ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.09.2023 Справа № 908/2867/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Давиденко Ірина Вікторівна, розглянувши матеріали заяви Фізичної особи-підприємця Ярмолинського Юрія Петровича про забезпечення позову у справі № 908/2867/23

за позовом Фізичної особи-підприємця Ярмолинського Юрія Петровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до відповідача Фізичної особи-підприємця Гуліна Сергія Володимировича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 )

про стягнення суми

без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області через підсистему ЄСІТС Електронний суд надійшла позовна заява (вх. № 3118/08-07/23 від 14.09.2023) Фізичної особи-підприємця Ярмолинського Юрія Петровича до Фізичної особи-підприємця Гуліна Сергія Володимировича про стягнення заборгованості за Договором оренди нерухомого майна від 02.06.2022 у розмірі 1 653 491,13 грн, а саме: 340 000,00 грн заборгованість з орендної плати, 170 000,00 грн штрафні санкції, 985 575,00 грн пені, 44 867,25 коп. 3 % річних, 108 134,40 грн заборгованість за спожиту електроенергію, 2 648,13 грн за спожиту гарячу воду, 2 266,35 грн за спожиту холодну воду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 14.09.2023 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2867/23 та визначено до розгляду судді Давиденко І.В.

14.09.2023 до Господарського суду Запорізької області від Фізичної особи-підприємця Ярмолинського Юрія Петровича разом з позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову (вх. № 19687/08-08/23).

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.09.2023 заяву про забезпечення позову передано на розгляд судді Давиденко І.В.

В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що 02.06.2022 між Фізичною особою-підприємцем Ярмолинським Юрієм Петровичем та Фізичною особою-підприємцем Гуліним Сергієм Володимировичем укладено Договір оренди нерухомого майна. Згідно п. 2.4 Договору, орендна плата за користування приміщенням розраховується підсумуванням орендної плати плюс фактично понесені комунальні послуги. Жодних платежів за використані комунальні послуги відповідачем не здійснювалось, станом на сьогодні наявна заборгованість яку в силу п. 2.4, 2.6, 4.4, 5.1.12 Договору, зобов`язаний сплачувати визначену орендну плату разом із комунальними послугами які фактично використав. За період з 02.06.2022 року по 11.09.2023 рік включно, відповідач має заборгованість у розмірі 1 540 442,25 грн, яку в добровільному порядку не виконує. Відповідач, на думку заявника, діяв недобросовісно, покладені на себе зобов`язання не виконував, у зв`язку із чим має заборгованість. З урахування поведінки відповідача та з огляду на розмір заборгованості, позивач вважає, що відповідач може вжити всіх заходів спрямованих на уникнення від виконання судового рішення, або ж ускладнити його виконання.

У зв`язку з чим, позивач просить суд застосувати заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборони відчуження на:

- 1/2 квартири АДРЕСА_3 , що належить на праві власності - ОСОБА_1 ;

- транспортний засіб марки ЗАЗ, модель - 110558-40, рік випуску - 2010, дата державної реєстрації - 21.04.2011, об`єм двигуна - 1299, що належить на праві власності Гуліну Сергію Володимировичу.

Розглянувши вищезазначену заяву про забезпечення позову, суд дійшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік заходів забезпечення позову, викладений в пунктах 1-10 частини 1 ст. 137 ГПК України. Згідно п. 1 ч. 1 цієї статті позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до положень частин 5, 6 статті 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 ГПК України).

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у ч. 2 ст. 136 ГПК України.

Забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, тому у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірність настання вищезазначених негативних наслідків в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Виходячи зі змісту чинного процесуального закону, забезпечення позову це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

За загальним правилом, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду або ефективного захисту прав або інтересів позивача у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.74 ГПК України.

Таким чином, заявник має довести (додати до заяви) наявність тих обставин, на підставі яких він просить вжити заходи до забезпечення позову, тому питання про наявність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову вирішується виходячи з тих документів, які додані до заяви.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та надання суду відповідних доказів не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

В заяві позивачем не викладено обставин та не надано жодних доказів, які б підтверджували існування фактичних обставин, з якими пов`язується застосування обраного ним заходу забезпечення позову та/або вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем тощо.

Порушення відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем не є підставою для застосування заходів забезпечення позову, оскільки такі заходи застосовуються не в залежності від наявності у відповідача заборгованості, а в залежності від наявності належних та допустимих доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Невиконання відповідачем зобов`язань за договором стало підставою для звернення позивача до суду і саме ці вимоги є предметом розгляду у даній справі.

Крім того, предметом заявленого позову є вимога позивача про стягнення заборгованості. У той же час заявляючи вимоги про накладення арешту на майно заявник не обґрунтував зв`язку між обраними заходами до забезпечення позову і предметом позову, оскільки накладення арешту на майно має стосуватися майна, що належить до предмета спору. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №915/870/18 та від 05.09.2019 у справі №911/527/19, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Аналогічно такою, що є не співмірною з заявленими позовними вимогами є вимога заявника про заборону вчиняти дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна.

Тобто, вимоги заявника, наведені у заяві про забезпечення позову щодо накладення арешту на майно відповідача та заборони відчуження, не є співмірними з позовними вимогами.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що заявником (позивачем) не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поданої ним заяви, а саме: існування на даний час конкретних обставин, з якими пов`язується необхідність вжиття заходів забезпечення позову, не співмірність вимог заявлених у даній заяві з предметом позову, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, у зв`язку з її необґрунтованістю та недоведеністю.

Враховуючи положення статті 129 ГПК України та Закону України «Про судовий збір», оскільки заяву про вжиття заходів забезпечення позову судом розглянуто, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1342,00 грн., відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Керуючись ст. 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Ярмолинського Юрія Петровича про забезпечення позову у справі № 908/2867/23 відмовити.

Ухвала підписана 18.09.2023.

Відповідно до ст.ст. 140, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання в порядку, встановленому ст. 257 цього Кодексу.

Суддя І.В. Давиденко