ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2023 року м.Дніпро Справа № 904/4856/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Вовчук О.Ю., довіреність № 13/22 від 07.12.2022, адвокат;

від відповідача: Кадникова Л.Г., довіреність № 255 від 01.06.2023, адвокат;

від третьої особи-1: Орешина Т.А., витяг з ЄДР №60 від 31.08.2023, представник;

від третьої особи-2: Синьогіна Я.В., довіреність № 2911/0/29 від 11.04.2023, представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2023 (суддя Назаренко Н.Г., повний текст якого підписаний 31.05.2023) у справі №904/4856/22

за позовом Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради", м. Дніпро

до Комунального підприємства "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" Дніпропетровської обласної ради", м. Дніпро

Третя особа -1, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Дніпропетровська обласна рада, м. Дніпро

Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Департамент охорони здоров`я Дніпропетровської військової державної адміністрації, м. Дніпро

про стягнення штрафних санкцій за договором на постачання теплової енергії у розмірі 2 546 859,39 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" Дніпропетровської обласної ради" про стягнення штрафних санкцій за договором на постачання теплової енергії № 165 від 28.01.2022 у розмірі 2 546 859, 39 грн., з яких:

- 1 797 551, 22 грн. - пеня;

- 148 790, 88 грн. - 3 % річних;

- 600 517, 29 грн. - інфляційних втрат.

Також позивач просить стягнути з відповідача 40000,00 грн. витрат по оплаті професійної правничої допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням Відповідачем грошових зобов`язань за договором №165 на постачання теплової енергії від 28.01.2022.

Ухвалою від 21.03.2023 задоволено клопотання Відповідача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Дніпропетровську обласну раду. Залучено до участі у справі в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Дніпропетровську обласну раду.

Задоволено клопотання Відповідача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Департамент охорони здоров`я Дніпропетровської військової державної адміністрації. Залучено до участі у справі в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Департамент охорони здоров`я Дніпропетровської військової державної адміністрації.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2023 у справі №904/4856/22 позов задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" Дніпропетровської обласної ради" на користь Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" 3% річних у розмірі 14 759,60 грн., пеню у розмірі 177 872,29 грн., інфляційні втрати в розмірі 506 753,21 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн., судовий збір у розмірі 36 495,22 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням в частині відмови у стягненні пені та відсотків річних (на суму 1 926 318,83 грн), до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Комунальне підприємство "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради", в якій просить рішення змінити; стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 1 778 722, 87 грн., 3% річних у розмірі 147 595,96 грн. та судові витрати.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що у даній справі відсутні істотні обставини, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру пені та 3% річних, виходячи з обставин винятковості, оскільки Відповідачем не надано належних доказів в обґрунтування клопотання про зменшення пені та 3% річних, які б свідчили про винятковість таких обставин, та, зокрема, доказів на підтвердження скрутного фінансового становища Відповідача, зокрема, але не виключно, збитковості діяльності підприємства, оскільки воно є за своїм статусом неприбутковим і фінансується з обласного бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції при вирішенні клопотання також не враховано, що під час війни сторони знаходяться у рівних умовах забезпечення своєї діяльності та несуть тягар наслідків збройної агресії Російської Федерації.

При цьому, звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних або інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, позивач не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав.

Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Отже, жодних вагомих пояснень причин прострочення оплати за теплову енергію, спожиту в період з січня по вересень 2022 року, Відповідачем не наведено взагалі.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про необхідність зменшення на 90% розміру пені і річних не містить в собі ніяких посилань на конкретні фактичні обставини на підтвердження такого висновку.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначив, що Відповідачем по справі було подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкції. Судом першої інстанції враховано дане клопотання, наявну судову практику, а також те, що Відповідачем сплачено суму заборгованості. Тому вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, зменшення розміру пені та 3% річних на 90%.

