ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про заміну сторони виконавчого провадження

та видачу дубліката наказу

20.09.2023 м. Івано-ФранківськСправа №5010/1593/2011-15/82-21/62
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Валєєвої Т.Е.,

при секретарі судового засідання Матенчук О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Військової частини НОМЕР_1 (вх.№8106/23 від 12.07.2023) у справі

за позовом Військової частини НОМЕР_2

( АДРЕСА_1 )

до Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

(вул. Петрушевича, 1, м. Івано-Франківськ, 76018)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерства оборони України

(пр-кт Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Івано-Франківської обласної державної адміністрації

(вул. Грушевського 21, м. Івано-Франківськ, 76015)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області (Служба відновлення та розвитку інфраструктури в Івано-Франківській області)

(вул. Петрушевича, 1, м. Івано-Франківськ, 76018)

про розірвання договору позички, повернення предмета позички та відшкодування збитків

за участю:

представника Військової частини НОМЕР_1 : Коваля Е.В.;

представника Військової частини НОМЕР_1 : Новака М.В.;

представника Військової частини НОМЕР_1 : Матюшка Н.Р.;

представника відповідача (боржника) - Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України": Рибак М.М.;

представника третьої особи - Міністерства оборони України: Кравціва Р.Ю. (в режимі відеоконференції);

представника третьої особи - Івано-Франківської обласної державної адміністрації: Ігнатенка О.Ю.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходилася справа №5010/1593/2011-15/82-21/62 за позовом Військової частини НОМЕР_2 (далі - Військова частина НОМЕР_2 , позивач, стягувач) до Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", відповідач, боржник) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерства оборони України (далі - Міноборони України, третя особа І), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Івано-Франківської обласної державної адміністрації (далі - Івано-Франківська ОДА, третя особа ІІ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області (далі - САД в Івано-Франківській області, третя особа ІІІ) про:

- розірвання договору позички №09/08/1 від 09.08.2008, укладеного між Військовою частиною НОМЕР_2 та ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України";

- зобов`язання ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" повернути основні елементи комплекту (згідно з додатком до договору №3) середнього автодорожнього розбірного мосту САРМ-М до місця постійної дислокації у Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) в належному стані, з врахуванням нормального фізичного зносу;

- відшкодування Військовій частині НОМЕР_2 у повному обсязі збитків, викликаних погіршенням стану переданого в користування майна, після складання акта прийому відповідною комісією Міністерства оборони України.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 22.11.2012 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.08.2013 рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.11.2012 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково, а саме: зобов`язано ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" повернути Військовій частині НОМЕР_2 основні елементи комплекту середнього автодорожнього розбірного мосту САРМ-М до місця постійної дислокації у військову частину НОМЕР_2 , а також стягнуто з ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" на користь Військової частини НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 536,50 грн.

На виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 10.08.2013 Господарським судом Івано-Франківської області видано накази №1140 та №1141 від 14.10.2013.

Наказом Господарського суду Івано-Франківської області №1141 від 14.10.2013 зобов`язано ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" повернути Військовій частині НОМЕР_2 основні елементи комплекту середнього автодорожнього розбірного мосту САРМ-М до місця постійної дислокації у військову частину НОМЕР_2 .

12.07.2023 до суду від Військової частини НОМЕР_1 (далі - Військова частина НОМЕР_1 , заявник) надійшла заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу та заміну сторони виконавчого провадження (вх.№8106/23), у якій заявник просить суд:

- поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1141 від 14.10.2013, яким зобов`язано Дочірнє підприємство «Івано-Франківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна автомобільна компанія» «автомобільні дороги України» повернути Військовій частині НОМЕР_2 основні елементи комплексного середнього автодорожнього розбірного посту САРМ-М до місця постійної дислокації у Військову частину НОМЕР_2 ;

- здійснити на стадії виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 10.09.2013 у справі №5010/1593/2011-15/82-21/62 заміну Військової частини НОМЕР_2 її правонаступником - Військовою частиною НОМЕР_1 .

21.08.2023 до суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про доповнення заяви (вх.№12075/23), у якій заявник просить суд:

- визнати поважними причини пропуску Військовою частиною НОМЕР_2 строків на подання скарги на рішення та бездіяльність державного виконавця до суду, поновити такі строки та прийняти клопотання до розгляду;

- визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Богака Я.В. про закінчення виконавчого провадження про примусове виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 14.10.2013 №1141 - ВП НОМЕР_5;

- видати дублікат наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 14.10.2013 №1141 у справі №5010/1593/2011-15/82-21/62, яким зобов`язано Дочірнє підприємство "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Івано-Франківськ, повернути Військовій частині НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , основні елементи комплекту середнього автодорожнього розбірного мосту САРМ-М до місця постійної дислокації у військову частину НОМЕР_2 АДРЕСА_2 .

