду про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку №10692952 від 01.10.2021 (а.с.45-46), відповідно до п. 2.1 яких, Оператор надає Абоненту послуги рухомого (мобільного) зв`язку (надалі - послуги зв`язку), а Абонент користується вищенаведеними послугами зв`язку та своєчасно оплачує їх вартість Оператору на умовах, викладених в Угоді.

Згідно із п. 3.2.1 угоди абонент зобов`язується своєчасно оплачувати послуги зв`язку оператора згідно з чинними тарифами, підтримувати авансовий платіж не нижче мінімального рівня, встановленого діючими тарифами, та сплачувати щомісячну абонентну плату. Абонентна плата сплачується абонентом і в тому випадку, коли надання йому послуг зв`язку призупинено, за несплату наданих оператором послуг зв`язку. У випадку виникнення заборгованості абонента щодо наданих оператором послуг зв`язку, абонент зобов`язаний погасити таку заборгованість протягом 5 днів з моменту , який настав раніше: (а) отримання від оператора відповідного повідомлення або (б) припинення надання послуг зв`язку внаслідок вичерпання авансового платежу нижче мінімального рівня.

Після укладання замовлення оператор надає абоненту SIM-карту, вказаний у замовленні телефонний номер в мережі оператора і послуги зв`язку (п. 3.4.1 угоди).

Пунктами 3.4.2. - 3.4.3. угоди передбачено, що Оператор щомісяця, способом інформування, погодженим сторонами, що фіксується в Замовленні або в письмовій заяві Абонента, може надавати Абоненту інформацію щодо стану його особового рахунку та документи щодо наданих послуг зв`язку, здійснених платежів, а також, за запитом Абонента, інформує його про використання авансового платежу до суми мінімального рівня, встановленої у чинних Тарифах. Оператор надає Абоненту, на його прохання, в Центрі обслуговування абонентів, на корпоративному сайті Оператора або по телефону довідкову інформацію щодо послуг зв`язку, поточного покриття Мережі, Тарифів та залишку авансового платежу.

В пунктах 4.1-4.3 угоди сторони визначили, що Абонент здійснює оплату замовлених послуг зв`язку згідно з обраним ним тарифним планом. Оплата Абонентом послуг зв`язку здійснюється згідно з чинними тарифами. Абонент має один особовий рахунок, за яким здійснюються розрахунки за надання послуг зв`язку щодо всіх наявних у абонента телефонних номерів у мережі оператора.

За змістом п. 4.5 угоди у випадку виникнення заборгованості Абонента щодо наданих послуг зв`язку, Оператор має право призупинити надання послуг зв`язку до моменту внесення Абонентом наступного Авансового платежу та повного погашення заборгованості.

З тексту преамбули угоди вбачається, що їх укладено, керуючись Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012, та Умовами надання телекомунікаційних послуг ПрАТ "КИЇВСТАР", затверджених оператором та опублікованих на офіційному інтернет-сайті Оператора https://kyivstar.ua (надалі Умови).

В пункті 6.8 Угод визначено, що відносини сторін, крім цієї Угоди, регулюються Умовами, з якими Абонент погоджується, укладаючи цю Угоду.

Згідно п. 7.13 Умов надання телекомунікаційних послуг ПрАТ "КИЇВСТАР", у разі, якщо оплата Послуг здійснюється після їх надання, Абонент зобов`язаний здійснити оплату нарахованої до сплати суми до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі, якщо Абонент, який здійснює оплату Послуг за виставленими Оператором рахунками, до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, не отримає рахунок, він зобов`язаний звернутися до Оператора для отримання інформації про належну до сплати суму та здійснити оплату до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

В п. 7.10. Умов визначено, що розрахунки за Послуги здійснюються з виставленням рахунків за умови замовлення їх отримання Абонентом шляхом надання Оператору відповідної письмової заяви або у порядку, передбаченому в Договорі. Деталізовану інформацію про належну до сплати суму Абонент отримує за допомогою Системи самообслуговування або у Центрі обслуговування. Додатково інформацію про належну до сплати суму Контрактний Абонент та Корпоративний Абонент отримує поштою (у тому числі електронною), якщо таке інформування передбачене у Договорі.

Угода про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку №10692952 від 01.10.2021 зі сторони відповідача підписано ФОП Бондарук С.В.

