ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
02 жовтня 2023 року Справа № 924/790/22
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Бучинська Г.Б.
секретар судового засідання Мельников О.О.
розглянувши заяву представника ОСОБА_1 (адвоката Ткач Яни Сергіївни) про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу Подільський край на рішення Господарського суду Хмельницької області від 6 квітня 2023 року по справі №924/790/22 (суддя - Музика М.В.)
до Відповідача 1: Житлово-будівельного кооперативу Подільський край
Відповідача 2: Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідачів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17
про визнання недійсними рішень загальних зборів, скасування змін до відомостей про ЖБК "Подільський край"
за участю представників:
від Позивача - ОСОБА_18 ;
від Відповідача 1, Відповідача 2, Третіх осіб - не з`явилися.
ОСОБА_1 (надалі Позивач) звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Подільський край" (надалі Відповідач 1) та Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради (надалі Відповідач 2; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_19 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 (надалі - Треті особи)) про:
· визнання недійсним рішення, оформленого протоколом загальних зборів членів Відповідача 1 №1/06-20 від 24 червня 2020 року;
· визнання недійсним рішення, оформленого протоколом загальних зборів членів Відповідача 1 від 22 липня 2020 року;
· визнання недійсним рішення, оформленого протоколом загальних зборів членів Відповідача 1 від 29 липня 2020 року;
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 6 квітня 2023 року позов задоволено частково (том 4, а.с. 110-116).

Відповідач 1 не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (том 5, а.с. 110-115), в якій з підстав, висвітлених в ній, просив скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в позовних вимог.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 8 вересня 2023 року, з підстав вказаних, у даній постанові, апеляційну скаргу Відповідача 1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 6 квітня 2023 року в справі №924/790/22 - залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 6 квітня 2023 року в справі №924/790/22 - залишено без змін.

18 вересня 2023 року від представника Позивача до Північно-західного апеляційного господарського суду поштовими засобами зв`язку надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі. У поданій заяві Позивач просить стягнути з Відповідача 1 - 20000 грн понесених витрат на правову допомогу. До заяви долучено: додаток №2/790 від 6 травня 2023 року до Догоовру про надання правничої допомоги від 30 березня 2020 року;акт №2 приймання-передачі правничої допомоги (послуг) до Договору про надання правничої допомоги від 30 березня 2020 року; звіт про витрачений час на надання правничої допомоги; рахунок-фактура №1/ПД/09-23 від 13 вересня 2023 року (том 6, а.с. 138-145).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 вересня 2023 року розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення по справі №924/790/22 призначено на 2 жовтня 2023 року.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 вересня 2023 року клопотання представника Позивача про участиь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Забезпечено представнику Позивачу участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

2 жовтня 2023 року до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Відповідача 1 про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу Позивача (том 6, а.с. 174-175), з мотивів, описаних нижче у даній додатковій постанові.

2 жовтня 2023 року до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Третьої особи ( ОСОБА_14 ) про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу Позивача (том 6, а.с. 178), з мотивів, описаних нижче у даній постанові.

В судове засідання від 2 жовтня 2023 року представники Відповідача 1, Відповідача 2, Треті особи не з`явилися.

В силу дії частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно частин 1-4 статті 120 Господарського процесуального кодексу України: суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою; суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень; ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи.

Зі змісту ухвали від 20 вересня 2023 року вбачається, що суд апеляційної інстанції повідомив сторін про дату, час та місце розгляду заяви.

Водночас, в силу дії частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Зважаючи на визначений частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України процесуальний строк розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія апеляційного господарського суду вважає можливим розглянути питання щодо винесення додаткової постанови без участі представників Відповідача 1, Відповідача 2 та Третіх осіб.

В судовому засіданні від 2 жовтня 2023 року, яке проведено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, представник Позивача підтримав подану ним заяву про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції та просив заяву задоволити, стягнути з Відповідача 1 на користь Позивача 20 000 грн витрат на привничу допомогу.

