РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.05.2023Справа № 910/14432/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., за участю секретаря судового засідання Гаврищук К.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Лайт" (вул. Татарця 123, с. Вишневе, Софіївський район, Дніпропетровська область, 53161)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (вул. Борщагівська, 154, м. Київ, 03056)

про стягнення 2 324 074,29 грн.

Представники сторін:

від позивача: Тішунін О.А. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Мамедова І.Р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Лайт" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про стягнення 1 658 028,12 грн. страхового відшкодування, витрат на проведення експертизи в сумі 31 939,88 грн., витрат по доставці транспортного засобу в сумі 14000,00 грн., а також 319 795,02 грн. пені, 33 660,24 грн. процентів річних та 266 651,03 грн. втрат від інфляції.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається на неналежне виконання відповідачем як страховиком укладеного між сторонами Договору добровільного страхування наземного транспорту № 919/21-СПТ/Дп/01 від 28.04.2021 року в частині здійснення виплати страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нараховані пеня, проценти річних та втрати від інфляції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2023 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Через відділ діловодства суду 23.01.2023 року від позивача на виконання вимог ухвали суду від 11.01.2023 року надійшла заява б/н б/д про усунення недоліків позовної заяви разом з доданими до неї доказами сплати судового збору в сумі 34 172,02 грн., розглянувши яку суд встановив, що недоліки позовної заяви, які зумовили залишення її без руху, позивачем усунено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2023 року за результатами розгляду заяви про усунення недоліків б/н б/д позовної заяви, останню прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/14432/22, враховуючи приписи абз. 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.02.2023 року.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання 23.02.2023 року через канцелярію суду 14.02.2023 року від уповноваженого представника відповідача надійшов відзив № 090223-58/ю від 09.02.2023 року на позовну заяву, з доказами його надсилання позивачу, у якому відповідач проти позову заперечує та зазначає, що позивачем в порушення умов Договору страхування не було повідомлено відповідачу як страховику достовірну та докладу інформацію про обставини страхового випадку, тобто створило перешкоди страховику у визначенні факту настання та обставин страхового випадку, у зв`язку з чим відповідачем на підставі пункту 28.4 Договору страхування було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. При цьому відповідач посилається на те, що для встановлення дійсних обставин та причин пошкодження 07.08.2021 року застрахованого транспортного засобу страховою компанією відповідача було замовлено проведення експертного дослідження, за наслідками якого було складено Сюрвеєрський звіт №2 від 24.02.2022 року, згідно з яким факт виникнення пожежі на тракторі внаслідок влучання блискавки, як про це повідомив позивач, не підтвердився.

У відзиві на позовну заяву відповідач також заперечує щодо розміру позовних вимог з урахуванням сумнівності доданих позивачем до позовної заяви рахунків СТО на оплату, та окремо зазначає про неврахування позивачем при визначені розміру страхового відшкодування передбаченої пунктом 12 Договору страхування франшизи у розмірі 65 857,18 грн.

Також відповідач не визнає позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій, посилаючись на те, що нарахована позивачем сума пені не відповідає умовам пункту 30.1 Договору страхування, оскільки розрахована ним за кожен календарний, а не робочий день, та вимоги позивача в частині стягнення витрат на проведення експертизи, оскільки така експертиза була замовлена позивачем самостійно, а умови Договору страхування не містять обов`язку страховика відшкодовувати страхувальнику витрати на проведення будь-яких експертних досліджень. Окрім цього відповідач заперечує в частині стягнення витрат на оплату послуг евакуатора, оскільки з наданого позивачем рахунку №311 від 11.08.2021 року вказано, що транспортно-експедиторські послуги було надано за маршрутом с. Вишневе - м. Дніпро щодо вантажу «трактор Фенд 1038», в той час як застрахованим транспортним засобом є трактор FENDT 933. Відзив судом долучено до матеріалів справи.

Крім того, від відповідача через канцелярію суду 14.02.2023 року надійшло клопотання №090223/59/ю від 09.02.2023 року про призначення у справі комплексної пожежно - технічної та електротехнічної судової експертизи, проведення якої відповідач просить суд доручити експертам Київського науково - дослідного інституту судових експертиз. Клопотання судом долучене до матеріалів справи.

В свою чергу від позивача через систему "Електронний суд" 20.02.2023 року надійшла відповідь на відзив б/н від 20.02.2023 року, з доказами її надсилання відповідачу, у якій позивач наголошує на тому, що наданий відповідачем Сюрвеєрський звіт №2 від 24.02.2022 року в розумінні Закону України «Про страхування» не є висновком експерта та не може бути належним та допустимим доказом у справі, водночас, причини пошкодження трактору не в результаті дії надзвичайних природних явищ відповідачем не доведено. При цьому позивач вказує про недоцільність призначення судової експертизи у даній справі, оскільки всі необхідні питання вже висвітлено у поданому позивачем висновку експертів № 11822/12598-12604/1618/1619 від 29.07.2022 року.

Також від позивача через систему "Електронний суд" 20.02.2023 року надійшло клопотання б/н від 20.02.2023 року про виклик в судове засідання експертів, які проводили експертизу та складали висновок експертів № 11822/12598-12604/1618/1619 від 29.07.2022 року. Вказані документи судом долучено до матеріалів справи.

У підготовчому судовому засіданні 23.02.2023 року для вирішення клопотання уповноваженого представника відповідача про призначення судової експертизи №090223-59/ю від 09.02.2023 року та клопотання уповноваженого представника позивача про виклик експерта б/н від 20.02.2023 року оголошено протокольну перерву до 02.03.2023 року.

Судом доведено до відома сторін, що через канцелярію суду 02.03.2023 року від уповноваженого представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив вих.№ 270223-89/ю від 27.02.2023 року з доказами їх надсилання на адресу позивача, згідно з якими відповідач вказує, що використання страховиком у своїй діяльності та в процесі розслідування страхового випадку Сюрвеєрського звіту жодним нормативно-правовим актом не заборонено. Тому, встановивши на підставі такого Сюрвеєрського звіту від 24.02.2022 року обставини щодо відсутності факту влучення блискавки у трактор, відповідачем було обґрунтовано прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з повідомленням позивачем завідомо неправдивих відомостей про обставини пошкодження застрахованого ТЗ.

Крім того, відповідач зауважує, що поданий позивачем висновок експертів від 29.07.2022 року відповідно до статті 104 ГПК України не має для суду заздалегідь встановленої сили. При цьому відповідач вважає, що вказаний висновок не можна вважати висновком експертів, оскільки в ньому не зазначено про те, що його підготовлено для подання до суду. Заперечення судом долучені до матеріалів справи.

Розглянувши в підготовчому судовому засіданні 02.03.2023 року клопотання уповноваженого представника відповідача про призначення судової експертизи №090223-59/ю від 09.02.2023 року та представника позивача про виклик в судове засідання експертів б/н від 20.02.2023 року, приймаючи до уваги відсутність необхідності та відповідних підстав на даному етапі судового розгляду для призначення судової експертизи та виклику в судове засідання експертів, судом протокольними ухвалами відмовлено в задоволенні вищезазначених клопотань уповноважених представників позивача та відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2023 року враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи, визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази, вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі № 910/14432/22 та початок розгляду справи по суті, судове засідання призначено на 05.04.2023 року.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті 05.04.2023 року судом протокольною ухвалою оголошено перерву на стадії дослідження доказів до 11.05.2023 року.

Судом доведено до відома сторін, що до початку судового засідання 11.05.2023 року від позивача через канцелярію суду 24.04.2023 року надійшли письмові пояснення б/н б/д з доказами їх надсилання на адресу відповідача, згідно яких позивач вказує, що різниця сум в рахунках №18699 від 09.08.2021 року та №18699 від 11.10.2022 року зумовлена несплатою відповідачем виставленого йому рахунку від 09.08.2021 року, у зв`язку з чим відбувся перерахунок вартості відновлювальних робіт та матеріалів з урахуванням зміни курсу іноземних валют. Пояснення судом долучені до матеріалів справи.