Сторонами підписані Замовлення від 01.10.2021 до договору №10692952 від 01.10.2021(а.с.32-44) згідно з цими Замовленнями Абонент підтвердив отримання повної детальної інформації щодо послуг зв`язку ПрАТ "Київстар" і умовами тарифних планів Оператора.

Як зазначено у позовній заяві, позивач виконав свій обов`язок, надавав відповідні послуги за Угодами, після чого направляв відповідачу рахунки, в яких було зазначено обсяг наданих послуг, вартість їх надання абоненту.

В матеріалах справи міститься Акт №147/23 Господарського суду Вінницької області від 01 травня 2023 року (а.с. 5) в якому зазначається, що позовна заява ПРАТ «Київстар» на 5 аркушах з додатками на 34 аркуші, яка надійшла на електронну адресу суду першої інстанції, не була роздрукована у зв`язку з недостатнім фінансуванням потреб на придбання паперу. З метою дослідження усіх обставин справи судом апеляційної інстанції з комп`ютерної програми « Діловодство спеціалізованого суду» було роздруковано електронні примірники рахунків виставлених ПрАТ "Київстар" до ФОП Бондарук С.В. та додано їх до матеріалів справи (а.с.115-124 ), а саме : рахунок №3-25342784 від 31.12.2021 на суму 8312,55 грн.; рахунок №4-999999999 від 31.01.2022 на суму 0,00грн.; рахунок №5-4082578 від 28.02.2022 на суму 497,01 грн.; рахунок № 6-5084491 від 31.03.2022 на суму 414,00; рахунок №7-7877567 від 30.04.2022 на суму 893,31грн.; рахунок №8-10289138 від 31.05.2022 на суму 664,46; рахунок №9-14318885 від 30.06.2022 на суму 471,00; рахунок № 10-16486842 від 31.07.2022 на суму 533,45; рахунок №11-18475924 на 31.08.2022 на суму 152,19, рахунок № 12-21245402 від 30.09.2022 на суму 215,95 грн.

Також позивач надав розрахунок заборгованості по договору №10692952 від 01.10.2021 року (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), згідно якого сальдо станом на 01.12.2021 року становить 7627,97 грн., обороти за період з 12.2021 по 09.2022 12153,92грн, що підтверджується рахунками, також наявна інформація про платежі, що періодично здійснювались відповідачем, зокрема 14.02.2022 року на 125,00 грн.; 31.03.2022 року на суму 15,00грн; 09.07.2022 року на суму 140,00 грн.; 09.09.2022 року на суму 130,00 грн. У сумі, як вбачається із вказаного розрахунку, станом на 30.09.2022 року сальдо становить 19371,89 грн. на користь ПрАТ «Київстар».

Однак відповідач свого зобов`язання по оплаті наданих послуг зв`язку не виконала, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті отриманих послуг в сумі 19371,89 грн. за період з 01.10.2021 по 30.09.2022 року.

Враховуючи вищевикладене, Приватне акціонерне товариство "КИЇВСТАР" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Бондарук Свтлани Володимирівни про стягнення 19371,89 грн заборгованості.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України та ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Між Приватним акціонерним товариством "Київстар" (Оператор) та Фізичною особою-підприємцем Бондарук Світланою Володимирівною укладено угоду про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку №10692952 від 01.10.2021 року (а.с.45-46) відповідно до п. 2.1 яких, Оператор надає Абоненту послуги рухомого (мобільного) зв`язку (надалі - послуги зв`язку), а Абонент користується вищенаведеними послугами зв`язку та своєчасно оплачує їх вартість Оператору на умовах, викладених в Угоді .

Сторонами також підписані Замовлення від 01.10.2021 до договору №10692952 від 01.10.2021; (а.с.32-44)

Згідно із п. 72 Правил розрахунки за отримані послуги на умовах наступної оплати здійснюються шляхом надсилання на адресу абонента рахунків або в інший спосіб відповідно до законодавства та договору. У разі здійснення розрахунків за отримані послуги на умовах наступної оплати абонент оплачує послуги після закінчення розрахункового періоду. Плата вноситься після отримання ним рахунка, але не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інше не встановлено договором відповідно до законодавства.