Заявник обґрунтовує вказане вище клопотання тим, що:

- пропуск заявником десятиденного строку на оскарження постанови ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 05.03.2015 НОМЕР_5 про закінчення виконавчого провадження зумовлений відсутністю у заявника інформації про існування такої постанови, що у свою чергу є підставою для визнання причин пропуску такого строку поважними та надає право на поновлення судом такого;

- виконавцем не вжито усіх належних та достатніх заходів з виконання судового рішення;

- в заявника відсутня можливість звернутись до органів виконання, у зв`язку із відсутністю виконавчого документа.

Дії суду щодо розгляду заяви

18.07.2023 та 21.07.2023 до суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшли клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (вх.№10460/23 та вх.№10629/23; підписано КЕП).

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 21.07.2023 прийнято до розгляду заяву Військової частини НОМЕР_1 та розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 31.07.2023, про що сторони та треті особи повідомлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення, засобами електронного зв`язку, телефонограмою.

31.07.2023 до суду надійшли:

- від відповідача (боржника) письмові пояснення (вх.№11083/23);

- від третьої особи - Міністерства оборони України через Електронний суд пояснення (вх.№11085/23) та клопотання про проведення судового засідання у справі без представника Міністерства оборони України (вх.№11086/23).

31.07.2023 у судовому засіданні взяли участь представники заявника та представник відповідача (боржника), судом відкладено розгляд заяви Військової частини НОМЕР_1 на 09.08.2023 (відповідну ухвалу занесено до протоколу засідання).

01.08.2023 до суду через Електронний суд від відповідача (боржника) надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (вх.№11156/23).

02.08.2023 до суду від третьої особи - Міністерства оборони України надійшли пояснення (вх.№11224/23) та через Електронний суд клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (вх.№11274/23).

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 03.08.2023 задоволено клопотання Міністерства оборони України про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

09.08.2023 на електронну адресу суду надійшли:

- від заявника відповідь на письмові пояснення відповідача (підписано КЕП)

- від відповідача (боржника) заперечення на відповідь на письмові пояснення відповідача (вх.№11560/23; не підписано КЕП).

09.08.2023 у судовому засіданні взяли участь представник відповідача (боржника), представники заявника та третьої особи - Міністерства оборони України, судом відкладено розгляд заяви Військової частини НОМЕР_1 на 21.08.2023 (відповідну ухвалу занесено до протоколу засідання).

10.08.2023 до суду від відповідача (боржника) надійшло заперечення на відповідь заявника на письмові пояснення відповідача (вх.№11593/23) та заява про долучення доказів до матеріалів справи(вх.№11592/23).

18.08.2023 до суду від відповідача (боржника) надійшли додаткові пояснення (вх.№12039/23) з додатковими доказами.

21.08.2023 до суду від заявника надійшли:

- на електронну адресу суду клопотання про доповнення заяви (вх.№12075/23; підписано КЕП);

- клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (вх.№12137/23).

21.08.2023 у судовому засіданні взяли участь представники заявника, відповідача (боржника), третіх осіб (Міністерства оборони України та Івано-Франківської обласної державної адміністрації), судом відкладено розгляд заяви Військової частини НОМЕР_1 на 28.08.2023 (відповідну ухвалу занесено до протоколу засідання).

21.08.2023 до суду від представника заявника надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (вх.№12138/23).

24.08.2023 до суду від відповідача (боржника) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№12343/23) та на електронну адресу суду від представника відповідача (боржника) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№12344/23; підписано КЕП).

28.08.2023 на електронну адресу суду від заявника надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх.№12401/23; підписано КЕП).

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 28.08.2023 задоволено заяву Військової частини НОМЕР_1 про участь у судовому засіданні у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

28.08.2023 у судовому засіданні взяли участь представник заявника та третьої особи - Міністерства оборони України, судом відкладено розгляд заяви Військової частини НОМЕР_1 на 04.09.2023 (відповідну ухвалу занесено до протоколу засідання).

04.09.2023 до суду від заявника надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (вх.№12751/23).

04.09.2023 у судовому засіданні взяли участь представники заявника, відповідача (боржника), третіх осіб (Міністерства оборони України та Івано-Франківської обласної державної адміністрації), судом відкладено розгляд заяви Військової частини НОМЕР_1 на 20.09.2023 (відповідну ухвалу занесено до протоколу засідання).