Також через канцелярію суду 09.05.2023 року від відповідача надійшли письмові пояснення №080523-204/ю від 08.05.2023 року з доказами їх надсилання на адресу позивача, в яких відповідач зауважує, що правовий статус сюрвеєрів в Україні на законодавчому рівні не врегульовано, та вимоги до сюрвеєрського звіту нормативними актами України не передбачені. Проте, на переконання відповідача, такі фахівці як сюрвеєри є особами, які володіють спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи, та їх правовий статус як експертів має регулюватися тими ж нормативними актами, які регулюють діяльність експертів. Пояснення судом долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 11.05.2023 року судом протокольною ухвалою оголошено перерву на стадії заключного слова перед виходом до нарадчої кімнати до 18.05.2023 року.

Судом встановлено, що до початку судового засідання 18.05.2023 року від позивача через систему «Електронний суд» 16.05.2023 року надійшли додаткові пояснення у справі б/н від 16.05.2023 року, згідно з якими позивач вказує, що страхувальником відповідно до умов Договору страхування було своєчасно та у повному обсязі подано страховику всі необхідні документи та докази, які підтверджують настання страхового випадку; на підставі пункту 17.2 Договору страхування вартість відновлювальних робіт та матеріалів було визначено позивачем на підставі рахунку авторизованого СТО; оскільки вартість запчастин збільшилась у зв`язку з коливанням курсу іноземних валют, сервісний центр надав позивачу оновлений рахунок №18699 від 11.10.2022 року на суму 1 185 988,43 грн. Додаткові пояснення судом долучені до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, від сторін станом на час проведення судового засідання 18.05.2023 року до суду не надходило.

У судові засідання з розгляду справи по суті 05.04.2023 року, 11.05.2023 року та 18.05.2023 року з`явився уповноважений представник відповідача, уповноважений представник позивача приймав участь у вказаних судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судових засіданнях з розгляду справи по суті 05.04.2023 року, 11.05.2023 року та 18.05.2023 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судових засіданнях з розгляду справи по суті 05.04.2023 року, 11.05.2023 року та 18.05.2023 року проти позову заперечував з підстав, викладених в заявах по суті справи, та просив в його задоволенні відмовити.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 18.05.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно визначення статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. В силу пункту 6 частини 4 наведеної статті одним із видів добровільного страхування є страхування наземного транспорту.

Як встановлено судом за матеріалами справи, відповідно до Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), затверджених Головою правління ПАТ «СК «Арсенал страхування» від 04.03.2020 року та зареєстрованих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 26.03.2020 року розпорядженням № 565, 28.04.2021 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (страховик за договором, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Лайт» (страхувальник за договором, позивач у справі), вигодонабувач - Акціонерне товариство «ПУМБ», укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 919/21-СПТ/Дп/01 (далі - Договір страхування), предметом якого відповідно до пункту 4 є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом (ТЗ) та іншим майном, вказаним у розділах 5, 6 цього Договору.

Відповідно до пункту 5 Договору страхування інформація про застрахований транспортний засіб наведена у Додатку №2 до Договору.

Згідно з Додатком №2 до Договору страхування «Перелік застрахованих ТЗ» застрахованим транспортним засобом є Трактор колісний, марки FENDT 933 VARIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2018, (далі - застрахований транспортний засіб); страхова сума становить 6 585 718,44 грн., страховий платіж - 62 564,31 грн.

Відповідно до пункту 12.3 Договору страхування безумовна франшиза за ризиками «внаслідок інших подій» становить 65 857,18 грн., що складає 1% від страхової суми по відповідному ТЗ.

Суд зазначає, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Згідно ст.983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Строк дії Договору страхування для застрахованого транспортного засобу - з 28.04.2021 року по 27.04.2022 року (пункт 14.4, 16.2 Договору страхування).

Згідно з пунктом 23.1. Договору страхування передбачено, що Договір набуває чинності на повну страхову суму з 00-00 годин дати початку першого періоду страхування (згідно з пунктом 14.4. Договору), але не раніше 00-00 годин дати, наступної за днем внесення страхувальником першої частини страхового платежу в розмірі, значеному в пункті 14.2. цього Договору - 62 564,31 грн., на поточний рахунок чи до каси страховика, і діє по 24-00 годину дати закінчення першого періоду страхування (згідно з пунктом 14.4. Договору).

На виконання зазначених умов Договору страхування 06.05.2021 року ТОВ «Агро Лайт» здійснило страховий платіж у сумі 62 564,31 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 219 від 06.05.2021 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

Отже, з урахуванням приписів ст. 983 ЦК України та умов Договору страхування страховий період розпочинається 07.05.2021 року і триває до 27.04.2022 року.

Вказаний Договір страхування підписаний уповноваженими представниками страховика ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та страхувальника ТОВ «Агро Лайт» і скріплений печатками юридичних осіб.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором страхування, який підпадає під правове регулювання параграфу 2 глави 35 Господарського кодексу України, глави 67 Цивільного кодексу України та Закону України "Про страхування".

Як передбачено статтею 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Аналогічні визначення поняття "договір страхування" містяться в статті 354 Господарського кодексу України та статті 979 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень статті 981 Цивільного кодексу України та частині 2 статті 18 Закону України "Про страхування" договір страхування укладається в письмовій формі, а також може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

За визначенням статті 8 Закону України "Про страхування" страховим ризиком є певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до пункту 22.1. Договору страхування страховик бере на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у пункті 22.2. цього Договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості.

Пунктом 22.2.3 Договору страхування передбачено, що до страхових ризиків відносяться «Збитки внаслідок інших подій», зокрема, пошкодження чи знищення (повна загибель) ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок стихійного лиха (бурі, урагану, смерчу ... удару блискавки та інших надзвичайних явищ природи).

Як зазначає позивач у позовній заяві, 07.08.2021 року у полі на території Криворізького району (Софіївська ТГ) між селами Вишневе та Олексіївка стався страховий випадок, а саме: в застрахований транспортний засіб - Трактор колісний, марки FENDT 933 VARIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вдарила блискавка, від чого у місці, де знаходиться блок управління трактором, виникло задимлення.

Згідно з поясненнями тракториста-машиніста гр. ОСОБА_1 , який керуючи трактором виконував культивацію ґрунту, близько 18 год. 00 хв. 07.08.2021 року розпочалася гроза з дощем. ОСОБА_1 зупинив трактор та вимкнув двигун, вирішивши зачекати, доки закінчиться дощ, сидячи в кабіні трактора. Приблизно о 18 год. 35 хв. у трактор вдарила блискавка і в цей момент ОСОБА_1 побачив розряд блискавки, який влучив у ліву частину трактора, від чого у місці, де знаходиться блок управління трактором, виникло задимлення. Крім того, в момент удару блискавки, не зважаючи на те, що двигун трактора був вимкнений та не працював, запрацювали двірники лобового скла та увімкнулося світло.

З метою запобігання виникнення пожежі, ОСОБА_1 вийшов із кабіни трактора та зняв клеми з акумулятора, після чого повернувся до кабіни. Однак, задимлення посилювалось, у зв`язку з чим ОСОБА_1 почав знімати обшивку та кришки, які закривають запобіжники та реле, і в цей момент побачив, що вони почали палати та плавитись. За допомогою підручних засобів та матеріалів ОСОБА_1 загасив пожежу і одразу сповістив про даний факт головного агронома ТОВ «Агро Лайт».

Вищенаведене викладено також в письмових поясненнях ОСОБА_1 , наданими начальнику Криворізького РУ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області Січкаруку Олегу, копія яких наявні в матеріалах справи.

В свою чергу, наявність несприятливих погодних умов 07.08.2021 року у Криворізькому районі Дніпропетровської області підтверджується виданою Авіаметеостанцією Дніпропетровського РЦГМ довідкою № 994-12/36-294 від 21.12.2021 року, копія якої наявна в матеріалах справи, згідно з якою за даними метеостанції Лошкарівка Дніпропетровського РЦГМ 07 серпня 2021 року на території Софіївської територіальної громади грози спостерігались у період з 17 год. 35 хв. за київським часом і до кінця доби.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" до обов`язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке частиною 16 статті 9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

За умовами пункту 27.10 Договору страхування при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (Кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, з врахуванням умов, зазначених в пункті 17.3. цього Договору, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО на підставі рахунків з СТО (згідно з умовами п. 27.11 Договору). В окремих випадках за згодою страховика та страхувальника (вигодонабувача), розмір збитків може визначатися на підставі автотоварознавчої експертизи безпосередньо страховиком чи уповноваженою ним особою (аварійним комісаром). Вартість частин та деталей береться в розрахунок Кошторису збитків за умови, що вони шляхом ремонту не можуть бути приведені в стан, придатний для подальшого використання, або витрати на такий ремонт перевищують витрати по їх заміні на нові.