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи та розглянувши заяву Позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції, клопотання Відповідача 1 та Третьої особи (Сарафіна) про зменшення розміру витрат на правничу допомогу адвоката, колегія суддів вважає подану заяву такою, що підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Суд констатує, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України: учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

В силу дії пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (а саме: - подання (заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи); зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

За положеннями частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України вбачається що, судові витрати складаються з: судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального України: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (аналогічна правова позиція наведена і в додатковій ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Такі висновки викладені і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21.

Як слідує з матеріалів справи, 6 травня 2023 року між адвокатом (Ткач Я.С.) та Позивачем укладено Додаток до договору про надання правничої допомоги від 30 березня 2020 року, в якому сторони погодили, що Адвокат бере на себе зобов`язання від імені та в інтересах Позивача здійснити комплекс дій щодо ознайомлення з доводами та вимогами апелянтів у справі № 924/790/22, з метою подальшого продовження представництва інтересів Позивача під час оскарження в Північно-західному апеляційному господарському суді рішення суду першої інстанції у цій справі. Визначено, що Адвокатом здійснюється досудова робота щодо збирання доказів та усіх необхідних документів для формування правової позиції Позивача і при необхідності, отримання інформації з усіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, будь-яких інших юридичних осіб незалежно від форми власності, що стосуються предмета спору в справі № 924/790/22, та інших доказів, що будуть необхідними для виконання умов даного Договору та додатків до нього.

Пунктом 3 Додатку №2/790 сторони погодили, що за дорученням Позивача Адвокат бере на себе зобов`язання від імені та в інтересах Позивача здійснити комплекс дій щодо звернення до Північно-західного апеляційного господарського суду із відзивом на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Хмельницької області від 6 квітня 2023 року в справі № 924/790/22 та з іншими письмовими документами та заявами, необхідними для забезпечення інтересів Позивача та належного виконання умов та досягнення цілей Договору. Адвокат також забезпечує судове представництво Позивача в Північно-західному апеляційному господарському суді.

Сторони в пункті 5 Додатку №2/790 погодили, що гонорар Адвоката за надання правничої допомоги згідно із пунктами 1-3 даного Додатку становить: 2000 грн за і (одну) годину роботи Адвоката;10000 грн за представництво Адвокатом інтересів Позивача (участь у судових засіданнях) у Північно-західному апеляційному господарському суді (в приміщенні суду чи у режимі відеоконференції) у справі №924/790/22.

Дослідивши звіт про витрачений час на надання правничої допомоги, суд апеляційної інстанції констатує, що адвокатом Ткач Я.С. на виконання договору надано, а Позивачем прийнято настуні послуги:

· зустріч адвоката Ткач Я.С. із Позивачем; погодження умов подальшої співпраці та векторів дій, що необхідно вчинити Адвокату для отримання Позивачем належної правничої допомоги в межах розгляду справи № 924/790/22 судом апеляційної інстанції; підготовка Додатку № 2/790 до Договору та його підписання Сторонами; отримання адвокатом Ткач Я.С. від Позивача апеляційної скарги Відповідача 1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 6 квітня 2023 року в справі №924/790/22 - 16 травня 2023 року; кількість витраченого часу 1,5 год (90 хв); вартість 3000 грн;

· отримання через кабінет Адвоката у системі «Електронний суд» копії ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 12 червня 2023 року в справі №924/790/22 (про відкриття апеляційного провадження); аналіз змісту судового рішення та вимог суду; 12 червня 2023 року; кількість витратченого часу 0,17 год. (10 хв.); вартість 200 грн;

· підготовка та скерування засобами електронного зв`язку на адресу суду заяви про виготовлення копій документів, долучених до справи № 924/790/22 (які не надсилались апелянтом на адресу Позивача) - 18 червня 2023 року; кількість витраченого часу 0,4 (24 хв); вартість 800 грн;

· підготовка та написання відзиву на апеляційну скаргу Відповідача 1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 6 квітня 2023 року в справі № 924/790/22; роздрукування та підписання цих документів; копіювання та засвідчення додатків до них та скерування їх екземплярів іншим учасникам справи та в суд засобами поштового зв`язку (АТ "Укрпошта") - 18-19 вересня 2023 року; кількість витраченого часу 2 (120 хв); вартість 4000 грн;

· отримання на електронну адресу Адвоката листа Північно-західного апеляційного господарського суду за вих. № 924/790/22/3209/23 від 22 травня 2023 року з копіями документів, що містяться у справі №924/790/22; аналіз отриманих документів - 20 червня 2023 року; кількість витраченого часу - 0,5 год (30 хв); вартість 1000 грн;

· підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення та включення до судових витрат Позивача витрат на професійну правничу допомогу; роздрукування та підписання заяви; копіювання та засвідчення додатків до неї; скерування екземплярів учасникам справи №924/790/22 та в суд засобами поштового зв`язку (АТ "Укрпошта") - 13 вересня 2023 року; кількість витраченого часу 0,5 год. (30 хв); вартість 1000 грн;

· участь Адвоката з метою представництва інтересів Позивача у судових засіданнях у справі №924/790/22, Північно-західний апеляційний господарський суд (в порядку, передбаченому підпунктом 2.5.1 Договору про надання правничої допомоги та пунктом 5.2 Додатку N 2/790 до Договору) - вартість 10000 грн.

При цьому, колегія суддів констатує, що від Відповідача 1 та Третьої особи (Сарафіна В.Ф.) надійшли заяви про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу Позивача (том 6, а.с. 174-178) обгрунтовані тим, що Позивач має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відповідач 1 та Третя особа (Сарафін) наголошують, що Позивач не надав доказів того, що зазначені ним витрати були понесені фактично та що їх сума була обґрунтованою і неминучою. За відсутності таких доказів, Відповідач 1 та Третя особа (Сарафін В.Ф.) зробили висновок, що фактично витрати у сумі 20 000 грн Позивачем не понесені.

За доводами Відповідача 1 та Третьої особи (Сарафіна) дані, наведені у звіті про витрачений час на надання правничої допомоги, який зазвичай додає до аналогічних заяв представник Позивача, не підтверджені жодними документальними доказами або посиланнями на наявні у справі докази. Не доведено факт надання Позивачу правничої допомоги за кожним окремо з наведених у звіті пунктів. Відповідач 1 та Третя особа (Сарафін) вказали, що заявник просить стягнути витрати, що приблизно втричі перевищують розмір місячної мінімальної заробітної плати в Україні. При цьому відповідно до звіту, адвокатом витрачено на надання правничої допомоги загалом 1 2 робочі дні. З огляду на незначний витрачений час виконана робота на переконання Відповідача 1 та Третьої особи (Сарафіна) не відзначалась високою складністю.

Зазначене за доводами Відповідача 1 та Третьої особи (Сарафіна) свідчить про відсутність доказів того, що правничу допомогу фактично надано у зазначеному заявником обсязі, що витрати Позивача фактично здійснені (послуги адвоката оплачені) та що ці витрати були співвимірними, неминучими і обґрунтованими, а їх розмір розумний та виправданий.

Дослідивши Звіт про витрачений час на надання правничої допомоги, суд апеляційної інстанції констатує, що роботи вказані в пункті 1, це фактично роботи по виконання послуг, зазначених в пункті 4. відповідно суд вважає, що роботи, визначені в пункті 1 звіту поглинаються загальною роботою, визначеною в пункті 4, а тому не підлягають до стягнення. Відповідно суд при цьому вважає суму, визначену в пункті 4 такою, що не є завищеною та не потребує зменшення. З огляду на вказане суд апеляційної інстанції стягує витрати визначені в пункті 4 в сумі 4000 грн.

З огляду на подані заперечення, судова колегія вважає, що роботи, визначені в пунктах 3 та 6 звіту є завищенними, а тому підлягають зменшенню до 4000 грн.

Що ж стосується участі в судовому засіданні, то колегія суду вважає дану послугу доведеною та такою, що підлягає задоволенню в сумі 10000 грн. (пункт 7 звіту).

Що ж стосується робіт, визначених в пунктах 2 (200 грн) та 5 (1000 грн) звіту, то колегія суду зауважує, що такі роботи за своєю суттю не є адвокатськими послугами, а тому не підлягають до задоволення.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що у розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Відповідно до частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової.

В силу дії частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для відшкодування стороні витрат по оплаті послуг адвоката за договором про надання правової допомоги необхідним є як факт їх надання позивачу, так і те, що зміст наданих послуг є необхідним для розгляду справи у господарському суді.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування судових витрат Позивача за рахунок Відповідача, відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати Позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому, як вже вказано вище, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При цьому, колегія суддів констатує, що оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Разом з тим поряд зі згаданим принципом змагальності сторін іншими основними засадами (принципами) господарського судочинства також є: верховенство права та пропорційність.

Відповідно до статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже, з врахуванням викладеного, виходячи зі змісту норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України, питання про співмірність заявлених Позивачем та Третьою особою до стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

Згідно з частиною 4 статтею 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічну правову позицію викладено і у постановах Верховного Суду від 21 травня 2019 року у справі №903/390/18, від 21 січня 2020 року в справі №916/2982/16, від 7 липня 2020 року в справі №914/1002/19.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В силу дії частини 1 статті 169 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічну правову позицію викладено і у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Колегія суддів приймає до уваги, що постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 8 вересня 2023 року апеляційну скаргу Відповідача 1 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 6 квітня 2023 року в справі №924/790/22 - залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 6 квітня 2023 року в справі №924/790/22 - залишено без змін.

Що ж до доводів Відповідача 1 та Третьої особи (Сарафін) щодо того, що визначені Позивачем витрати реально не понесені стороною Позивача, то колегія суду відхиляє такі доводи з огляду на наступне.

За умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна правова позиція наведена і в постанові Об`єднаної палати КГС ВС від 22 січня 2021 року по справі №925/1137/19.

Дана правова позиція вказує на безпідставність такого твердження, адже за її позицією сплата чи не сплата сторонами договору обумовленої суми на момент розгляду відповідної заяви не призводить до будь-яких наслідків у питанні поклдадення цих витрат на іншу сторону. Відповідно суд апеляційної інстанції відхиляє відповідний довід апеляційної скарги як необгрунтований.

Відтак, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору визначеному нормами статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічна правова позиція наведена і в постанові Об`єднаної палати КГС ВС від 20 листопада 2020 року в справі №910/13071/19.

Відтак, підсумовуючи усе вищеописане, колегія суду оцінивши заявлені Позивачем до стягнення витрати, приймаючи до уваги клопотання Відповідача 1 та Третьої особи (Сарафіна В.Ф.) про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, враховуючи всі аспекти складності цієї справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва саме в Північно-західному апеляційному господарському суді, який міг би витратити адвокат на підготовку матеріалів як кваліфікований фахівець, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, доведеність понесених судових витрат в суді апеляційної інстанції, прийшла до висновку, що заява Позивача про відшкодування витрат, підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з Відповідача 1 на користь Позивача 14400 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в суді апеляційної інстанції (яка включає участь в судовому засіданні -10000 грн; подання відзиву на апеляційну скаргу - 4000 грн; написання та подання заяв - 400 грн). Відтак, в задоволенні заяви Позивача щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5600 грн апеляційний господарський суд відмовляє.

Даний розподіл судових витрат є оптимальним та відповідає критерію необхідності та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, що відповідає вимогам статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України та сталій практиці Європейського суду з прав людини.

Керуючись статтями 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву представника ОСОБА_1 (адвоката Ткач Яни Сергіївни) щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції - задоволити частково.

2. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу Подільський край (; м. Хмельницький, вул. Подільська, 58, офіс 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) - 14 400 грн судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції.

3. В стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції в сумі 5 600 грн - відмовити.

4. Господарському суду Хмельницької області видати відповідний наказ.

5. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

6. Додаткову постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

7. Справу №924/790/22 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст додаткової постанови виготовлено 3 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.