20.09.2023 у судовому засіданні взяли участь представники заявника, відповідача (боржника), третіх осіб (Міністерства оборони України та Івано-Франківської обласної державної адміністрації), представниками заявника подано копію ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 20.09.2023 у справі №5010/1593/2011-15/82-21/62 (суддя Скапровська І.М.).

Представники Військової частини НОМЕР_1 підтримали заяву в частині вимоги про заміну Військової частини НОМЕР_2 на його правонаступника - Військову частину НОМЕР_1 , видачу дубліката наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1141 від 14.10.2013 та поновлення строку для пред`явлення наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1141 від 14.10.2013 до виконання.

Водночас заявили усне клопотання про відкликання заяви в частині визнання неправомірною та скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження про примусове виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1141 від 14.10.2013 у зв`язку з недоцільністю розгляду в цій частині внаслідок її скасування ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 20.09.2023 у справі №5010/1593/2011-15/82-21/62 (суддя Скапровська І.М.). Враховуючи те, що учасники справи не позбавлені процесуального права на відкликання заяв з процесуальних питань чи їх частини (ст. 169 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)), заява в цій частині підлягає залишенню без розгляду.

Представник відповідача (боржника) не погодилася з вимогами заяви в частині поновлення строків для пред`явлення наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1141 від 14.10.2013 до виконання, посилаючись на те, що такі строки позивачем (стягувачем) не були пропущені внаслідок пред`явлення наказу до виконання та відкриття виконавчого провадження.

Представник третьої особи ІІ - Івано-Франківської ОДА підтримав заперечення представника відповідача (боржника).

Представник третьої особи І - Міноборони України підтримав позицію заявника - Військової частини НОМЕР_1 .

За наслідками судового засідання судом проголошено вступну та резолютивну частини ухвали на підставі ст. 240 ГПК України.

Обставини справи, встановлені судом

Щодо виконавчого провадження

У листопаді 2013 року Військова частина НОМЕР_2 зверталась до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції (далі - ВДВС Івано-Франківського МУЮ) про примусове виконання наказів №1140, №1141 від 14.10.2013.

05.11.2013 постановою ВДВС Івано-Франківського МУЮ НОМЕР_5 відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу №1141 від 14.10.2013 (а.с. 151).

24.11.2014 постановою ВДВС Івано-Франківського МУЮ НОМЕР_5 накладено штраф на боржника у розмірі 850 грн (а.с. 151).

26.01.2015 постановою ВДВС Івано-Франківського МУЮ НОМЕР_5 накладено штраф на боржника у розмірі 1700 грн (а.с. 151).

05.03.2015 постановою ВДВС Івано-Франківського МУЮ НОМЕР_5 закінчено виконавче провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV, який діяв до 04.10.2016 (а.с. 151-152).

Норми права, які застосував суд. Мотиви їх застосування.

І. Щодо правонаступництва

1.1. Загальні положення

У силу ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 326 ГПК України та ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України; невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Отже, у наведених правових нормах викладено принцип обов`язковості виконання рішення суду, що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до абз. 1 ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Стаття 334 ГПК України регулює заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 334 ГПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За приписами ч. 1 ст. 52 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (абз. 1 ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII, ч. 2 ст. 52 ГПК України).

1.2. Щодо співвідношення процесуального та матеріального правонаступництва

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником).

Процесуальне правонаступництво передбачене ст. 52 ГПК України (ст. 55 ЦПК України). Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього (п. 8.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №34/425, п. 72, 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №2-7763/10).

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (ст. 344 ГПК України; ст. 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах (п. 8.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №34/425, п. 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №2-7763/10).

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю (п. 6.6 постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/3411/14, п. 78 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №2-7763/10).

1.3. Щодо матеріального правонаступництва у даній справі

Стаття 17 Конституції України передбачає, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки покладаються на відповідні військові формування.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" військове формування це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про Збройні Сили України", в редакції Закону №1702-IX від 16.07.2021, організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Зокрема, Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 №300 (далі - Положення), визначає порядок створення військового господарства при формуванні та порядок ліквідації його при розформуванні військової частини (з`єднання).

За приписами п. 8.2.1 Положення, в редакції наказу Міністерства оборони України від 07.06.2007 №328, військова частина (з`єднання) розформовується на підставі директиви (наказу) відповідного командування, у якій визначаються, зокрема, строк розформування та її правонаступник; строки подачі акта ліквідаційної комісії.