Відповідно до пункту 17.3 Договору страхування при визначенні розміру збитків експлуатаційний знос не враховується.

Згідно з пунктом 31.10 Договору страхування страховик відшкодовує підтверджені документально витрати (у розмірі до 1% від страхової суми по відповідному ТЗ) з транспортування (буксирування) пошкодженого ТЗ від місця аварії до місця зберігання чи місця ремонту, якщо ТЗ не може рухатися своїм ходом від пошкоджень, що є наслідком страхового випадку.

Згідно частиною 1 статті 25 Закону України "Про страхування" виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні приписи містяться в частинах 1, 2 статті 990 Цивільного кодексу України, згідно яких страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

За умовами пункту 25.1 Договору страхування в разі настання передбаченої у пункті 22.2 Договору події, страхувальник зобов`язаний вжити заходів щодо рятування ТЗ та зменшення завданих збитків (пункт 25.1.1 Договору); негайно повідомити про настання події Компетентні органи, страховика або його представника, а також викликати відповідні Компетентні органи (пункт 25.1.2 Договору); протягом 3-х робочих днів з моменту настання події письмово сповістити про це страховика шляхом надання Повідомлення про страховий випадок встановленої страховиком форми. У випадку, коли виконання вказаних вимог було неможливим, страхувальник повинен підтвердити це документально (пункт 25.1.3 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що після влучання блискавки у трактор ТОВ «Агро Лайт» 07.08.2021 року о 19 год. 15 хв. було повідомлено та здійснено виклик відповідного підрозділу ДСНС України у Дніпропетровській області, що підтверджується Довідкою № 3229/41-21 від 07.12.2021 року, а також відповідного підрозділу ГУ НП в Дніпропетровській області, що підтверджується Довідкою від 02.12.2021 року № 45.9/6812. Копії довідок наявні в матеріалах справи. Проте, оскільки пожежа була ліквідована трактористом ТОВ «Агро Лайт» ОСОБА_1 , підрозділи ДСНС не залучались.

На підтвердження виникнення та ліквідування пожежі було складено Акт про пожежу від 31.12.2021 року за участю представників підрозділу ДСНС України у Дніпропетровській області та ТОВ «Агро Лайт», а також Криворізьким РУ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області складено Звіт від 31.12.2021 року про причини виникнення пожежі, яка сталася 07.08.2021 року в тракторі FENDT 933 VARIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно до вказаного звіту встановлено, що пожежа на тракторі могла виникнути внаслідок розряду блискавки. Копії Акту про пожежу від 31.12.2021 року та Звіту про причини виникнення пожежі від 31.12.2021 року наявні в матеріалах справи.

Також у відповідності до умов п.25.1.2 п. 25.1 Договору страхування Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Лайт» 07.08.2021 року о 20 год. 53 хв. було сповіщено страховика ПАТ «СК «Арсенал страхування» за телефоном «гарячої лінії» 0 800 604 453 про настання страхового випадку та викликало представників страхової компанії для фіксації та встановлення обставин страхового випадку, що підтверджується змістом заяви страхувальника від 09.08.2021 року та отриманою на запит ТОВ «Агро - Лайт» від ПАТ «Київстар» деталізації по локальним і роумінговим дзвінкам абонента НОМЕР_2 , послуги стільникового мобільного зв`язку за яким надаються ПАТ «Київстар» згідно угоди № 3160696 від 12.02.2009 року.

Окрім цього, факт отримання від позивача як страхувальника повідомлення про настання події 07.08.2021 року підтверджено відповідачем в листі № 040222-236/К від 04.02.2022 року та під час розгляду справи не заперечувався.

Крім того, на виконання умов пункту 25.1.3 п. 25 Договору страхування позивач - ТОВ «Агро Лайт» 09.08.2021 року звернувся до страховика - ПАТ «СК «Арсенал страхування» із Заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, яка сталася 07.08.2021 року із застрахованим транспортним засобом - трактор FENDT 933 VARIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у селі Олексіївка, копія якої наявна в матеріалах справи.

Як зазначає позивач у позовній заяві, 10.08.2021 року для огляду пошкодженого трактору на місце події виїхав страховий комісар ПАТ «СК «Арсенал страхування» Чивчиш О.П. та склав Акт огляду ТЗ з фотофіксацією процедури огляду. Огляд здійснювався у присутності представника дилерського центру TOB «ТК «Агроспейс», головного агронома ТОВ «Агро Лайт» та тракториста-машиніста ОСОБА_1 .

Після огляду транспортний засіб був доставлений тралом перевізника ПП «Амадеус-Логістик» у спеціалізований сервісний центр (СТО) дилера марки FENDT - TOB «ТК «Агроспейс» за адресою: вул. Стартова, 32, м. Дніпро.

Відповідно до наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 485 від 11.08.2021 року та рахунку №311 від 11.08.2021 року позивачем було оплачено Приватному підприємству «Амадеус-Логістик» вартість транспортно-експедиторських послуг по доставці пошкодженого транспортного засобу - трактору Фенд 1038 за маршрутом с. Вишневе, Дніпропетровської області - м. Дніпро у сумі 14 000,00 грн.

Згідно пункту 27.11 Договору страхування розмір збитків визначається з урахуванням наведених у розділі 17 Договору умов, а саме, як визначено пунктом 17.2 Договору - на базі авторизованої СТО.

Відповідно до пункту 27.10 Договору страхування Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО на підставі рахунків з СТО (згідно з умовами пункту 27.11 Договору).

На виконання умов Договору страхування, зокрема, пункту 17.2, та з метою встановлення розміру матеріальних збитків, завданих застрахованому транспортному засобу в результаті грозового розряду (пожежі), позивач звернувся до сервісного центру (СТО) TOB «ТК «Агроспейс» із заявкою про проведення дефектування та встановлення вартості відновлювальних робіт трактору FENDT 933 VARIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У позовній заяві позивач вказує, що співробітниками авторизованого СТО - TOB «ТК «Агроспейс» було проведено огляд та дефектування транспортного засобу, трактор FENDT 933 VARIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та складено висновок, в якому зазначено перелік запчастин, які вийшли з ладу в результаті грозового розряду, та на підставі якого складений попередній Рахунок №18887 від 19.08.2021 року вартості відновлювальних робіт, запчастин та матеріалів на суму 531 897,00 грн. з ПДВ.

В подальшому у зв`язку з виявленням виходу зі строю ряду вузлів при візуальному дефектуванні сервісним центром TOB «ТК «Агроспейс» було проведено додаткове дефектування трактора та виявлено запчастини, які підлягають заміні.

Оскільки загальна вартість запчастин, які підлягали заміні збільшилась, сервісний центр TOB «ТК «Агроспейс» надав позивачу Рахунок №18699 від 11.10.2022 року на суму 1 185 988,43 грн. з ПДВ.

Таким чином, за розрахунком позивача, відповідно до рахунків №18887 від 19.08.2021 року та №18699 від 11.10.2022 року загальна вартість запчастин та відновлювальних робіт по ремонту застрахованого транспортного засобу складає суму 1 717 885,43 грн.

Згідно з пунктом 27.1 Договору страхування страхове відшкодування виплачується страховиком згідно з Договором на підставі письмової заяви страхувальника (його правонаступника, вигодонабувача) і Страхового акту, який складається страховиком.

Страхове відшкодування сплачується страхувальнику тільки після того, як повністю будуть встановлені причини та розмір збитків, страхувальник зобов`язаний надати страховику усі необхідні документи, що підтверджують причини та розмір збитку, перелік яких наведено в розділі 26 Договору. Ненадання вказаних документів дає страховику право відмовити у виплаті відшкодування як в цілому, так і в частині збитку, не підтвердженій такими документами (пункт 27.2 Договору страхування).

Відповідно до пункту 27.3 Договору страхування страховик повинен скласти Страховий акт протягом десяти робочих днів, починаючи з моменту отримання письмової Заяви на виплату страхового відшкодування та інших документів згідно з розділом 26 Договору. Вказаний строк може збільшуватися відповідно пункту 27.13 Договору.