Окремо зауважує, що станом на 22.06.2023 Відповідачем по справі було виконано рішення суду першої інстанції та сплачено:

- 3% річних у розмірі 14 759,60 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №5558 від 16.06.2023;

- пеню у розмірі 177 872,29 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №5559 від 16.06.2023;

- інфляційні втрати в розмірі 506 753,21 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №5562 від 16.06.2023 та №5585 від 22.06.2023;

- судовий збір у розмірі 36 495,22 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №5561 від 16.06.2023.

Таким чином, з боку Відповідача здійснено заходи щодо врегулювання спору та виконані вимоги суду.

Треті особи відзив на апеляційну скаргу не надали, у письмових поясненнях просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Березкіна О.В., Антонік С.Г.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 21.06.2023 здійснено запит матеріалів справи №904/4856/22 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

23.06.2023 матеріали справи №904/4856/22 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.06.2023 (суддя доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу позивача залишено без руху через неподання останнім доказів оплати судового збору у встановленому порядку і розмірі (43 342,17 грн). Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

11.07.2023 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/4856/22 у зв`язку відпусткою судді Березкіної О.В. (для відкриття апеляційного провадження).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2023, справу №904/4856/22 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Орєшкіна Е.В., Антонік С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.07.2023 (у складі колегії суддів: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Орєшкіна Е.В., Антонік С.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційної скаргою Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2023 у справі №904/4856/22; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 20.09.2023.

15.09.2023 розпорядженнями керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторні автоматизовані розподіли справи №904/4856/22 для передачі раніше визначеному складу суду та через рішення ВРП від 20.07.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Центрального апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку і відпусткою судді Березкіної О.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2023, справу №904/4856/22 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.

В судовому засіданні 20.09.2023 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Між Комунальним підприємством "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" (далі-Постачальник) та Комунальним підприємством "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" Дніпропетровської обласної ради" (далі-Споживач) укладено договір на постачання теплової енергії № 165 від 28.01.2022 (далі-Договір), відповідно до умов якого Постачальник постачає Споживачу теплову енергію (далі-теплова енергія товарна продукція) (ДК 021:2015:09320000-8- Пара, гаряча вода та пов`язана продукція") по об`єктах Споживання в 2022р., а Споживач приймає та зобов`язується оплатити теплову енергію на умовах даного договору (п. 1.1 Договору).

Теплова енергія постачається Споживачу в обсязі до 6 513,987 Гкал з 01 січня до 31.12.2022 (з них 6 452,457 Гкал за рахунок обласного бюджету; 61,530 Гкал за рахунок коштів спеціального фонду). (п. 1.2 Договору).

Теплова енергія постачається Споживачу на такі потреби:

опалення - в період опалювального періоду;

гаряче водопостачання - протягом року (п. 1.3 Договору).

Кількість теплової енергії, яка передається Споживачу у відповідний період по даному Договору визначається розрахунковим методом згідно нормативних документів галузі з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря, фактичних днів надання послуг в поточному місяці (п. 1.4 Договору).

Ціна цього договору становить 37 053 121,41 грн., з урахуванням ПДВ 6175520,24 грн. (з них 36703124,00 грн. за рахунок обласного бюджету; 349997,41 грн. за рахунок коштів спеціального фонду) (п. 3.1 Договору).

Розрахунки за теплову енергію, проводяться виключно в грошовій формі. Нарахування оплати за теплову енергію здійснює Постачальник по тарифам, встановленим відповідно до чинного законодавства України (п.п. 4.1, 4.2 Договору).

Згідно з п.п. 4.7 Договору Постачальник на протязі 5-ти днів з дня отримання від Споживача документів, передбачених п.п. 5.3, 5.5 цього Договору, виставляє Споживачу рахунки та акти приймання-передачі виконаних товарів/робіт/послуг на сплату з коригуванням фактично спожитої теплової енергії. Зазначені рахунки та акти приймання-передачі виконаних товарів/робіт/послуг повинні бути сплачені Споживачем не пізніше 15-го числа місяця, що слідує за розрахунковим.

Строк поставки теплової енергії: поставка теплової енергії здійснюється щомісячно в обсягах, що передбачені п. 1.2 Договору, з 01.01.2022 по 31.12.2022 включно (п. 5.1 Договору).

