ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" серпня 2023 р. м. Київ Справа № 920/522/18 (911/2333/22)

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С., за участю секретаря судового засідання Харченко О.М. розглянув у судовому засіданні

заяву ліквідатора Приватної фірми «Валентина»

до ОСОБА_1

про покладення субсидіарної відповідальності

у межах справи №920/522/18

про банкрутство Приватної фірми «Валентина» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Європейська, буд. 11, кв. 24, ідентифікаційний код 30845993)

У засіданні суду беруть участь:

ліквідатор: Комлик І.С. (посвідчення арбітражного керуючого №130 від 04.02.2013);

представник кредитора АТ «Сенс банк»: Корецький І.Г. (посвідчення адвоката №8270/10 від 08.10.2019, довіреність №018794/22 від 27.12.2022);

інші учасники справи: не з`явились

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області (далі суд ) від 27.08.2018, зокрема: відкрито провадження у справі №920/522/18 про банкрутство Приватної фірми «Валентина» (далі ПФ «Валентина», боржник); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном; призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Ушакову Наталію Олександрівну (свідоцтво №1866 від 08.02.2018); вирішено інші процесуальні питання у справі.

Ухвалою суду від 05.11.2018, серед іншого: затверджено реєстр вимог кредиторів ПФ «Валентина» до якого включено вимоги Акціонерного товариства «Сенс банк» (із урахуванням ухвали суду від 10.02.2023; далі АТ «Сенс банк», кредитор-1), а саме: 21 144,00грн - судові витрати (перша черга), 14 412 885,80грн - основний борг та відсотки (четверта черга), 99 386,87грн - пеня (шоста черга); призначено підсумкове засідання суду на 03.12.2018.

Постановою суду від 03.12.2018, зокрема: визнано ПФ «Валентина» банкрутом та відкрито його ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців; призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Ушакову Н.О.; вирішено інші процесуальні питання у справі.

Ухвалою суду від 22.12.2018 визнано грошові вимоги Акціонерного товариства «Сумиобленерго» (із урахуванням ухвали суду від 06.09.2021; далі АТ «Сумиобленерго») у розмірі 3 524,00грн (перша черга); 64 750,86 (шоста черга).

Ухвалою суду від 04.03.2019 у ліквідаційній процедурі затверджено реєстр вимог кредиторів боржника, до якого включено вимоги: АТ «Сенс банк» у розмірі 21 144,00грн - судові витрати у розмірі (перша черга), 14 412 885,80грн - основний борг та відсотки (четверта черга), 99 386,87грн - пеня (шоста черга); АТ «Сумиобленерго» 3 524,00грн - судові витрати (перша черга), 64 750,86грн - основний борг (шоста черга).

05.07.2019 за заявою арбітражного керуючого Ушакової Н.О. останню звільнено від виконання повноважень ліквідатора боржника та призначено ліквідатором ПФ «Валентина» арбітражного керуючого Степанову Марину Віталіївну (свідоцтво №1897 від 04.01.2019), про що судом постановлено відповідну ухвалу від 05.07.2019.

Ухвалою суду від 15.06.2023 за заявою арбітражного керуючого Степанової М.В. останню відсторонено від виконання повноважень ліквідатора ПФ «Валентина» та призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Комлика Іллю Сергійовича (свідоцтво № 130 від 04.02.2013).

2. Водночас, 09.11.2022 засобами поштового зв`язку до суду звернулась ліквідатор боржника Степанова М.В. із заявою №02-1/163 від 09.11.2022 (вх. №2032/22 від 14.11.2022), в якій просить покласти субсидіарну відповідальності за зобов`язаннями боржника, у зв`язку із доведенням його до банкрутства, на ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), а також стягнути з останньої 14 601 690,67грн.

В обґрунтування своєї заяви посилається на ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства (далі Кодекс), ст. 619 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст. 215 Господарського кодексу України (далі ГК України) та зазначає, що: суб`єктами притягнення до субсидіарної відповідальності є ОСОБА_2 як керівник та засновник боржника; керівництво ПФ «Валентина» не передало ліквідатору фінансово-господарську документацію, у зв`язку із чим правоохоронними органами було відкрито кримінальне провадження за фактом їх викрадення; боржником не подавалась фінансова відомість за період з 2014 по 2018 р.р., що свідчить про наявність ознак із приховування банкрутства; відсутність первинної документації позбавляє ліквідатора можливості ініціювати питання щодо визнання недійсними правочинів та спростування майнових дій боржника; боржнику належало на праві власності відповідне рухоме майно, проте, останнє виявлено не було, що свідчить про його викрадення, у зв`язку із чим й відкрито відповідне кримінальне провадження; станом на момент подання заяви у боржника відсутнє будь-яке майна, у тому числі грошові кошти за рахунок якого можна сформувати ліквідаційну масу.