Так, пунктом 27.13 Договору страхування передбачено, що страховик має право відстрочити складання Страхового акту у випадку:

- якщо у нього є сумніви в правомірності вимог на одержання страхувальником страхового відшкодування - до того часу, поки не будуть представлені необхідні докази, але не більше ніж на три місяці з дня отримання від страхувальника Повідомлення про страховий випадок;

- якщо обсяг і характер пошкоджень ТЗ не відповідають причинам і обставинам страхового випадку або існують суперечки між страховиком та страхувальником відносно суми збитків (страхового відшкодування) - до з`ясування фактичних збитків, але не більше, ніж на три місяці з дня отримання від страхувальника Повідомлення про страховий випадок.

При цьому положеннями частини 3 статті 26 Закону України «Про страхування» передбачено, що рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Аналогічні положення щодо прийняття страховиком рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування у строк, визначений Правилами для складання Страхового акту, з наступним письмовим повідомлення страхувальника та вигодонабувача про причини такої відмови протягом 3 робочих днів з дня прийняття такого рішення, містить пункт 28.5 Договору страхування.

Як визначено у пункті 11.3 Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), затверджених Головою правління ПРАТ «СК «Арсенал страхування» від 04.03.2020 року та зареєстрованих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 26.03.2020 року розпорядженням № 565 (далі - Правила страхування), страховик приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування протягом 10 (десяти) робочих днів з дня отримати письмової Заяви на виплату страхового відшкодування та інших документів та речей згідно з розділом 10 Правил з урахуванням п. 11.4. Правил. Вказаний строк може збільшуватися відповідно до пункту 11.18 Правил. Рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування оформлюється Страховим актом за формою, встановленою страховиком.

Згідно з пунктом 11.8 Правил страхування страховик має право відстрочити прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування у випадках:

- якщо у нього є сумніви в правомірності вимог на одержання страхувальником (вигодонабувачем) страхового відшкодування або кваліфікації події "страховий випадок" або "не страховий випадок", - до моменту отримання необхідних доказів, але не більше, ніж на 3 місяці з дня отримання від страхувальника Повідомлення про настання події, що може бути визнана страховим випадком, та всіх необхідних документів та речей, передбачених Договором страхування;

- якщо відповідними органами внутрішніх справ відносно страхувальника (його уповноваженої особи або особи, яка керувала застрахованим транспортним засобом на законних підставах) або за фактом події внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і ведеться розслідування обставин, що призвели до збитків, або будь-яких неправомірних дій сторін при укладанні Договору страхування - не більше, ніж на строки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України для досудового і судового закінчення розслідування і розгляду кримінального провадження;

- якщо обсяг і характер пошкоджень транспортного засобу не відповідають причинам і обставинам страхового випадку або існують суперечки між страховиком та страхувальником відносно суми збитків (страхового відшкодування) - до з`ясування фактичних збитків, але не більше, ніж на 3 місяці з дня отримання від страхувальника Повідомлення про настання події, що може бути визнана страховим випадком, та всіх необхідних документів та речей, передбачених Договором страхування;

- якщо страхувальник надав документи, які необхідні для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, оформлені з порушенням діючих норм (відсутні номер, печатка або дата, наявність виправлень) або якщо такі документи містять недостовірну інформацію щодо часу, причин, обставин настання події та розміру збитків, - до усунення таких порушень, але не більше, ніж на 3 місяці з дня отримання від страхувальника Повідомлення про настання події, що може бути визнана страховим випадком, та всіх необхідних документів та речей, передбачених Договором страхування;

- в інших випадках, передбачених Договором страхування, - не більше, ніж на 3 місяці з дня отримання від страхувальника Повідомлення про настання події, що може бути визнана страховим випадком, та всіх необхідних документів та речей, передбачених Договором страхування.

Отже, як вбачається з наведених вище положень Договору страхування та Правил страхування страховик зобов`язаний прийняти рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування протягом 10 робочих днів з дня отримати письмової Заяви на виплату страхового відшкодування страховик, а у разі настання певних обставин - страховик має право на збільшення строку для прийняття такого рішення, проте у будь-якому випадку таке рішення страховик зобов`язаний прийняти у строк, що не перевищує трьох місяців з дня отримання від страхувальника Повідомлення про настання страхової події.

Відтак, з урахуванням умов пунктів 27.3, 27.13 Договору страхування, а також пунктів 11.3, 11.18 Правил страхування, за умови повідомлення позивачем 07.08.2021 року відповідача у телефонному режимі про настання страхового випадку, а також 09.08.2021 року - шляхом звернення з відповідною письмовою заявою про настання страхового випадку, відповідач був зобов`язаний прийняти рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування протягом 10 робочих днів з дня отримати письмової Заяви на виплату страхового відшкодування, проте не пізніше ніж протягом 3 місяців з дня отримання від позивача повідомлення про настання страхової події, тобто у будь - якому випадку в строк до 09.11.2021 року.

Проте, як зазначено позивачем у позовній заяві та встановлено судом за матеріалами справи, відповідач у встановлені Договором страхування строки Страховий акт не склав, а також не прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами частин 1, 2 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

За умовами пункту 11.9 Правил страхування при визнанні страховиком події "страховим випадком" страхове відшкодування виплачується протягом 10 робочих днів з дня складання Страхового акту.

Згідно з пунктом 27.15 Договору страхування при визнанні страховиком події "страховим випадком" страхове відшкодування виплачується протягом 10 робочих днів з дня надання відповіді вигодонабувача про спосіб сплати страхового відшкодування.

Отже, з урахуванням приписів статті 530 Цивільного кодексу України, пункту 11.9 Правил страхування та пункту 27.15 Договору страхування, а також встановленого судом граничного строку для прийняття відповідачем рішення про виплату страхового відшкодування - 09.11.2021 року (з урахуванням п. 11.8 Правил страхування щодо права страхувальника відстрочити рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування), відповідач повинен був сплатити страхове відшкодування за страховою подією, яка мала місце 07.08.2021 року із застрахованим транспортним засобом (трактор FENDT 933 VARIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 ), у строк до 23.11.2021 року.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору страхування щодо строків складання Страхового акту та виплати страхового відшкодування, 19.01.2022 року представником позивача на адресу відповідача було направлена заява б/н від 19.01.2022 року з вимогою здійснити виплату страхового відшкодування.

У відповідь на вказану заяву від 19.01.2022 року відповідач листом №040222-236/к від 04.02.2022 року повідомив позивача про відстрочення прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування до встановлення причин та обставин події, в межах строків, передбачених Договором.

В подальшому листом №250322-104/ю від 25.03.2022 року відповідач за наслідками розгляду Заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку та інших документів стосовно пошкодження трактора FENDT 933 VARIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок події, яка мала місце 07.08.2021 року у с. Олексіївка, відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Лайт» у виплаті страхового відшкодування за заявленою подією на підставі статті 26 Закону України «Про страхування», статті 991 Цивільного кодексу України та умов пункту 28.4 Договору страхування.

При цьому, у вказаному листі відповідач зазначив про те, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку.

Зокрема, на підтвердження вказаних доводів відповідач у листі посилався на результати проведення експертного дослідження на предмет виявлення ознак влучення блискавки у застрахований транспортний засіб, які відображено у складеному на замовлення відповідача суб`єктом оціночної діяльності Добрун А.П. Сюрвеєрському звіті №2 від 24.02.2022 року, відповідно до якого експерт, аналізуючи заявлені пошкодження та механізм їх спричинення, дійшов висновку, що влучення блискавки в трактор не було, а надані страхувальником відомості про обставини пошкодження застрахованого ТЗ є завідомо неправдивими.

Згідно вказаного Сюрвеєрського звіту експертом також встановлено, що:

- стан налиплого на колесах трактора грунту, наявність соломи на противісі трактора, суха, комкувата і не розмита зливою поверхня грунту, пил на задньому склі кабіни трактора свідчать, що трактор під зливою не був. Також не було зливи напередодні в місці огляду трактора судовим експертом Чивчиш О.П. 10.08.2021 року.

- на пластиковому капоті двигуна, на пластиковому даху кабіни та пластиковому плафоні сигнального ліхтаря-маячка ознаки влучення блискавки відсутні. Пошкодження лівого дзеркала заднього виду не могли утворитись від влучення блискавки, яка переносить струм до 20 000 А та розігріває об`єкт, у який вона влучає, до температури до 30 000 °С. Відсутні сліди перетікання електричного заряду блискавки з корпусу трактора через гуму коліс чи причепний пристрій трактора на землю.