Для оплати наданих послуг позивачем виставлено відповідачу рахунки: (по особовому рахунку НОМЕР_1 ) рахунок №3-25342784 від 31.12.2021 на суму 8312,55 грн.; рахунок №4-999999999 від 31.01.2022 на суму 0,00грн., рахунок №5-4082578 від 28.02.2022 на суму 497,01 грн., рахунок № 6-5084491 від 31.03.2022 на суму 414,00) рахунок №7-7877567 від 30.04.2022 на суму 893,31грн., рахунок №8-10289138 від 31.05.2022 на суму 664,46, рахунок №9-14318885 від 30.06.2022 на суму 471,00, рахунок № 10-16486842 від 31.07.2022 на суму 533,45, рахунок №11-18475924 на 31.08.2022 на суму 152,19, рахунок № 12-21245402 від 30.09.2022 на суму 215,95 грн. (а.с 115-124).

Водночас з матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з цифрового ресурсу ПрАТ "Київстар" про зарахування коштів на особовий рахунок № НОМЕР_1 було здійснено поповнення, а саме 31.03.2022 в розмірі 15,00 грн; 09.07.2022 в розмірі 140,00 грн; 14.02.2022 в розмірі 125,00 грн; 09.09.2022 в розмірі 130,00 грн. (а.с.47).

Судом апеляційної інстанції враховано правову позицію, наведену у постановах Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №922/4099/17, від 09.11.2018 у справі №911/3685/17, від 30.01.2019 у справі №905/2324/17, від 08.05.2019 у справі №910/9078/18, від 21.05.2019 у справі №904/6726/17, від 05.06.2019 у справі №905/1562/18, від 10.06.2019 у справі №911/935/18 та від 11.06.2019 у справі №904/2394/18, згідно з якою, з урахуванням конкретних обставин справи, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Враховуючи вищевикладене, позивачем за період жовтень 2021 вересень 2022 року виставлено відповідачу рахунки з яких вбачається наявність заборгованості відповідача за надані послуги в розмірі 19371,89 грн., проте вказану заборгованість відповідачем не сплачено.

Розмір заборгованості відповідачем у даній справі документально не спростовано.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України "Про телекомунікації" споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема: 1) використовувати кінцеве обладнання, що має документ про підтвердження відповідності; 2)не допускати використання кінцевого обладнання споживача для вчинення протиправних дій або дій, що суперечать інтересам національної безпеки, оборони та охорони правопорядку; 3) не допускати дій, що можуть створювати загрозу для безпеки експлуатації мереж телекомунікацій, підтримки цілісності та взаємодії мереж телекомунікацій, захисту інформаційної безпеки мереж телекомунікацій, електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, ускладнювати чи унеможливлювати надання послуг іншим споживачам; 4) не допускати використання на комерційній основі кінцевого обладнання та абонентських ліній для надання телекомунікаційних послуг третім особам; 5) виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Умови надання телекомунікаційних послуг: 1)укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації; 2) оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Відповідно до п. п. 6 п. 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295 (із змінами) споживачі зобов`язані виконувати умови договору, в тому числі своєчасно оплачувати отримані послуги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги мобільного зв`язку за період жовтень 2021 вересень 2022 року підлягає задоволенню у розмірі 19371,89 грн.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що угоду про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку за №10692952 від 01.10.2021 вона не підписувала, колегія суддів вважає необґрунтованим враховуючи наступне.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі №674/461/16-ц (провадження №61-34764св18) зроблено висновок, що "підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами".

З матеріалів справи вбачається, що угода про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку №10692952 від 01.10.2021 зі сторони відповідача підписано ФОП Бондарук С.В

Доказів на спростування вищевказаних обставин, суду апеляційної інстанції відповідачем не надано.

У статті 204 Цивільного кодексу України закріплена презумпція правомірності правочину, яка означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

В матеріалах справи відсутні докази визнання угоди про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку за №10692952 від 01.10.2021 недійсною в судовому порядку.

Відповідно, у разі відсутності доказів на спростування презумпції правомірності договору (рішення суду про визнання його недійсним, що наявне на момент розгляду справи) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Суд також вважає за необхідне послатися на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010р. у якому зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частинами 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 20.06.2023 року у справі №902/595/23 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бондарук Світлани Володимирівни залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 20.06.2023 року у справі №902/595/23 без змін.

2. Справу №902/595/23 повернути Господарському суду Вінницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "26" вересня 2023 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.