На підтвердження зазначених обставин ліквідатор надав суду копії: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою арбітражного керуючого Степанової М.В. від 14.09.2021 (кримінальне провадження №0002063); листів Головного управління статистики у Сумській області №12-23/756-19 від 24.01.2019, №20-08 від 22.01.2019, №13-23/1863-20 від 14.08.2020; фінансових звітів суб`єкта малого підприємництва ПФ «Валентина» за 2011-2023р.р.; листа Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) №12/78297 від 13.06.2020 щодо виконавчого провадження №60794261; листа ДП «Сетам» №725/4305-12-21/15 від 11.03.2021 про реалізацію рухомого майна ПФ «Валентина» у межах виконавчого провадження №48361354; спільного листа ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відсутність у придбаному в АТ «Сенс банк» нежитловому приміщенні рухомого майна. Крім того, ліквідатор посилається на наявний у матеріалах справи №920/522/18 аналіз фінансово-господарського стану ПФ Валентина» від 26.08.2020, який проведений останньою під час судової процедури ліквідація банкрута.

2.1. Ухвалою від 05.12.2022, після усунення ліквідатором недоліків, зокрема: відповідну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №920/522/18 (911/2333/22); постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження у межах справи №920/522/18 про банкрутство ПФ «Валентина»; призначено підготовче засідання на 26.12.2022.

На підставі ст. 183 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підготовче засідання відкладалось на 06.02.2023 (у зв`язку із необхідністю встановлення місцезнаходження відповідача) та у ньому оголошувалась перерва до 06.03.2023 до 10:30год. (у зв`язку із витребування доказів за клопотання ліквідатора).

Водночас, у зв`язку із введенням Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 (із відповідними змінами) воєнного стану в Україні, загрозою ракетного обстрілу м. Києва та оголошенням сигналу «повітряна тривога» 06.03.2023 з 09:06 год. до 10:49 год., вищевказане засідання не відбулось.

Ухвалою суду від 15.03.2023 призначено у даній справі підготовче засідання на 06.04.2023.

2.2. За результатами підготовчого засідання суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 11.05.2023, про що постановив відповідну ухвалу від 06.04.2023.

Ухвалою суду від 11.05.2023, у зв`язку із відстороненням арбітражного керуючого ОСОБА_6 від виконання повноважень ліквідатора у справі про банкрутство боржника, відкладено судове засідання у справі №920/522/18 (911/2333/22) до вирішення питання щодо призначення ліквідатора ПФ «Валентина».

Як зазначалось вище, ухвалою суду від 15.06.2023, зокрема, призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Комлика І.С., у зв`язку із чим ухвалою суду від 26.06.2023 призначено у даній справі судове засідання на 24.07.2023.

На підставі ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошено перерву до 10.08.2023, про що зазначено у протоколі судового засідання від 24.07.2023.

2.3. 10.08.2023 ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, правом передбаченим ст. 178 ГПК України, не скористалась та відзиву на заяву ліквідатора не подала, про час та місце засідання інформувалась своєчасно у порядку ч. 10 ст. 176 ГПК України. Водночас, явка вказаної особи обов`язковою судом не визнавалась, а тому ураховуючи положення ст. 42 ГПК України суд визнав за можливе провести судове засідання без її участі.

Під час судового засідання ліквідатор Комлик І.С. підтримав заяву про покладення субсидіарної відповідальності, про що зазначив у письмових поясненнях (вх. 14074/23 від 24.07.2023), та просив суд її задовольнити.

2.4. На підставі ст. 233 ГПК України у судовому засіданні 10.08.2023 проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

3. Розглянувши подану заяву та дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

3.1. Відповідно до абз. 1, 2 ч. 2 ст. 61 Кодексу під час здійснення своїх повноважень ліквідатор, кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Так, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 27.08.2018 засновником та керівником ПФ «Валентина» була ОСОБА_1 , а з 03.12.2018 вказана особа значиться засновником боржника.

Разом із цим, згідно ухвали суду від 04.03.2019 загальний розмір вимог кредиторів у даній справі становить 14 601 691,53грн.

Отже, розмір субсидіарної відповідальності повинен визначатись з різниці суми 14 601 691,53грн і розміру сформованої ліквідатором ліквідаційної маси.