- блискавка не могла влучити в дзеркало, оскільки вище нього знаходиться металевий кронштейн кріплення дзеркала і ще вище - сигнальний ліхтар-маячок, на яких також відсутні сліди влучення блискавки.

- трактор Fendt 933 Vario не рухався і не обробляв поле в тому місці, в якому його 10.02.2021 року оглядав судовий експерт Чивчиш О.П. Страхувальник здійснив інсценування страхової події: інший трактор № 892 привіз на поле грунтообробний агрегат, а пошкоджений трактор привезли сюди на лафеті і краном поставили на грунт.

- на пошкодженому тракторі Fendt 933 Vario мало місце порушення пожежної безпеки, а саме: був відсутній вогнегасник під час заявленої події, що є порушенням законодавства України.

Не погоджуючись з підставами відмови у виплаті страхового відшкодування позивач з метою встановлення причин виникнення пожежі та настання страхового випадку звернувся до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» із запитом №7 від 16.06.2022 року про проведення комплексного пожежно-технічного та електротехнічного експертного дослідження за фактом загоряння трактора FENDT 933 VARIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На вирішення експертного дослідження поставлено наступне питання: яка технічна причина та обставини, що привели до настання досліджуваної пожежі?

Листом №8 від 23.06.2022 року позивач повідомив відповідача про дату, час та місце проведення огляду транспортного засобу для проведення комплексного пожежно-технічного та електротехнічного експертного дослідження за фактом загоряння трактора FENDT 933 VARIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Факт надсилання вказаного листа на адресу ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» (м. Київ, вул. Борщагівська, 154) та Дніпровської дирекції ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» (м. Дніпро, пр. Гагаріна, 133) підтверджується наявними в матеріалах справи копіями експрес-накладних «Нова пошта» №0669 від 23.06.2022 року та №2263 від 23.06.2022 року відповідно.

Проте, відповідач у призначений час для проведення огляду транспортного засобу не з`явився, за умови відсутності заперечень щодо проведення експертного дослідження та/або запропонованих дати, часу і місця огляду транспортного засобу про причини неявки свого представника відповідач не повідомив.

Так, за результатами проведення Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» комплексного пожежно-технічного та електротехнічного експертного дослідження було складено Висновок експертів №11822/12598-12604/1618/1619 від 29.07.2022 року, відповідно до якого встановлено, що:

- первинне горіння виникло на поверхні блоку реле (в зоні наближеній до корпусу роз`ємів № Х1404, Х1407 та Х1409) внутрішнього об`єму кабіни водія трактора FENDT 933 VARIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- джерелом запалювання є тепловий імпульс аварійного режиму у вигляді зовнішньої перенапруги з послідуючими локальними струмовими перевантаженнями окремих ланцюгів, який обумовлений вторинними проявами атмосферної електрики (грозового розряду);

- технічною причиною пожежі, що сталась 07.08.2021 року, є займання полімерних частин блоку реле (в зоні наближеній до корпусів роз`ємів № Х1404, Х1407 та Х1409) внутрішнього об`єму кабіни трактора FENDT 933 VARIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під впливом теплової дії від аварійного режиму у вигляді зовнішньої перенапруги, яка обумовлена вторинними проявами атмосферної електрики (грозового розряду), з послідуючими локальними струмовими перевантаженнями окремих ланцюгів та виходом з ладу певних функціональних блоків, вузлів та елементів електросистеми.

Відповідно до акту №118/12598-12604/1618/1619 здачі-приймання висновку експерта від 29.07.2022 року, підписаного між Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» (виконавець) та ТОВ «Агро Лайт» (замовник), вартість проведення дослідження складає 31 939,88 грн.

У відповідності до вказаного акту позивачем було здійснено оплату за експертне дослідження №118/12598-12604/1618/1619 платіжним дорученням №295 від 17.06.2022 року на суму 31 939,88 грн., копія якого наявна в матеріалах справи.

Після проведення зазначеного експертного дослідження позивач звернувся до відповідача з листом № 10 від 10.08.2022 року щодо перегляду відмови у виплаті страхового відшкодування стосовно пошкодження трактора FENDT 933 VARIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та виконання умов Договору страхування.

У відповідь на вказаний лист позивача відповідач листом № /К від 27.09.2022 року повідомив ТОВ «Агро Лайт» про те, що підстав для перегляду рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування у страхової кампанії немає.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Проте, як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач своїх зобов`язань за Договором страхування в частині визнання події, яка сталася із застрахованим транспортним засобом, страховим випадком та подальшої виплати відповідного страхового відшкодування не виконав.

Водночас суд зазначає, що відповідно до статті 985 Цивільного кодексу України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Аналогічне визначення прав страхувальника при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів) визначене статтею 3 Закону України «Про страхування».

Отже, відповідно до наведених положень закону договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов`язків останнього.

Слід зазначити, що право вимоги позивач (потерпілий, страхувальник) може мати лише на підставі уповноваження його належним чином вигодонабувачем. Якщо ж вигодонабувач не наділив позивача такими повноваженнями, то останній не має права на одержання страхової виплати і на цій підставі є неналежним позивачем у позові про її стягнення.

Як вбачається з пункту 3 Договору страхування, вигодонабувачем за даним договором є Акціонерне товариство «ПУМБ», на користь якого укладено цей Договір.

В свою чергу, відповідно до наявного в матеріалах справи листа №DNI-54/47 від 16.11.2022 року Акціонерне товариство «ПУМБ», яке є вигодонабувачем за Договором страхування, надало згоду на отримання позивачем як страхувальником суми страхового відшкодування за ремонт застрахованого транспортного засобу - трактору колісного FENDT 933 VARIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , від ПАТ «СК «Арсенал страхування» за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 919/21-СПТ/Дп/01 від 28.04.2021 року.

Відтак, фактичні обставини свідчать, що позивачу належить право вимоги щодо одержання страхової виплати за цим Договором страхування.

Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору страхування та відмовою Приватного акціонерного товариства «Страхова кампанія «Арсенал Страхування» у виплаті страхового відшкодування позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості з виплати страхового відшкодування у розмірі 1 658 028,12 грн., а також 319 795,02 грн. пені, 33 660,24 грн. процентів річних та 266 651,03 грн. втрат від інфляції.

Крім того, позивач вказує на те, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість витрат на проведення експертизи у розмірі 31 939,88 грн. та витрат на транспортно-експедиційні послуги по доставці транспортного засобу у розмірі 14 000,00 грн.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України та статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства, зокрема, є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсним чи розірвання Договору добровільного страхування наземного транспорту № 919/21-СПТ/Дп/01 від 28.04.2021 року та/або його окремих положень суду не надано.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення спірного Договору на час його підписання та на протязі виконання з боку сторін також відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 991 Цивільного кодексу України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Аналогічні підстави для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування містить стаття 26 Закону України «Про страхування».

З наведених положень вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку або надання ним неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише у тому разі, якщо вони позбавили страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.03.2018 року у справі № 916/4613/15.

Відповідно до пункту 28.4 Договору страхування страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо:

- Страхувальник повідомив страховику свідомо неправдиві відомості про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку або у разі надання страхувальником на запит страховика відомостей, які не відповідають дійсності, по фактам, що стосуються страхового випадку і його обставин (пункт 28.4.3 Договору страхування);

- Страхувальник несвоєчасно повідомив страховика про настання страхового випадку без поважних на це причин або створює страховику перешкоди у визначенні обставин страхового випадку та розміру збитків (своєчасно не надав пошкоджений ТЗ для огляду, не повідомив дійсні обставини страхового випадку) (пункт 28.4.4 Договору страхування);

- Страхувальник надав документи, які необхідні для прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування, оформлені з порушенням діючих норм (відсутні номер, печатка, дата, наявність виправлень) або містять недостовірну інформацію щодо часу, причин обставин страхового випадку та розміру збитку (пункт 28.4.7 Договору страхування).

Отже, з аналізу наведених умов Договору страхування вбачається, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є, зокрема, повідомлення страхувальником страховику свідомо неправдивих відомостей про обставини страхового випадку та надання документів, що містять недостовірну інформацію щодо причин та обставин страхового випадку.