Отже, розформування військової частини передбачає ліквідацію військової частини з визначенням її правонаступника та відбувається на підставі директиви (наказу) відповідного командування.

Як встановлено судом, згідно з директивою Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.11.2021 №Д-321/7/дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України», Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) розформована, а правонаступником всього її майна, прав та обов`язків зазначено (визначено) Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_4 ).

Відповідно до довідки Львівського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 04.08.2022 №179-2/108 документи Військової частини НОМЕР_2 , в т.ч. історичний формуляр та ліквідаційний акт, 04.08.2022 прийнято до зазначеного архіву (акт приймання-передачі від 04.08.2022 №132, фонд 2696) (а.с. 108).

Вищевказане свідчить, що Військова частина НОМЕР_2 є такою, що розформована внаслідок ліквідації.

Таким чином, станом на час розгляду заяви Військова частина НОМЕР_1 є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Військової частини НОМЕР_2 .

1.4. Щодо процесуального правонаступництва у даній справі

Як було зазначено вище, стаття 334 ГПК України регулює заміну саме сторони виконавчого провадження.

За загальним принципом вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження (п. 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №2-7763/10).

Таким чином, за правилами ст. 334 ГПК України суд замінює сторону виконавчого провадження (боржника або стягувача) за наявності такого провадження, тобто за наявності відкритого та триваючого виконавчого провадження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №2-7763/10 дотримується таких висновків, які підлягають врахуванню судом відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України:

- враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни сторони відкритого виконавчого провадження в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження;

- за відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

20.09.2023 ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області у справі №5010/1593/2011-15/82-21/62 (суддя Скапровська І.М.) скасовано постанову головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 05.03.2015 НОМЕР_5 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1141 від 14.10.2013.

Отже, оцінивши станом на час розгляду заяви питання скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та заміни сторони виконавчого провадження в комплексі, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для заміни Військової частини НОМЕР_2 його правонаступником - Військовою частиною НОМЕР_1 .

За таких обставин справи заява в цій частині є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

ІІ. Щодо поновлення строків для пред`явлення наказу до виконання

Згідно зі ст. 329 ГПК України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII, який діє з 05.10.2016).

Як встановлено судом, постановою ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 05.11.2013 НОМЕР_5 відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу №1141 від 14.10.2013 (а.с. 151).

Отже, стягувач (на той час Військова частина НОМЕР_2 ) пред`явив виконавчий документ до виконання в межах встановленого у виконавчому документі строку, тобто його не пропустив, про що правильно зазначив відповідач (боржник).

Також судом встановлено, що постановою ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 05.03.2015 НОМЕР_5 закінчено виконавче провадження (а.с. 151-152).

Водночас 20.09.2023 ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області у справі №5010/1593/2011-15/82-21/62 (суддя Скапровська І.М.) скасовано постанову ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 05.03.2015 НОМЕР_5 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу №1141 від 14.10.2013.

Внаслідок скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження з примусового виконання наказу №1141 від 14.10.2013 є відновленим (триваючим) і, відповідно, наказ перебуває на виконанні.

Зважаючи на вказане вище, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви в частині поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу №1141 від 14.10.2013 до виконання у зв`язку із тим, що такий строк не було пропущено.

ІІІ. Щодо видачі дубліката наказу

3.1 Загальні положення

У відповідності із підп. 19.4 п. 19 розд. XI "Перехідні положення" ГПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою "Дублікат".

Аналіз змісту підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України свідчить, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд зауважує, що ГПК України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас обов`язковою умовою для видачі дубліката наказу є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду (аналогічний висновок щодо умов видачі дубліката виконавчого документа викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 24/234, від 10.09.2018 у справі № 5011-58/9614-2012, від 21.01.2019 у справі № 916/215/15-г, від 23.05.2019 у справі № 5023/1702/12, від 11.11.2019 у справі № 5/229-04, від 01.04.2020 у справі № 916/924/16, від 18.06.2020 у справі № 24/262, від 03.08.2020 у справі № 904/9718/13, від 17.09.2020 у справі № 19/093-12 тощо).

Отже, умовою для видачі дубліката наказу суду є подання відповідної заяви до суду відповідно до підп. 19.4 п. 19 розд. ХІ "Перехідні положення" ГПК України протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідних правових висновків дотримується Верховний Суд (у складі Касаційного господарського суду та Судової палати Касаційного господарського суду), зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №916/922/16, від 02.12.2020 у справі №916/929/16.

3.2. Щодо втрати наказу у даній справі

3.2.1. Як встановлено судом, постановою ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 05.03.2015 НОМЕР_5 закінчено виконавче провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV, який діяв до 04.10.2016 (а.с. 151-152).