При цьому, за змістом абз. 3 ч. 2 ст. 61 Кодексу стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

За таких обставин, визначенню розміру субсидіарної відповідальності передує формування ліквідаційної маси. Законодавець передбачив, що стягнені суми субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства включаються саме до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.08.2022 у справі №908/314/18).

Зі свого боку суд зазначає, що звернення ліквідатора до господарського суду про покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності за доведення боржника до банкрутства є частиною принципу безсумнівної повноти дій у ліквідаційній процедурі.

Відповідно до п. 3.2 Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 №14 (у редакції наказу Міністерства економіки України від 26.10.2010 №1361; далі Методичні рекомендації) визначення ознак дій з доведення до банкрутства здійснюється за період, що починається за три роки до дати порушення справи про банкрутство, у разі наявності ознак неправомірних дій відповідальних осіб боржника, що призвели до його стійкої фінансової неспроможності, у зв`язку з чим боржник був не в змозі задовольнити в повному обсязі вимоги кредиторів або сплатити обов`язкові платежі.

Частиною 1 ст. 61 Кодексу, зокрема, встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення аналізує фінансовий стан банкрута.

Отже, детальний аналіз ліквідатором фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, дозволить ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.11.2021 у справі №33/30; від 17.11.2021 у справі №911/1810/18 (911/3398/20); 17.01.2023 у справі №910/1864/18).

Як зазначалось вище, ухвалою суду від 27.08.2018 відкрито провадження у справі про банкрутство ПФ «Валентина», а отже, спірним періодом є 2015-2017р.р.

Водночас, як зазначає ліквідатор у своїй заяві та це підтверджується листом Головного управління статистики у Сумській області №12-23/756-19 від 24.01.2019, ПФ «Валентина» протягом 2015-2018р.р. не звітувала. Водночас, вказаний державний орган надав ліквідатору фінансові звіти за 2010-2013р.р. (т. 1 а.с. 19-20, 22-30).

Так, ліквідатором здійснено аналіз фінансово-господарської діяльності ПФ «Валентина» за період з 2011-2023 р.р., за результатами чого складено відповідній звіт, який покладено в основу заяви про покладення субсидіарної відповідальності, та в якому зроблено зальний висновок про те, що боржником безпідставно не подавалась фінансова звітність за 2014-2017 та перше півріччя 2018 року, тобто, до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство, у зв`язку із чим можуть прослідковуватись ознаки з дій з приховування банкрутства.

При цьому, із змісту вказаного звіту вбачається, що для формування відповідних висновків ліквідатор аналізував лише фінансові звіти суб`єкта малого підприємництва - ПФ «Валентина» за період з 2011-2013р.р. та статут боржника.

Проте, як зазначалось вище, визначення ознак дій з доведення до банкрутства здійснюється із урахуванням Методичних рекомендацій, у п. 1 яких наведено основні джерела інформації для проведення аналізу, серед яких: установчі документи підприємства; баланс підприємства; звіти про: фінансові результати, рух грошових коштів, про власний капітал, наявність та рух основних фондів (амортизацію (знос)), фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованість тощо; інша інформація, необхідна для проведення аналізу та виявлення резервів виробництва.

До того ж, відсутність у ліквідатора через неотримання, ненадання керівником наведеної первинної документації незалежно від причин її відсутності не може братись до уваги і тим виправдовувати посилання лише на відомості у фінансових звітах, оскільки у цьому разі призведе до порушення закріпленого в ст. 77 ГПК України положення про допустимість доказів у господарському процесі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2022 у справі №916/1272/18).

Ураховуючи зазначене та те, що вказаний звіт не містить у собі змістовного аналізу дій/бездіяльності Маркевич В.В., які призвели до банкрутства боржника, у суду відсутні підстави вважати, що обставини наведені у вказаному документі є достатніми для висновків, які зроблені ліквідатором.

3.2. Водночас, як зазначалось вище, розмір субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

Отже, ліквідатор за наявності ознак банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, для забезпечення реалізації принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, подає таку заяву (про покладення субсидіарної відповідальності) не раніше, ніж після завершення реалізації об`єктів ліквідаційної маси та розрахунків з кредиторами на підставі вчинення такої реалізації у ліквідаційній процедурі при наявності обставин недостатності повного погашення кредиторської заборгованості банкрута (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №902/1129/15 (902/579/20)).

До складу ліквідаційної маси включаються усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання (ч.1 ст.62 Кодексу).