Наразі, як вбачається з матеріалів справи та зазначалось вище, відмову у виплаті ТОВ «Агро Лайт» страхового відшкодування компанія відповідача обґрунтовано допущеними страхувальником порушеннями умов Договору страхування в частині: подання свідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку; неповідомлення дійсних обставин страхового випадку; подання документів, що містять недостовірну інформацію щодо часу, причин, обставин страхового випадку, та при цьому в якості доказу на підтвердження подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку посилається на Сюрвеєрський звіт №2 від 24.02.2022 року, згідно якого встановлено, що страхувальник здійснив інсценування страхової події, оскільки влучення блискавки в трактор не було, а пошкодження транспортного засобу сталося внаслідок порушення пожежної безпеки.

В свою чергу, враховуючи заперечення проти наведених доводів відповідача, надані позивачем під час розгляду даного спору з посиланням на зміст Висновку експертів №11822/12598-12604/1618/1619 від 29.07.2022 року, згідно якого дійсною причиною пожежі на тракторі та пошкодження транспортного засобу стала пожежа, яка виникла в результаті грозового розряду (блискавки), суд з метою встановлення дійсних обставин справи, факту наявності або відсутності страхового випадку та відповідно підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування має дослідити та надати належну оцінку вказаним Сюрвеєрському звіту №2 від 24.02.2022 року та Висновку експертів №11822/12598-12604/1618/1619 від 29.07.2022 року.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення (частина 1 статті 101 ГПК України).

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (частина 5 статті 101 ГПК України).

Якщо у висновку експерта відсутні відомості про попередження (обізнаність) його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 КК України або за відмову від надання висновку за статтею 385 цього Кодексу, то такий висновок є недопустимим доказом.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 904/684/18.

Матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням (частина 1 статті 102 ГПК України).

У відповідності до статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до приписів статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частина 1 статті 76 ГПК України).

Отже надання оцінки доказам є виключною компетенцією суду, тоді як принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Водночас, судове пізнання завжди опосередковане оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2020 року у справі №910/5300/17.

Так, ознайомившись зі змістом наявного в матеріалах справи Висновку експертів №11822/12598-12604/1618/1619 від 29.07.2022 року, докладним описом проведених досліджень та висновками з поставлених перед експертами питань судом встановлено відсутність будь-яких обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність наданого Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи.

Наданий позивачем Висновок експертів № 11822/12598-12604/1618/1619 за результатами проведення комплексного пожежно-технічного та електротехнічного дослідження, виконаний атестованими судовими експертами відповідних спеціальностей 10.8 «Дослідження обставин виникнення і поширення пожеж та дотримання вимог пожежної безпеки» та 10.18 «Дослідження технічної експлуатації електроустаткування», які внесені до державного Реєстру судових експертів та є досвідченими фахівцями у своїх галузях досліджень (експертний стаж від 4 ро 25 років). Висновок підготовлений згідно з вимогами статті 98 ГПК України, Закону України «Про судову експертизу» та «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень».

При цьому, зважаючи на наявність в наданому позивачем Висновку експертів №11822/12598-12604/1618/1619 від 29.07.2022 року застереження про обізнаність експертів про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України, твердження відповідача про відсутність у вказаному висновку фрази «висновок підготовлено для подання до суду» як підстави для неврахування його під час вирішення спору судом розцінюються як формалізм.

Наразі, з урахуванням предмету та підстав даного позову суд виходить, в першу чергу, з необхідності здійснення оцінки змісту наданого експертного висновку (пожежно - технічного дослідження), зокрема, в частині дослідження експертами фактичних даних та обставин страхового випадку, а також враховує той факт, що комплексне пожежно - технічне та електротехнічне експертне дослідження було проведене до моменту звернення позивача з позовними вимогами в судовому порядку.

Окрім цього суд має право оцінити вказане експертне дослідження як письмовий доказ, наданий позивачем в обґрунтування обставин, на які він посилається, в сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Отже, за висновками суду наданий позивачем висновок експертів відповідає вимогам діючого законодавства та є належним і допустимим доказом в розумінні Господарського процесуального кодексу України.

Водночас суд наголошує, що визначення поняття «судова експертиза» наводиться у статті 1 Закону України "Про судову експертизу", де зазначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Згідно з частиною 2 статті 10 Закону України "Про судову експертизу" судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про судову експертизу" атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України.

В свою чергу, досліджуючи під час розгляду справи Сюрвеєрський звіт, судом встановлено, що останній виконаний сюрвейерами Добрун А.П. (експерт-оцінювач), Сухомлин В.Ф. (технічний експерт з промислової безпеки), Мартиненко В.В. (експерт-оцінювач).

Отже, вищезазначені експерти, які виконали сюрвеєрське дослідження, не є судовими експертами, не є спеціалістами в галузі пожежно-технічних та електротехнічних досліджень та не мають відповідних спеціальних знань для надання висновку по суті. Вказані експерти не внесені до державного Реєстру судових експертів, як того вимагає Закон України «Про судову експертизу».

Разом з тим, у Сюрвеєрському звіті не зазначено, що експерти обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за статтею 384 Кримінального кодексу України.

Крім того суд відзначає, що сюрвеєрський звіт було виконано без реального огляду трактору на місці виникнення страхового випадку, а лише на підставі наданих судовим експертом Чивчиш О.П. та судовим експертом Мазуренко O.A. документів та фотографій, що виключає об`єктивність оцінки реальності настання страхового випадку та причини пошкодження трактору.

Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про судову експертизу» Сюрвеєрський звіт №2 від 24.02.2022 року наявний в матеріалах справи Сюрвеєрський звіт №2 від 24.02.2022 року не є належним та допустимим доказом у розумінні вказаних вище приписів закону та в розумінні Закону України «Про судову експертизу» не є висновком експертів, відтак не може розглядатись судом як висновок експертів та не може бути прийнятий судом до уваги.

Окрім цього судом взято до уваги особливості зазначеного страхового випадку та обставин його настання, що, в свою чергу, вимагає спеціального експертного дослідження, в той же час як Сюрвеєрський звіт №2 від 24.02.2022 року не відповідає меті та завданню встановлення обставин, технічних причин і наслідків пожежі, що сталася 07.08.2021 року.

За таких обставин суд, оцінивши подані сторонами докази, враховуючи, що Сюрвеєрський звіт не є належним та допустимим доказом у справі, твердження відповідача про те, що пошкодження трактору відбулось не в результаті блискавки або інших надзвичайних природних явищ, та, відповідно, відсутність факту настання страхового випадку, судом оцінюються критично.

Крім того, згідно вказаного висновку № 11822/12598-12604/1618/1619 від 29.07.2022 року експертами зазначено, що для загоряння трактору не є обов`язковим влучення блискавки у найвищу точку трактора або пряме попадання блискавки у трактор. Блискавка вдарила на певній відстані у землю. Водночас експерти стверджують про наявність вторинних проявів розряду атмосферної електрики, до яких належить наведена напруга. До первинних проявів належить проходження струму через об`єкт саме від блискавки при прямому ударі.

Таким чином, наведе спростовує доводи відповідача про те, що відсутність прямого удару блискавки у трактор виключає можливість його загорання та пошкодження від грозового удару, а також висновки відповідача щодо повідомлення позивачем завідомо неправдивих даних про обставини страхового випадку.

За таких обставин, за висновком суду, заявлена позивачем подія є страховим випадком, за яким відповідно до умов Договору страхування надається страхове покриття, а тому відмова страховика у виплаті страхового відшкодування є безпідставною та такою, що порушує право власника застрахованого транспортного засобу на отримання страхових виплат у зв`язку із настанням страхового випадку (пошкодження трактору в результаті грозового розряду).

Суд також зазначає, що укладаючи Договір страхування сторони дійшли згоди стосовно умов та порядку виплати страхового відшкодування у разі настання страхового випадку, а також стосовно того, які саме документи необхідно надати страховику у разі настання страхового випадку та на підставі яких страховик має здійснити виплату страхового відшкодування.

Зокрема, відповідно до умов пункту 26.2 Договору страхування сторони погодили перелік документів, які підтверджують настання страхового випадку та розмір збитку, та які страхувальник зобов`язаний надати страховику.

Судом за матеріалами справи встановлено та визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву, що на виконання умов пункту 26.2 Договору страхування позивач надав відповідачу: Заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку від 09.082021 року; копію письмових пояснень водія застрахованого трактора ОСОБА_1 від 09.08.2021 року директору ТОВ «Агро ЛАйт»; копію письмових пояснень водія застрахованого трактора Пересунька Д.М. начальнику Криворізького РУ ГУ ДСНС України; копію Акта про пожежу від 31.12.2021 року; копію Звіту про причину виникнення пожежі від 31.12.2021 року, складеного Криворізьким РУ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області; копію листа ДСНС України № 3229/41-21 від 07.12.2021 року; копію листа Криворізького РУП від 02-12.2021 року № 45.9/6812; копію листа авіаметеостанції Кривий Ріг № 23 від 15.12.2021 року; рахунки TOB «ТК «Агроспейс», зокрема рахунок № 19699 від 09.08.2021 року.

Таким чином, з наведеного вище вбачається, що позивачем належним чином виконано умови Договору страхування та надано страховику всі необхідні документи та докази, які давали страховику можливість переконатися в тому, що спірна подія є страховим випадком.

При цьому за відсутності встановленого судом факту повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей стосовно обставин та причин настання випадку, який має ознаки страхового, суд вважає, що відповідач необґрунтовано відмовив у виплаті страхового відшкодування, чим порушив умови Договору страхування та право позивача на отримання страхового відшкодування.

Водночас, у відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти розміру заявлених позовних вимог в частині визначення позивачем розміру страхового відшкодування на підставі рахунку №18699 від 11.10.2022 року на суму 1 185 988,43 грн., зважаючи на те, що відповідачу в досудовому порядку був наданий рахунок №18699 від 09.08.2021 року на суму 784 849,02 грн., а також без урахування передбаченої пунктом 12 Договору страхування франшизи у розмірі 1% від страхової суми, а саме 65 857,18 грн.

Судом за матеріалами справи встановлено, що позивачем на підтвердження вартості запчастини та відновлювальних робіт по ремонту застрахованого транспортного засобу було надано суду рахунок №18887 від 19.08.2021 року на суму 531 897,00 грн. та рахунок №18699 від 11.10.2022 року на суму 1 185 988,43 грн.

При цьому, згідно письмових пояснень позивача, різниця у сумах, які зазначені у рахунку №18699 від 09.08.2021 року (наданому відповідачу авторизованою СТО після первинного огляду трактору) та рахунку №18699 від 11.10.2022 року, обумовлена суттєвим коливанням курсу іноземних валют та вартістю логістичних послуг.

Так, за наслідками співставлення наявних в матеріалах справи рахунків №18699 від 09.08.2021 року, №18699 від 11.10.2022 року, №18887 від 19.08.2021 року, в сукупності з наявним в матеріалах справи висновком ТОВ «Торгова компанія «Агроспейс», складеним при огляді ТЗ, який містить перелік запчастин та матеріалів, що підлягають заміні, а також з урахуванням наданої позивачем порівняльної таблиці рахунків №18699 від 09.08.2021 року та №18699 від 11.10.2022 року судом встановлено, що перелік запчастин та матеріалів, які підлягають заміні, а також роботи по їх заміні, визначені у рахунках №18699 від 09.08.2021 року, №18699 від 11.10.2022 року та №18887 від 19.08.2021 року є ідентичними.

Відтак, за висновком суду, внаслідок відсутності своєчасної оплати рахунку сервісним центром ТОВ «Торгова компанія «Агроспейс» було тричі виставлено один і той самий рахунок стосовно одного і того самого обсягу відновлювальних робіт та переліку запчастин, які є необхідними для проведення відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу, проте із здійсненням перерахунку їх вартості в залежності від коливання курсу іноземних валют та вартості логістичних витрат сервісного центру, а тому при визначенні загального обсягу та вартості відновлювальних робіт, запчастин і матеріалів суд бере до уваги останній рахунок №18699 від 11.10.2022 року на суму 1 185 988,43 грн.

Разом з цим, суд зазначає про безпідставність включення до рахунку №18699 від 11.10.2022 року на суму 1 185 988,43 грн. позицій, які були відсутні у попередньо складених рахунках та у висновку, а саме: 15600 - Loctite 7039 400 мл очиститель масло спрей у кількості 2 шт., вартістю 1 917,36 грн.; 141863 - 232404 Терозон VR 620 AE400ML EGFD- Терозон Сольво Раст 8018(400 мл) у кількості 1 шт., вартістю 320,88 грн.; 144498 - Loctite 5910 100 мл герметик, вартістю 134,57 грн., всього на загальну суму 2 372,81 грн., оскільки необхідність включення до рахунку №18699 від 11.10.2022 року додаткових матеріалів на загальну суму 2 372,81 грн. необхідність їх використання для відновлення пошкодженого трактору не підтверджується наданим СТО висновком за наслідками дефектування.

Відповідно до пункту 27.10 Договору старування при пошкоджені ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складення кошторису вартості відновлення ТЗ (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, з врахуванням умов, зазначених у пункті 17.3. цього Договору, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО на підставі рахунків СТО (згідно з умовами пункту 27.11 Договору). В окремих випадках, за згодою страховика та страхувальника, розмір збитків може визначатись на підставі автотоварознавчої експертизи або безпосередньо страховиком чи уповноваженою ним особою.

При пошкоджені ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків визначених в Кошторисі збитків (пункт 27.11. Договору страхування).

Проте, як свідчать матеріали справи, страховиком не складено Кошторис збитків на підставі рахунків, які йому надавались СТО (рахунок № 18699 від 09.08.2021 року, рахунок № 188847 від 19.08.2021 року).

Отже, наявність рахунку авторизованого СТО - ТОВ «Торгова компанія «Агроспейс» №18699 від 11.10.2022 року на суму 1 185 988,43 грн. з урахуванням вищенаведених висновків суду щодо безпідставності включення до нього вартості матеріалів на суму 2 372,81 грн., за відсутності складеного відповідачем Кошторису збитків, є достатнім та належним доказом на підтвердження розміру збитків у загальній сумі 1 183 615,62 грн., завданих власнику транспортного засобу внаслідок настання страхового випадку.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Отже, страхове відшкодування завжди зменшується на розмір передбаченої договором страхування франшизи.

Як встановлено судом раніше, відповідно до пункту 12.3 Договору страхування безумовна франшиза за збитками «внаслідок інших подій» складає 1% від страхової суми по відповідному ТЗ, а саме 65 857,18 грн.

Відтак суд визнає обґрунтованими доводи відповідача про необхідність зменшення суми страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 07.08.2021 року із застрахованим транспортним засобом, на суму франшизи у розмірі 65 857,18 грн., у зв`язку з чим до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає страхове відшкодування в розмірі 1 117 758,44 грн. (1 183 615,62 грн. - 65 857,18 грн. (франшиза за Договором)).

Разом з цим суд зазначає, що відповідно до пункту 31.10 Договору страхування страховик відшкодовує витрати з транспортування (буксирування) пошкодженого ТЗ від місця аварії до місця ремонту, а тому понесені позивачем витрати у розмірі 14 000,00 грн. на транспортно-експедиторські послуги по доставці трактору на авторизоване СТО є збитками позивача у розумінні наведеного пункту Договору страхування та підлягають відшкодуванню відповідачем згідно умов Договору страхування.

Суд також не приймає до уваги доводи відповідача про те, що згідно рахунку №311 від 11.08.2021 року неможливо встановити, що транспортні послуги надано саме стосовно застрахованого транспортного засобу, оскільки, як встановлено судом раніше, страховий випадок стався між селами Вишневе та Олексіївка, а дефектування та огляд пошкодженого трактору відбувалось у дилерському центрі ТОВ «ТК «Агроспейс», за адресою м. Дніпро, вул. Стартова, 32, що узгоджується із зазначеним у рахунку №311 від 11.08.2021 року маршрутом транспортування пошкодженого транспортного засобу с. Вишневе - м. Дніпро, тобто з місця події до місця ремонту.

В свою чергу, помилкове зазначення у вказаному рахунку номеру марки трактора Фенд 1038 замість Фенд 933 в сукупності із іншими обставинами справи не може свідчити про те, що така послуга з транспортування пошкодженого трактору позивачу не надавалась.

За таких обставин та з урахуванням вищенаведеного, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази суд дійшов висновку, що відповідачем також неправомірно відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Лайт» у виплаті страхового відшкодування та понесених витрат на оплату послуг з буксирування пошкодженого транспортного засобу в розмірі 14 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати позивачу суми страхового відшкодування в добровільному порядку та на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не представив, зважаючи на встановлені судом обставини щодо обґрунтованого розміру страхового відшкодування у сумі 1 131 758,44 грн. (1 117 758,44 грн. + 14 000,00 грн.), яке підлягає до сплати з урахуванням передбаченої Договором страхування франшизи, а також розміру витрат позивача на транспортування ТЗ, суд доходить висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та відповідачем не спростовані, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 1 658 028,12 грн. страхового відшкодування підлягає частковому задоволенню у сумі 1 131 758,44 грн.

Суд зазначає, що правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Так, виходячи з положень частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно частини 1 статті 546 та статті 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина 1 статті 548 Цивільного кодексу України).

У відповідності до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами пункту 30.1 Договору страхування страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період нарахування пені, за кожен робочий день прострочення здійснення страхового відшкодування.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з аналізу статей 612, 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Аналогічна правова позиція щодо застосування частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 та постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 905/587/18.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/1421/18, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань зі своєчасної оплати страхового відшкодування за Договором, позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення пеню в сумі 319 795,02 грн. за період 23.03.2022 - 22.09.2022 року, а також на підставі статті 625 Цивільного кодексу України 33 660,24 грн. процентів річних та 266 651,03 грн. втрат від інфляції за період з 23.03.2022 - 25.11.2022 року, які останній просив стягнути з відповідача відповідно до наданого розрахунку.

З огляду на вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Тобто, визначаючи розмір заборгованості за Договором страхування, зокрема, в частині пені, відсотків річних та інфляційних втрат суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості та нарахувань), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

В свою чергу, у відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти визначеного позивачем розміру пені з огляду на те, що сума пені розрахована останнім за кожний календарний день прострочення виконання зобов`язання, в той час як умовами пункту 30.1 Договору страхування передбачено нарахування пені за кожний робочий день .

Суд зазначає, що згідно положень статті 549 Цивільного кодексу України та частини 6 статті 231 Господарського кодексу України пеня нараховується за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відтак, встановлення у договорі обмеження, за яким нарахування пені можливе виключно за робочі дні без урахування вихідних днів суперечить правовому принципу нарахування неустойки за порушення виконання грошового зобов`язання у відсотках за увесь час невиконання зобов`язання та за кожен день прострочення.

Отже, за висновками суду, положення пункту 30.1 Договору страхування щодо нарахування пені за кожний робочий день прострочення здійснення страхового відшкодування суперечать наведеним вимогам статті 231 Господарського кодексу України та статті 549 Цивільного кодексу України, а тому відсутність погодження у Договорі страхування нарахування пені у визначеному господарським законодавством загальному порядку унеможливлює здійснення її нарахування та стягнення.

У відповідності до частини 1 статті 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

При цьому перебіг часу, за який нараховуються пені, починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Наразі, як встановлено судом, з урахуванням приписів статті 253 Цивільного кодексу України та умов пунктів 27.3, 27.13, 27.15 Договору страхування, а також пунктів 11.3, 11.18, 11.9 Правил страхування відповідач повинен був сплатити страхове відшкодування у строк до 23.11.2021 року, в той час як позивачем початком періоду прострочення визначено 23.03.2022 року.

Судом також встановлено, що позивач здійснює нарахування процентів річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 Цивільного кодексу України на суму заборгованості у розмірі 1 658 028,12 грн., в той час як, за висновком суду, обґрунтованим розміром заборгованості відповідача щодо сплати суми страхового відшкодування з урахуванням витрат позивача на транспортування ТЗ до місця ремонту, а також базою нарахування процентів річних та втрат від інфляції, є 1 131 758,44 грн.

Враховуючи те, що у суду згідно положень статті 86 ГПК України відсутні підстави для виходу за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання грошового зобов`язання, суд здійснює перерахунок заявлених до стягнення процентів річних та інфляційних втрат в межах періоду прострочення, визначеного позивачем, а саме з 23.03.2022 - 25.11.2022 року, однак з урахуванням встановленої судом суми заборгованості відповідача у розмірі 1 131 758,44 грн.

За результатами здійсненого судом за допомогою системи "ЛІГА" перерахунку заявлених до стягнення процентів річних та інфляційних втрат у відповідності до приписів чинного законодавства, в межах періоду прострочення, визначеного позивачем, від суми заборгованості, встановленої судом у розмірі 1 131 758,44 грн., судом встановлено, що розмір процентів річних та інфляційних втрат становить 23 069,27 грн. та 191 210,54 грн. відповідно, а отже є меншим, ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у сумах, визначених судом - 33 660,24 грн. процентів річних та 191 210,54 грн. втрат від інфляції.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

У відповідності до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов частково доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи в сумі 31 939,88 грн., то суд зазначає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, також витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (пункти 1,2 частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 127 Господарського процесуального кодексу України визначено витрати, пов`язані із залученням (викликом) свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, проведенням експертиз.

Частиною 2 та 4 статті 127 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язані зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Для підтвердження розміру понесених судових витрат на проведення експертизи у розмірі 31 939,88 грн. позивачем було надано суду:

- запит №7 від 16.06.2022 року до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» на проведення комплексного інженерно-технічного, електротехнічного та пожежно-технічного дослідження;

- акт здачі-приймання №11822/12598-12604/1618/1619 від 29.07.2022 року висновку експерта на суму 31 939,88 грн.;

- платіжне доручення №295 від 17.06.2022 року на суму 31 939,88 грн.

За приписами частин п`ятої - сьомої статті 127 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому заперечень щодо розміру заявлених позивачем до стягнення витрат на проведення експертизи та/або заяв щодо неспівмірності таких витрат зі складністю виконуваної роботи станом на час розгляду справи відповідачем суду не надано, позаяк відповідач заперечує проти задоволення таких вимог позивача в цілому.

Так, заперечуючи проти вимог про відшкодування витрат на проведення експертизи, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що така експертиза була замовлена позивачем самостійно, висновок не містить повідомлення про те, що він підготовлений для подачі до суду, понесені позивачем витрати на проведення експертизи не є судовими витратами, а умови Договору страхування не передбачають обов`язок страховика відшкодовувати страхувальнику витрати на проведення будь-яких експертиз.

Суд зазначає, що право учасника справи подати висновок експерта, який був складений на його замовлення, встановлено частиною 1 статті 101 ГПК України, при цьому згідно з положеннями статті 123, 127 ГПК України витрати на підготовку експертного висновку на замовлення сторони належать до судових витрат, які розподіляються між сторонами в порядку, передбаченому частиною 4 статті 129 ГПК України.

Відтак, зважаючи на викладені раніше висновки суду щодо визнання наданого позивачем висновку експертів в якості належного та допустимого доказу у справі, відшкодування понесених позивачем витрат на проведення експертного дослідження здійснюється на підставі статей 123, 127, 129 ГПК України, а не в порядку та на умовах, визначених у Договорі страхування, як помилково вважає відповідач.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем було надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення витрат у розмірі 31 939,88 грн. на проведення експертного дослідження та складання Висновку експертів №11822/12598-12604/1618/1619 від 29.07.2022 року, та за відсутності заперечень відповідача щодо розміру заявлених позивачем до стягнення витрат на проведення експертизи і висновків суду про часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи підлягають частковому задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 19 035,60 грн.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (вул. Борщагівська, 154, м. Київ, 03056, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Лайт" (вул. Татарця 123, с. Вишневе, Софіївський район, Дніпропетровська область, 53161, ) 1 131 758 (один мільйон сто тридцять одну тисячу сімсот п`ятдесят вісім тисяч) грн. 44 коп. страхового відшкодування, 23 069 (двадцять три тисячі шістдесят дев`ять) грн. 27 коп. процентів річних, 191 210 (сто дев`яносто одну тисячу двісті десять) грн. 54 коп. втрат від інфляції, 19 035 (дев`ятнадцять тисяч тридцять п`ять) грн. 60 коп. вартості експертизи та витрати по сплаті судового збору у розмірі 20 468 (двадцять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 05 коп.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Лайт" (вул. Татарця 123, с. Вишневе, Софіївський район, Дніпропетровська область, 53161, ) в Доход державного бюджету України 689 (шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 10 коп. недоплати судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 22 вересня 2023 року

Суддя А.М. Селівон