Місце поставки теплової енергії: вул. Бехтерева, буд. 1, м. Дніпро, 49115 (п. 5.2 Договору).

Згідно з п.п. 5.3, 5.5 Договору облік спожитої теплової енергії проводиться за комерційними приладами обліку або розрахунковим способом. Споживач, що має комерційні прилади обліку, щомісячно подає Постачальнику звіт про фактичне споживання теплової енергії, дата зняття Споживачем показань комерційних приладів обліку останній робочий день поточного місяця, подання звіту Постачальнику не пізніше 1-го числа наступного місяця. У разі ненадання Споживачем звіту про фактичне споживання теплової енергії до 2-го числа наступного місяця, нарахування спожитої теплової енергії буде здійснюватися розрахунковим способом згідно договірних величин.

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2022 включно. Відповідно до ст. 631 ЦК України та ст. 180 ГК України відносини між сторонами виникли з 01.01.2022, а в частині розрахунків за спожиту теплову енергію - до їх повного здійснення (п. 10.1 Договору).

Так, на виконання умов Договору Позивач поставив Відповідачу в період з січня 2022 по вересень 2022 теплову енергію на суму 38 936 406,78 грн. з ПДВ, в тому числі:

у січні 2022 року - на суму 13 553 375,12 грн., що підтверджується Актами приймання-передачі виконаних робіт/послуг за січень 2022 №165/1/В на суму 12660233,96 грн., № 165/1/Т на суму 443811,44 грн., № 165/1/П на суму 449 329,72 грн.;

у лютому 2022 року - на суму 8 678 081,38 грн., що підтверджується рахунками за лютий 2022 №165/2/В на суму 8106212,57 грн., № 165/2/Т на суму 284167,75 грн., № 165/2/П на суму 287701,06 грн.;

у березні 2022 року - на суму 8 000 520,98 грн., що підтверджується рахунками за березень 2022 №165/3/В на суму 7473302,16 грн., № 165/3/Т на суму 261980,61 грн., № 165/3/П на суму 265238,21 грн.;

у квітні 2022 року - на суму 3 700 621,06 грн., що підтверджується рахунками за квітень 2022 №165/4/В на суму 3456757,27 грн., № 165/4/Т на суму 121178,47 грн., № 165/4/П на суму 122685,32 грн.; Актами приймання-передачі виконаних робіт/послуг за квітень 2022 №165/4/В на суму 3456757,27 грн., № 165/4/Т на суму 121178,47 грн., № 165/4/П на суму 122685,32 грн.;

у травні 2022 року - на суму 1 125 594,61 грн., що підтверджується рахунками за травень 2022 №165/5/В на суму 1051420,15 грн., № 165/5/Т на суму 36858,09 грн., № 165/5/П на суму 37316,37 грн.; Актами приймання-передачі виконаних робіт/послуг за травень 2022 №165/5/В на суму 1051420,15 грн, № 165/5/Т на суму 36858,09 грн., № 165/5/П на суму 37316,37 грн.;

у червні 2022 року - на суму 846 575,10 грн., що підтверджується рахунками за червень 2022 №165/6/В на суму 790787,45 грн., № 165/6/Т на суму 27721,48 грн., № 165/6/П на суму 28066,17 грн.; Актами приймання-передачі виконаних робіт/послуг за червень 2022 №165/6/В на суму 790787,45 грн., № 165/6/Т на суму 27721,48 грн., № 165/6/П на суму 28066,17 грн.;

у липні 2022 року - на суму 973 087,20 грн., що підтверджується рахунками за липень 2022 №165/7/В на суму 908962,68 грн., № 165/7/Т на суму 31864,14 грн., № 165/7/П на суму 32260,38 грн.; Актами приймання-передачі виконаних робіт/послуг за липень 2022 №165/7/В на суму 908962,68 грн.., № 165/7/Т на суму 31864,14 грн., № 165/7/П на суму 32260,38 грн.;