Положення п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV, який діяв до 04.10.2016, передбачали, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV, у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього закону та виносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Згідно із ч. 2 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV, у випадку, передбаченому зокрема п. 11 ч. 1 цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Відповідно до даних Автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" 19.05.2015 до суду надійшли постанова про закінчення виконавчого провадження від 05.03.2015 НОМЕР_5 та наказ №1141 від 14.10.2013 (а.с. 78).

3.2.2. Приписами п. 15 Переліку судових справ і документів, що утворюється в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 07.12.2017 №1087, передбачено, що під час проведення експертизи цінності та вилучення для знищення судових справ (кримінальних, цивільних, адміністративних, господарських та справ про притягнення до адміністративної відповідальності), що не належать до НАФ, оригінали судових рішень вилучаються з усіх судових справ та зберігаються постійно.

Тобто постійному зберіганню підлягають тільки оригінали судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ГПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Згідно з ч. 1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У відповідності до ч. 3 ст. 327 ГПК України наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Таким чином, на відміну від судових наказів, накази не є судовими рішеннями.

Відтак, накази (оригінали, копії) не підлягають постійному зберіганню.

Відповідно до розпорядження керівника апарата Господарського суду Івано-Франківської області від 18.11.2018 №6/г та на підставі акта про вилучення до знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду №3 від 14.12.2018, погодженого протоколом засідання Експертно-перевірної комісії (ЕПК) Державного архіву Івано-Франківської області №1 від 25.01.2019 дана справа передана для списання (а.с. 153-154).

Як встановлено судом, на даний час матеріали справи №5010/1593/2011-15/82-21/62 (крім судових рішень, що підлягають постійному зберіганню) знищені в зв`язку із закінченням строків зберігання згідно з Переліком судових справ і документів, що утворюється в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 07.12.2017 №1087.

Отже, у даному випадку має місце втрата виконавчого документа (оригіналу наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1141 від 14.10.2013) внаслідок його знищення в зв`язку із закінченням строків зберігання.

Однак, суд наголошує на тому, що заявником не було пропущено строк для пред`явлення наказу на момент звернення із відповідною заявою та на момент винесення даної ухвали суду.

Як встановлено судом та не заперечується учасниками справи, в т.ч. відповідачем (боржником), постанова Львівського апеляційного господарського суду від 10.08.2013 у справі №5011-58/9614-2012 не виконана.

За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу повністю відтворює втрачений наказ.

Натомість відсутність наказу у стягувача (у даному випадку в матеріалах виконавчого провадження) унеможливлює виконання рішення суду у визначеному чинним законодавством порядку та порушує права стягувача.

Враховуючи встановлення судом факту невиконання судового рішення та втрати наказу, суд вважає за необхідне задовольнити заяву в частині видачі дубліката наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1141 від 14.10.2013.

IV. Інші аспекти

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За наказом Господарського суду Івано-Франківської області №1141 від 14.10.2013 Військовій частині НОМЕР_1 (як правонаступнику Військової частини НОМЕР_2 ) підлягають поверненню до місця постійної дислокації основні елементи комплекту середнього автодорожнього розбірного мосту САРМ-М.

САРМ-М - середній автодорожній розбірний міст модернізований (протяжністю 100 м, вагою більше 168 т) призначений для зведення нових і відновлення пошкоджених висоководних мостів.

Цей міст є державною власністю та майном військового призначення.

Під час дії воєнного стану таке майно має стратегічне значення та є складовою обороноздатності держави.

У силу ст. 17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Стаття 114-1 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Висновки суду

Враховуючи вищенаведені правові норми та зважаючи на встановлені судом обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги заяви в частині заміни стягувача та видачі дубліката наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1141 від 14.10.2013 є правомірними та належать до задоволення, а в решті частини заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 2, 52, 232 - 235, 326, 327, 329, 334, підп. 19.4 п. 19 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Військової частини НОМЕР_1 (вх.№8106/23 від 12.07.2023) задовольнити частково.

2. Замінити стягувача - Військову частину НОМЕР_2 на його правонаступника - Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_4 ).

3. Видати дублікат наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1141 від 14.10.2013.

4. У задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 (вх.№8106/23 від 12.07.2023) в частині поновлення строку для пред`явлення наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1141 від 14.10.2013 до виконання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 20.09.2023 (ст. 235 Господарського процесуального кодексу України) та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення (ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України).

Повне судове рішення складено 22.09.2023.

Вебадреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Суддя Т.Е. Валєєва