Так, ч. 1 ст. 61 Кодексу встановлено, що ліквідатор вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Зазначене надасть можливість ліквідатору встановити наявність, у тому числі, порушення прав ПФ «Валентина» зокрема, діями його керівника або інших осіб, які мали право давати обов`язкові для боржника вказівки.

3.2.1. Як указує ліквідатор у своїй заяві, ПФ «Валентина» належить на праві власності рухоме майно, а саме: гральний апарат «Аерохокей», гральний апарат «Таракани», гральний апарат «Яйця», гральний апарат «Барабани» (Барабанщики), гральний апарат «Гонки Дабл», гральний апарат «Стрелялки Дабл», гральний апарат «Ферарі», гральний апарат «Боулінг», гральний апарат «Стрелялки в банки» («Снайпер»), кондиціонер «Galanz» 2 шт, комплект «Грація» 2 шт, комплект «Вікторія» 4-крісла та 4-дивани, гральний апарат «Караоке», гральний апарат «Сквош», гральний апарат «Пожарні», гральний апарат «Бокс», гральний апарат «Вампір», комплект «Дипломат» 2 дивани та 2 крісла, морозильна камера 2 шт, гральний апарат «Конфетніца», гральний апарат «Сумо», стіл барний 15 шт, стільці кабінетні 10шт, барна стійка, шафи барні, меблі кухонні комплект «Армія» (шафи 5 шт, шафи 6 шт), кухонна плита електрична 4шт, холодильник 1-но камерний «Донбас».

Так, із матеріалів справи №920/522/18, зокрема, зі змісту листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області №02.1-13/82 від 06.04.2021 вбачається, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі Відділ) перебувало зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з ПФ «Валентина» (т. 7 а.с. 226-227 (справа про банкрутство №920/522/18)).

17.06.2016 державним виконавцем Відділу проведено опис і арешт рухомого майна ПФ «Валентина», про що складено акт опису й арешту майна, яке, у свою чергу, передано на відповідальне зберігання представнику АТ «Сенс банк» Корецькому І. Г. На момент опису та арешту, відповідне майно знаходилось за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, буд.8.

22.08.2016 відділом СФ ДП «Сетам» направлена заявка на реалізацію арештованого державним виконавцем майна, належного ПФ «Валентина». У зв`язку з відсутністю покупців, не все майно було реалізовано. Оскільки, стягувачі за виконавчими документами, що входили до складу зведеного виконавчого провадження не скористалися правом, передбаченим ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем на підставі ст. 59 вказаного закону винесено постанови про зняття арешту з нереалізованого майна банкрута.

Разом із цим, ДП «Сетам» листом №725/4305-12-21/15 від 11.03.2021 надано перелік із найменуванням арештованого майна, номерами лотів та статусом електронних торгів, із змісту якого вбачається, яке рухоме майно не було реалізовано під час торгів (т.1 а.с. 34-40).

Водночас, у матеріалах справи №920/522/18 (911/2551/20) наявна відповідь представника АТ «Сенс банк» №101/05 від 24.05.2021 на лист ліквідатора №02-1/11 від 17.05.2021, в якій останній зазначає, що 09.11.2017 нежиле приміщення, в якому зберігалась частина нереалізованого рухомого майна банкрута, було продано ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Оскільки АТ «Сенс банк» не мало надалі технічної можливості зберігати рухоме майно, останнє, листом від 10.11.2017 та повторно листом від 27.11.2017 повідомило Відділ про зазначені обставини та запропонувало негайно змінити зберігача, а також забрати його з приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 128).

Із відповіді ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , вбачається, що рухоме майно, у придбаному останніми приміщенні відсутнє, також воно останнім не передавалось та його перелік продавцем не складався (т.1 а.с. 33).

У свою чергу, відповідно до листа Відділу №02.1-13/43728635 від 14.04.2019 інформація щодо прийняття на зберігання майна з СФ ДП «Сетам» до Відділу не надходила. Про вказані обставини, листом від 18.12.2018, Відділом було повідомлено АТ «Сенс банк». Також зазначає, що постанова про зміну зберігача описаного та арештованого 17.06.2016 рухомого майна боржника, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , державним виконавцем не виносилася (т. 5 а.с. 175 (справа про банкрутство №920/522/18)).