у серпні 2022 року - на суму 984 770,86 грн., що підтверджується рахунками за серпень 2022 №165/8/В на суму 919876,38 грн., № 165/8/Т на суму 32246,73 грн., № 165/8/П на суму 32647,75 грн.; Актами приймання-передачі виконаних робіт/послуг за серпень 2022 №165/8/В на суму 919876,38 грн., № 165/8/Т на суму 32246,73 грн., № 165/8/П на суму 32647,75 грн.;

у вересні 2022 року - на суму 1 073 780,47 грн., що підтверджується рахунками за вересень 2022 №165/9/В на суму 1003020,41 грн., № 165/9/Т на суму 35161,44 грн., № 165/9/П на суму 35598,62 грн.; Актами приймання-передачі виконаних робіт/послуг за вересень 2022 №165/9/В на суму 1003020,41 грн., № 165/9/Т на суму 35161,44 грн., № 165/9/П на суму 35598,62 грн.

Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної оплаті отриманої теплової енергії здійснив несвоєчасно, внаслідок чого Позивач нарахував Відповідачу суму пені у розмірі 1 797 551,22 грн. за загальний період прострочення з 16.02.2022 по 15.11.2022, 3% річних у розмірі 148 790,88 грн. за загальний період прострочення з 16.02.2022 по 15.11.2022 та інфляційні втрати в розмірі 600 517,29 за загальний період прострочення з червня 2022 по жовтень 2022.

Вказане стало причиною звернення позивача до суду із даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає: 1 778 722,87 грн. за загальний період прострочення з 16.02.2022 по 15.11.2022; 147 595,96 грн. за загальний період прострочення з 16.02.2022 по 15.11.2022; 506 753,21 грн. інфляційних втрат за загальний період прострочення з червня по жовтень 2022 року.

Разом з тим, зважаючи на клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, з огляду на те, що відповідачем сплачено суму заборгованості, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, суд визнав справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, зменшити розмір пені та 3% річних, які підлягають задоволенню, на 90%.

Через що господарським судом стягнуті пеня у розмірі 177 872,29 грн. та 3% річних у розмірі 14 759,60 грн.

Враховуючи, що складання розрахунків розміру пені, 3% річних і втрат від інфляції за період з лютого 2022 року по жовтень 2022 не є складним для кваліфікованого фахівця, тому не потребує витраченого часу; а також те, що розрахунки, здійснені адвокатом, є невірними, суд частково задовольнив заяву позивача зі стягненням з відповідача 5 000,00 грн. витрат на правничу допомогу (35 000,00 грн. витрат на правничу допомогу покладено на позивача).

Колегія суддів апеляційного господарського суду лише частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору про постачання теплової енергії, строк дії договору, строк та порядок надання послуг, загальна вартість наданих за договором послуг, порядок оплати за надані послуги, наявність оплати, наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається (ч. 2 ст. 275 ГК України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частиною 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що в разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до п. 4.7 Договору рахунки та акти приймання-передачі виконаних товарів/робіт/послуг повинні бути сплачені Споживачем не пізніше 15-го числа місяця, що слідує за розрахунковим.

Відповідно до п. 6.1.1 Договору Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість теплової енергії.

З огляду на положення спірного договору Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної оплаті отриманої теплової енергії здійснив несвоєчасно.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтями 216-217, 230-231 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 549 ЦК України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначено в ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

За несвоєчасну сплату теплової енергії, передбачену п. 4.6 Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пп. 7.3.7 Договору).

Сторони домовились, що позовна давність по стягненню пені становить 3 роки (п.7.3.9. договору).

Позивач нарахував пеню у розмірі 1 797 551,22 грн. за загальний період прострочення з 16.02.2022 по 15.11.2022.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимагати сплати суми боргу, а також 3 % річних та інфляційних втрат є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 148 790,88 грн. за загальний період прострочення з 16.02.2022 по 15.11.2022, а також інфляційних втрат в розмірі 600 517,29 грн за загальний період прострочення з червня 2022 по жовтень 2022.

На підставі викладеного, враховуючи розрахунок Позивача (межі зазначеного ним періоду), дні фактичної сплати Відповідачем суми боргу, положення частини п`ятої ст. 254 Цивільного кодексу України, колегія суддів відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши правильність нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат прийшла до висновку, що місцевим господарським судом правильно перевірено позовні вимоги та визначено, що стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає:

- 1 778 722,87 грн. за загальний період прострочення з 16.02.2022 по 15.11.2022;

- 147 595,96 грн. за загальний період прострочення з 16.02.2022 по 15.11.2022;

- 506 753,21 грн. інфляційних втрат за загальний період прострочення з червня по жовтень 2022 року, нарахованих у відповідності із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки прострочення виконання грошового зобов`язання з боку Відповідача мало місце.

Щодо висновку суду про зменшення 3% річних, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання.

Частково відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних, місцевий суд зменшив розмір заявлених до стягнення 3% річних на 90% та зазначив, що Велика Палата Верховного Суду надала правові висновки щодо застосування вказаних правових положень та вказала, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника; отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків, річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Відтак, зменшення розміру заявлених до стягнення сум пені та річних є правом суду, а за відсутності у законі переліку виняткових обставин, він може, з урахуванням обставин справи, на власний розсуд вирішувати питання про наявність або відсутність обставин, за яких можливе зменшення цих сум.

Судом першої інстанції фактично застосована постанова ВП ВС від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

В той же час колегія суддів зазначає, що правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 по справі №902/417/18, застосовані місцевим судом до правовідносин між Позивачем та Відповідачем помилково, оскільки правовідносини сторін у оскаржуваній справі № 904/4856/22 не є подібними правовідносинам сторін у справі 902/417/18.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально- правове регулювання спірних відносин.

Визначення подібності правовідносин викладені у мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №305/1180/15-ц (абзац вісімнадцятий), від 19.06.2018 у справі №922/2383/16 (пункт 5.5), від 12.12.2018 у справі №3007/11 (абзац двадцятий), від 16.01.2019 у справі №757/31606/15-ц (абзац вісімнадцятий).

Як вбачається зі змісту постанови від 20.03.2020 у справі № 902/417/18:

« 6.8. У пункті 5.5 договору сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загаченої вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів. З дня закінчення строків сплати, передбачених пунктом 2.1 договору, вважається, що продавцем пред`явлена вимога щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (минулий та майбутній) та відсотків річних. При затримці платежу продавець має право виставити рахунок по сплаті відсотків за користування чужими грошима та інфляційних нарахувань з моменту прострочення до фактичної оплати, а покупець зобов`язаний оплатити його в строк не більше трьох банківських днів.»

Як вбачається з матеріалів справи № 904/4856/22, сторони в Договорі не передбачили інший розмір процентів річних, а тому стягненню підлягають 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Задовольняючи частково касаційну скаргу, Велика Палата Верховного Суду зазначила: « 8.40. Щодо суми заборгованості за договором поставки, яка станом на момент звернення з позовом (20 липня 2018 року) складала 98 381 грн 92 коп., сплаченої відповідачем у повному обсязі після відкриття провадження у справі, позивач нарахував 40 306,19 грн пені, 30 830,83 грн штрафу, 110 887,30 грн відсотків річних, що разом складає 182 024,32 грн, перевищуючи майже в два рази суму прострочення.»

Як вбачається з розрахунку 3% річних (додаток № 9 до позовної заяви), вартість поставленої Позивачем Відповідачу теплової енергії за період січень вересень 2022 року складає 38 936 406,78 грн. При цьому, 3% річних за порушення грошового зобов`язання нараховані Позивачем в розмірі 148 790,88 грн., що у відсотковому співвідношенні складає 0,38 % від вартості поставленої теплової енергії (т. 2 а.с. 24-25).

Таким чином, заявлені Позивачем до стягнення розмір 3% річних не є надмірними, а є співмірними з розміром основного зобов`язання Відповідача, виконаного останнім з порушенням строку, встановленого Договором.