01.09.2021 ліквідатор звернулась до АТ «Сенс банк» із претензією №02-1/124 від 01.09.2021, в якій просила повернути належне ПФ «Валентина» відповідне рухоме майно, а у випадку його відсутності відшкодувати вартість такого майна в загальному розмірі 286 936,68грн. У відповідь на вказану претензію кредитор-1 від 03.09.2021 зазначив про аналогічні обставини, що й у листі №101/05 від 24.05.2021. Додаткового вказав, що АТ «Сенс банк» фактично втратив можливість зберігати майно 09.11.2017, а отже, в його діях відсутній умисел та груба необережність внаслідок якої було б втрачене майно (т. 8 а.с. 194-196, 213-214 (справа про банкрутство №920/522/18)).

Ураховуючи зазначене, ліквідатор звернулась до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 із запитом про повернення належного ПФ «Валентина» відповідного рухомого майна, а у випадку його відсутності просила відшкодувати вартість такого майна в загальному розмірі 286 936,68грн. Указані особи листом повідомили ліквідатора про те, що зазначене у запиті рухоме майно у придбаному останніми приміщенні відсутнє, також воно останнім не передавалось та його перелік продавцем не складався.

За таких обставин, ліквідатор неодноразово зверталась до правоохоронних органів із заявами про вчинення злочину в яких просила: внести відомості про кримінальне правопорушення у зв`язку з привласненням, розтратою, приховуванням майна банкрута, зокрема, незаконному заволодінні майном; постанову про розшук відповідного рухомого майна, належного ПФ «Валентина» (т. 7 а.с. 199-200, 223-224, 239-242, т. 8 а.с.22-23, 179-187 (справа про банкрутство №920/522/18)).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.11.2021 до вказаного реєстру 14.09.2021 внесені відомості за заявою арбітражного керуючого Степановою М.С., яка подавалась за фактом його зникнення відповідного майна (т. 1 а.с. 18).

3.2.2. Водночас, ліквідатор з метою повернення відповідного майна до ліквідаційної маси звертався до суду із позовними заявами, а саме:

30.05.2022 до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у складі якого перебуває Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі відповідач-1) та Державної казначейської служби України (далі відповідач-2) про визнаня дій (бездіяльнсоіт) відповідача-1 протиправними; стягнення на користь ПФ «Валентина» з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, 286 936,68грн матеріальної шкоди;

02.09.2022 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої боржнику у розмірі 286 936,68грн.

Проте, вказані позовні заяви були повернуті ухвалами суду від 21.06.2022 та 26.09.2022, у зв`язку із не усуненням ліквідатором недоліків.

3.3. Інших доказів, які б вказували на вчинення дій, спрямованих на пошук, виявлення та повернення вищевказаного рухомого майна ПФ «Валентина» ліквідатором надано не було.

Таким чином, станом на час подання до суду із заявою про покладення субсидіарної відповідальності відомостей про розшук (місцезнаходження) відповідного майна матеріали справи не містять.

4. Отже, вищенаведене свідчить про те, що на час розгляду відповідної заяви у ліквідаційній процедурі ПФ «Валентина» ліквідатором не вжито заходів спрямованих на виявлення активів для задоволення вимог кредиторів, а також не досліджено/доведено у встановленому ст. 74, 76, 77 ГПК України порядку причинно-наслідкового зв`язку між їх діями чи бездіяльністю осіб, які підлягають притягненню до субсидіарної відповідальності, та неплатоспроможністю боржника.

У свою чергу, суд зазначає, що формальне виконання ліквідатором визначеного Кодексом обов`язку зі звернення до суду із заявою про покладення субсидіарної відповідальності за своєю суттю не свідчить про наявність підстав для притягнення визначених ним в заяві осіб до субсидіарної відповідальності, адже ініціювання притягнення осіб до субсидіарної відповідальності насамперед передбачає доведення причинно-наслідкового зв`язку між їх діями чи бездіяльністю таких осіб та неплатоспроможністю боржника, доведенням його до банкрутства (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.08.2023 у справі № 911/2581/14 (911/1311/22)).

5. Інших суттєвих обставин та доказів на їх підтвердження щодо наявності правових підстав для притягнення відповідача до субсидіарної відповідальності ліквідатором у своїй заяві не наведено.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності на засновника ПФ «Валентина» є необґрунтованою, передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 12, 59-62 Кодексу, ст.ст. 3, 12, 74, 76-77, 232-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ліквідатора Приватної фірми «Валентина» №02-1/163 від 09.11.2022 (вх. №2032/22 від 14.11.2022) про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням до банкрутства на ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набрала законної сили 10.08.2023 та згідно ст. 255 ГПК України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст.ст. 256-257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 14.09.2023.