З огляду на викладене, поза увагою місцевого суду залишився той факт, що справи 902/417/18 та 904/4856/22 не є подібними, оскільки є різними предмети та підстави позову, зміст позовних вимог та фактичні обставини, а також має місце не однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. А тому висновок місцевого суду про подібність вказаних справ та застосування в оскаржуваному рішенні до правовідносин сторін висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 18.03.2020 по справі №902/417/18, є порушенням норм процесуального права, зокрема, ч. 4 ст. 236 ГПК України.

В той же час, колегія суддів погоджується із рішенням господарського суду в частині зменшення розміру пені на 90 % з огляду на наступне.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною третьою статті 551 ЦК України.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому, обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи № 904/4685/18).

При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення штрафних санкцій, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 22.04.2019 у справі №925/1549/17, №924/754/18 від 18.06.2019, №912/1703/18 від 27.03.2019, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 29.09.20 у справі 909/1240/19 (909/1076/19), від 30.09.20 у справі №922/3667/19.

Зокрема, суд апеляційної інстанції вирішуючи питання про зменшення штрафних санкцій бере до уваги наступне.

Як убачається із матеріалів справи, Відповідачем було добровільно в повному обсязі сплачено повну суму заборгованості.

З огляду на те, що:

- матеріали справи не містять доказів, що Позивач поніс будь-які збитки, шкоду або інші негативні наслідки внаслідок прострочення виконання Відповідачем грошового зобов`язання;

- враховуючи повне виконання Відповідачем свого основного зобов`язання щодо оплати товару та незначний період прострочення оплати;

- враховуючи запроваджений по всій країні карантин та воєнний стан,

- беручи до уваги, що до Відповідача за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання застосовано три види майнової відповідальності (пеня, відсотки річних та інфляційні втрати);

- Відповідач є комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги медичної допомоги;

- враховуючи очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум відсотків річних, пені та інфляційні втрати, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання,

виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності, та пропорційності як складових елементів принципу верховенства права, несправедливо покладати на Відповідача сплату всього розміру неустойки.

Тому колегія суддів прийшла до висновку, що вищезазначені обставини містять об`єктивні відомості про винятковість даного випадку, що надає право суду для про зменшення розміру нарахованої до стягнення пені на 90 %.

Таким чином, господарським судом правомірно стягнуто з Відповідача 177 872,29 грн пені.

Колегія суддів зауважує, що зменшення розміру неустойки є правом суду. При цьому, розмір такого зменшення ґрунтується на обставинах справи, встановлених судом при дослідженні поданих сторонами доказів.

Оскільки Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що внаслідок неналежного виконання Відповідачем умов Договору він зазнав будь-яких збитків, зменшення нарахованої неустойки на 90% забезпечить дотримання судом балансу інтересів обох сторін та не призведе до порушення прав Позивача.

Колегія суддів констатує, що рішення господарського суду оскаржується лише в частині відмови у стягненні пені у розмірі 1 778 722, 87 грн. та 3% річних у розмірі 147 595,96 грн.

Оскільки рішення суду в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 506 753,21 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. заявником апеляційної скарги не оскаржується, тобто не є вимогою апеляційної скарги, тому суд апеляційної інстанції законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Згідно із п.2 ч.1 ст.275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду зміні в частині стягнення відсотків річних.

Крім того, в силу вимог ст. 129 ГПК України у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог апеляційної скарги у наступному співвідношенні: 92,34% - з Позивача; 7,66% - з Відповідача.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2023 у справі №904/4856/22 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2023 у справі №904/4856/22 в частині стягненні 3% річних змінити.

Прийняти у справі в цій частині нове рішення, яким стягнути з Комунального підприємства "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" Дніпропетровської обласної ради" на користь Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" 3% річних в сумі 147 595,96 грн.

В іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2023 у справі №904/4856/22 залишити без змін.

Стягнути з Комунального підприємства "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" Дніпропетровської обласної ради" на користь Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" судові витрати у розмірі 3320,01 грн. за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена та підписана 02.10.2023.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков