ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.09.2023 Справа №905/363/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40081237)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ» (ідентифікаційний код 33959754)

про стягнення штрафу в сумі 198 885,00 грн

В С Т А Н О В И В:

Стислий зміст і підстави позовних вимог

07.04.2023 шляхом надіслання поштового відправлення Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - РФ «Придніпровська залізниця», Придніпровська залізниця) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ» (далі - ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ») про стягнення штрафу в сумі 198 885,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невірне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладною №53986683, що підтверджується комерційним актом №450003/268 від 08.10.2022, наслідком чого є нарахування штрафу за невірно зазначену масу вантажу на підставі ст.118 Статуту залізниць України.

Процедура провадження у справі у господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2023 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою від 17.04.2023 Господарським судом Донецької області позовну заяву залишено без руху, встановлено РФ «Придніпровська залізниця» протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом направлення до суду доказів сплати судового збору в сумі 2 983,27 грн, а також направити копію позовної заяви та доданих до неї документів на адреси електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, докази чого надати суду.

25.04.2023 представник ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ» Гаврихів В.О. звернувся до суду з заявою про вступ у справу в якості представника відповідача, в якій просив внаслідок знаходження підприємства в районі активних бойових дій направляти поштову кореспонденцію у справі на адресу: 85013, Донецька область, м.Білозірське, вул. Строїтельна, буд.17.

Ухвалою суду від 01.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/363/23, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Заява представника відповідача судом задоволена.

Відповідно до частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Судом направлено ухвалу суду від 06.09.2023 на адресу позивача, яка вказана у позовній заяві та адресу представника відповідача. Відправлення отримані, що вбачається з рекомендованих повідомлень, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частин 5 та 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно п.17 гл.1 розд. ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Абзацом 5 п.37 гл.2 розд. ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих Електронних кабінетів, документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Розпорядженням суду № 6-р від 25.05.2023 продовжено особливий режим роботи Господарського суду Донецької області в умовах воєнного стану з урахуванням Рішення зборів суддів від 13.06.2022р. №1, а саме: суддям та працівникам апарату суду виконання посадових обов`язків в змішаному режимі (дистанційно в доступному для них місці в межах Україні або в приміщенні суду (за необхідністю та в умовах безпеки), яке дає можливість упродовж робочого часу забезпечувати отримання, оброблення, реєстрацію, відправлення вхідної та вихідної кореспонденції та відправлення правосуддя, зазначено, що приймаючи до уваги наявність загрози життю, здоров`ю учасників судового провадження при перебуванні у приміщенні Господарського суду Донецької області в місті Харкові, учасникам судових засідань рекомендується утриматись від відвідування приміщення суду, свої процесуальні права та обов`язки реалізовувати з використанням альтернативних способів подачі документів та участі в судових засіданнях.

Суд повідомляє, що згідно з розпорядженням №1-р від 30.01.2023 «Про відправку вихідної кореспонденції» рекомендовано суддям та працівникам апарату суду здійснювати відправлення через поштового оператора «Укрпошта» за потребою після вичерпання використання альтернативних способів повідомлення сторін та учасників процесу (електронна пошта, телефонограма, факсограма, підсистема «Електронний суд», розміщення відповідних повідомлень на офіційній сторінці суду на веб-порталі «Судова влада України» тощо) та можливістю фактичної доставки поштового відправлення за місцем призначення.

Верховний Суд у постанові від 30.11.2022 у справі № 759/14068/19 сформулював правовий висновок, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов?язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

Як наслідок, ухвала суду від 06.09.2023 також направлена на адреси електронної пошти позивача - , , відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Ухвала отримані, про що свідчать довідки про вручення електронного листа, що сформовані в програмі «Діловодство спеціалізованого суду».

Щодо строку розгляду справи суд зазначає таке.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об?єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

У зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України 451/2023 від 26.08.2023, який затверджено Законом України №3275-IX від 27.08.2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

За об`єктивних обставин, які пов`язані з місцезнаходження суду у м.Харкові, яке постійно знаходиться під ворожими обстрілами, роботою суду дистанційно розгляд справи здійснений судом без невиправданих зволікань настільки швидко, наскільки це було можливим за вказаних умов, у межах розумного строку в контексті положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.1,8 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція учасників процесу

РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» в обґрунтування заявлених вимог посилається на невірне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладною №53986683. Зокрема, на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці за участі працівників залізниці на електронно-тензометричних вагах №032 станції, дата держ.повірки 27.09.2022, здійснено контрольне зважування вагону №53986683, складено акти загальної форми (ГУ-23) №2277т від 07.10.2022, №105/ваги від 08.10.2022, №690 від 08.10.2022 та комерційний акт №№450003/268 від 08.10.2022. За результатами перевірки встановлено розбіжності фактичної маси вантажу з зазначеною в накладній масою у вагоні № 53986683 - більше документа на 5300 кг. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача штраф за невірно зазначену масу вантажу в накладній №53986683 у розмірі 198 885,00 грн. Також, позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача понесені при зверненні з позовом до суду витрати зі сплати судового збору.

На підтвердження зазначених у позові обставин позивач надав суду належним чином засвідчені копії: комерційного акту №450003/268 від 08.10.2022, комерційного акту №450003/268/458 від 08.10.2022 з відміткою станції призначення, залізничних накладних №53986683, №46558821, №46376406; актів загальної форми (ГУ-23) №105/ваги від 08.10.2022, №2277т від 07.10.2022, №690 від 08.10.2022, №774 від 21.10.2022; технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки ст. Нижньодніпровськ-Вузол, наказу №76 від 07.02.2022, посадових та робочих інструкції працівників станцій Нижньодніпровськ-Вузол та Бурштин, виписки з книги обліку контрольного зважування та перевірки кількості вантажу, витягу з Положення про РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», свідоцтва про права на заняття адвокатською діяльністю, довіреностей.

Заявлені вимоги позивач нормативно обґрунтовує посиланням статті 24, 118, 122 Статуту залізниць України, ст.ст. 4, 176, 233 ГПК України.

09.05.2023 шляхом застосування підсистеми «Електронний суд» від відповідача надійшла заява про зменшення розміру штрафу, в якій останній просить у разі встановлення факту невірного зазначення відповідачем у накладній №53986683 маси вантажу за спірним перевезенням та задоволення позову застосувати ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та зменшити суму штрафу.

Зазначає, що сума штрафу, яка заявлена позивачем до стягнення, є завищеною та необґрунтованою, заявлена до стягнення сума не має компенсаторного характеру, а є додатковим засобом отримання прибутку для позивача. Вказано, що відповідачем за перевезення вантажу сплачено провізну плату та додаткові збори за всю відстань перевезення вантажу, за повну вагу вказану в перевізному документі, що підтверджується даними графи 34 накладної, а тому залізниця фактично отримала надлишкову плату (переплату) залізничного тарифу, оскільки відповідач здійснив оплату провізної плати та додаткових зборів за надлишкову масу вантажу. Наголошено, що будь-яких збитків внаслідок того, що відповідачем було зазначено не вірну масу вантажу у залізничній накладній, позивач не зазнав.

Окрім цього, відповідач вказує, що ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ» розташоване та функціонує на території Донецької області, де ведуться активні бойові дії, забезпечує роботою велику кількість працівників і робить вклад у функціонування енергетичної системи країни. В Україні склалася критична ситуація з запасами вугілля на ТЕС, що може спровокувати загальносистемну аварію у об`єднаній енергосистемі України та введення у дію графіків аварійного припинення енергопостачання споживачів.

18.05.2023 позивач електронною поштою звернуся до суду з запереченням на заяву про зменшення розміру штрафу, в якій просить у задоволенні заяви відповідача щодо зменшення розміру штрафу відмовити.

В обґрунтування своєї позиції позивач зазначає, що зазначений штраф, відповідно до ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, у даному випадку санкція не є договірною, а виникає із зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу. Зазначає, що відсутність у відповідача необхідних коштів, в тому числі у зв`язку з скрутним фінансовим станом, не є надзвичайними чи невідворотними обставинами та не звільняють відповідача від відповідальності у відповідності до частини 2 статті 617 ЦК України та частини 2 статті 218 ГК України.

Виклад обставин справи, встановлених судом

В матеріалах справи міститься заява ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ» від 30.06.2020 про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення з АТ «Українська залізниця» Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 33959754/2020-001 від 25.03.2020.

Заява підписана електронним цифровим підписом директора ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ» Долбієва Ю.М.

Договір є публічним, відповідно до ст. 634 ЦК України, повний текст якого оприлюднено за посиланням - http://uz-cargo.com.

Предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах Замовника (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги . (п.1.1 Договору).

Договір є публічним договором, за яким Перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. (п.1.5 Договору).

Згідно п.1.4. Договору надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання / забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.

У відповідності з п. 1.6. Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється Перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП).

За п. 1.7. останнього Договір укладається шляхом надання Перевізником пропозиції укласти Договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти Договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами Договору.

Як виходить з п.7.3 Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, строк позовної давності за вимогами Перевізника до Замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік.

У жовтні 2022 року зі станції Курахівка Донецької залізниці на підставі залізничної накладної №53986683 у вагоні №53498069 ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ» відправило вантаж - вугілля кам`яне, отримувач ТОВ ДТЕК «Бурштинська ТЕС».

Під час оформлення залізничної накладної №53986683 у вагоні №53498069 вантажовідправником вказано маса вантажу - 70000кг.

Відповідно до розділів 26 та 28 вказаної залізничної накладної маса вантажу визначена вантажовідправником шляхом зважування на вагонних вагах (150 т) заводський №0934.

Правильність внесених відомостей до залізничної накладної №53986683 підтвердив своїм підписом представник відправника у розділі 55 відповідної накладної шляхом накладення Електронного цифрового підпису - пройомоздавальник Кавко Олена Сергіївна.

08.10.2022 на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці складено акт загальної форми №690 від 08.10.2022, яким встановлено, що проведена перевірка маси вантажу у вагоні. Фактична маса брутто вагона склала 94300кг, тара вагону з ПДВ 19000кг. Маса вантажу за ПД 70000кг. Фактична маса вантажу нетто 75300кг, що більше документу на 5300кг. Понад вантажопідйомності на 5300кг. Вагон затриманий 08.10.2022 з 15-20 для відвантаження надлишку вантажу.

При статичному зважуванні на електронно-тензометричних вагах ст.Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, заводський №032, у присутності заступника ДС ОСОБА_4, АРВ ОСОБА_1, прийомоздавальника ОСОБА_2, фактично виявлено у вагоні №53498069 по документу нетто 70000кг, фактично - 75300кг, що більше документу на 5300кг. Тара згідно документу. Означені факти вказано в акті загальної форми №105/ваги від 08.10.2022 та у витязі з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах.

В подальшому на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці складений комерційний акт №450003/268 від 08.10.2022, згідно розділу «А» якого вагон №53498069 вантажопідйомністю 70,0т, технічно справний. 08.10.2022 проведено контрольне зважування вагону №53498069, що прибув за відправкою. За документом значиться вантаж «Вугілля кам?яне марки газове, ДГ 0-100 мм», насипом, в твердому стані, вологість 0%, навантаження вище рівня бортів, маркування чотирма повздовжніми бороздами, вага брутто не вказана, тара перевірена -19000кг, вага нетто-70000кг (розділ «Ґ» комерційного акту).

Відповідно до розділу «Д. Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» вказаного комерційного акту зазначено, при зважування вагону в присутності заступника ДС ОСОБА_4, АРВ ОСОБА_1, прийомоздавальника ОСОБА_2, виявилось вага брутто 94300 кг, тара 19000 кг, нетто 75300 кг, що більше ваги вказаної в документі, понад вантажопідйомність вагону на 5300 кг. Вагони технічно справні, навантаження вантажу трапецевидне, вище рівня бортів на 20 см, маркування чотирма повздовжніми борознами, поглиблень немає, маркування не порушене, вагоне без торцевих дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті, течі немає. Завідуючого вантажним двором за штатним розкладом немає. Вагон затримано для відвантаження надлишку вантажу.

Комерційний акт №450003/268 від 08.10.2022 підписали: заступник ДС ОСОБА_4, АРВ ОСОБА_1, прийомоздавальник ОСОБА_2

На підтвердження повноважень підписантів позивачем надані до суду копії наказу станції Нижньодніпровськ-Вузол № 76 від 07.02.2022 «Про призначення відповідальних осіб, яка мають право підпису комерційних актів», за яким встановлено, що у зв`язку з відсутністю на станції Нижньодніпровськ-Вузол по штатному розкладу таких посад, як начальник вантажного району, завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи та задля дотримання п.10 Правил складання актів призначено відповідальними особами, яка мають право підпису комерційних актів, зокрема, агента з розшуку вантажу та багажу ОСОБА_1 , прийомоздавальника вантажу та багажу ОСОБА_2 . А також суду надані копії посадової інструкції заступника начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці та робочі інструкції прийомоздавальник вантажу та багажу ОСОБА_2 та агента з розшуку вантажу та багажу ОСОБА_1 .

Згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) №14, заводський №032, вид ЗВВТ тензометричні, модифікація ВВЕТ-150-ТД.1-ЕП.2-ДП-С, станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, якими здійснено переважування, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.12.2012, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 27.09.2022.

Комерційний акт попутної станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №450003/268 від 08.10.2022 зареєстровано на станції призначення Бурштин Львівської залізниці під №450003/268/458 від 08.10.2022, відповідно до п.62 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом №147-Ц від 04.06.2003 Укрзалізниці, не виявлено різниці між даними акту та фактичною наявністю та станом вантажу, зроблено відмітку «Вантаж видано згідно даного комерційного акту та акту заг. форми ст. Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №774 від 21.10.2022».

Надлишок вантажу з вагону №53498069 відвантажено у вагон №58470014 та відправлено за призначенням за досилочною накладною №46558821.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, та подані заяви й заперечення, дослідивши надані сторонами в порядку статті 74 Господарського процесуального кодексу України письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу вантажовідправником.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями статті 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина 1 статті 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як встановлено частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

За змістом статті 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Залізнична накладна №53986683 оформлена у встановленому законом порядку та підтверджує виконання договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Положеннями статті 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Позивач скористався своїм правом на таку перевірку та перевірив дані, що внесені вантажовідправником у залізничну накладну №53986683.

Зокрема, судом встановлено, що завантаження вагону №53498069 та визначення маси вантажу за залізничною накладною №53986683 здійснено вантажовідправником, правильність відомостей щодо навантаження вагону підтвердив у розділі 55 відповідних накладних своїм підписом представник відправника шляхом накладення електронного цифрового підпису - пройомоздавальник ОСОБА_3 .

Таким чином, вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладних.

Відповідно до частини 1 статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Пунктом «а» частини 2 статті 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

З матеріалів справи вбачається, що комісійне контрольне зважування вагону №53498069 на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці проводилось на підставі акту загальної форми №690 від 08.10.2022.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу (ч.3 ст.129 Статуту).

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

З метою засвідчення обставин щодо невірного зазначення вантажовідправником маси вантажу за залізничною накладною №53986683 у вагоні №53498069 на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці складено комерційний акт №450003/268 від 08.10.2022.

Вказаним комерційним актом встановлено, що вага брутто 94300 кг, тара 19000 кг, нетто 75300 кг, що більше ваги вказаної в документі, понад вантажопідйомність вагону на 5300 кг. Вагони технічно справні, навантаження вантажу трапецевидне, вище рівня бортів на 20 см, маркування чотирма повздовжніми борознами, поглиблень немає, маркування не порушене, вагоне без торцевих дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті, течі немає. Завідуючого вантажним двором за штатним розкладом немає. (розділ «Д. Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку»).

Відповідно, зі змісту комерційного акту №450003/268 від 08.10.2022 не вбачається, що маркування вагону №53498069 порушено, протилежного відповідач суду під час розгляду справи не надав.

Статтею 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Таким чином, існує декілька нормативно-вичерпних способів визначення маси вантажів, а саме, шляхом зважування на вагах; підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом; розрахунковим методом; за обміром; умовно.

Порядок та способи визначення маси вантажу наведено у Правилах приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21 листопада 2000 року №644, що за своїм змістом кореспондується зі статтею 37 Статуту залізниць України.

Згідно з п.п. 5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року № 442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2012 року за № 1716/22028, та інших нормативно-правових актів.

ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ» визначило вагу вантажу у накладній №53986683 на вагонних вагах (150 т) заводський №0934.

Контрольне комісійне зважування позивачем здійснено на 150т тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, заводський №032.

Наведені вище обставини свідчать, що вантажовідправник визначив масу вантажу у вагоні таким же самим способом (шляхом зважування на вагах), як і залізниця. Означений спосіб не передбачає вивантаження вугілля з вагону під час зважування.

Як встановлено судом, згідно технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки ЗВВТ №032 остання державна повірка вказаних ваг була здійснена 27.09.2022.

На переконання суду, на дату проведення контрольного зважування ваги, якими воно здійснювалось, були справними та належним чином повіреними.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 №334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, у наведеному пункті імперативно визначено суб`єктний склад працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак зазначена норма не виключає можливості залучення до складання комерційного акту й інших працівників залізниці поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акту.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст.64 та ч. 3 ст.65 Господарського кодексу України підприємство як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акту.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/15, а також в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.08.2019 у справі №905/2360/18, від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17.

Як свідчать досліджені судом матеріали справи, комерційний акт №450003/268 від 08.10.2022 підписали заступник ДС ОСОБА_4, АРВ ОСОБА_1, прийомоздавальник ОСОБА_2

У розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» комерційного акту зазначено, що посада завідуючим вантажним двором за штатним розкладом відсутня.

Щодо повноважень осіб, які підписали комерційний акт, суд зазначає наступне.

ОСОБА_4 є заступником начальника станції, а отже, є підписантом, який має повноваження на підписання комерційних актів в силу прямої вказівки в п.10 Правил складання актів.

У зв`язку з відсутністю на станції Нижньодніпровськ-Вузол по штатному розкладу таких посад, як начальник вантажного району, завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи та задля дотримання п.10 Правил складання актів видано наказ № 76 від 07.02.2022 «Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів», копія якого надана суду. За яким призначено відповідальними особами, що мають право підпису комерційних актів, зокрема, агента з розшуку вантажу та багажу ОСОБА_1 , прийомоздавальника вантажу та багажу ОСОБА_2

Таким чином, враховуючи, що комерційний акт №450003/268 від 08.10.2022 складений та підписаний з додержанням вимоги трьох підписів особами, повноваження яких підтверджені матеріалами справи, суд вважає його таким, що за своєю формою та змістом відповідає п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 та положенням Статуту залізниць України (ст.129 Статуту), внаслідок чого останній приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за №644, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Провізна плата за перевезення вантажу відповідно до розділу 31 за залізничною накладною №53986683 у вагоні №53498069 складає 39777,00 грн.

Згідно з приписами статей 118, 122 Статуту залізниць України, заявлений штраф у п`ятикратному розмірі від провізної плати становить 198885,00грн.

Перевіривши розрахунок штрафу, заявлений позивачем, суд встановив, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 198885,00 грн є правомірними.

У заяві про зменшення розміру штрафу ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ» просить, у разі встановлення факту невірного зазначення відповідачем у накладній №53986683 маси вантажу за спірним перевезенням та задоволення позову, застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України та зменшити суму штрафу. В обґрунтування клопотання наводить такі доводи: сума штрафу, яка заявлена позивачем до стягнення, є завищеною, не має компенсаторного характеру, навпаки є додатковим засобом отримання прибутку для позивача; відповідачем за перевезення вантажу було сплачено провізну плату та додаткові збори за всю відстань перевезення вантажу, за повну вагу, тому залізниця фактично отримала надлишкову плату (переплату) залізничного тарифу, оскільки відповідач здійснив оплату провізної плати та додаткових зборів за надлишкову масу вантажу; будь-яких збитків внаслідок того, що відповідачем була зазначена невірна маса вантажу у залізничній накладній, позивач не зазнав.

Окремо вказує, що ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ» розташоване та функціонує на території Донецької області, де ведуться активні бойові дії, забезпечує роботою велику кількість працівників і робить вклад у функціонування енергетичної системи країни. В Україні склалася критична ситуація з запасами вугілля на ТЕС, що може спровокувати загальносистемну аварію у об`єднаній енергосистемі України та введення у дію графіків аварійного припинення енергопостачання споживачів.

У запереченнях на заяву про зменшення розміру штрафу, позивач просить у задоволенні заяви відповідача щодо зменшення розміру штрафу відмовити, оскільки у відповідності до ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України штраф стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, у даному випадку санкція не є договірною, а виникає із зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу. Відсутність у відповідача необхідних коштів, в тому числі у зв`язку з скрутним фінансовим станом, не є надзвичайними чи невідворотними обставинами та не звільняють відповідача від відповідальності у відповідності до частини 2 статті 617 ЦК України та частини 2 статті 218 ГК України.

За приписами частини 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом статті 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі, вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Водночас, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Так, зокрема, неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити.

За частиною 2 статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Відсутність у Статуті залізниць України норми про можливість зменшення неустойки за клопотанням боржника не може обмежувати право останнього на звернення до суду з клопотанням на підставі частини третьої статті 551 ЦК України та частини першої статті 233 ГК України, які мають вищу юридичну силу порівняно із Статутом залізниць України, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України. Суд має розглянути таке клопотання з урахуванням наведених заявником доводів та конкретних обставин справи.

Верховний Суд у постановах від 13.02.2018 у справі № 905/725/17, від 26.03.2020 у справі № 916/2154/19, від 29.04.2021 у справі №905/1450/20, від 27.03.2023 у справі №904/934/22, від 20.04.2023 у справах № 904/613/22, № 904/124/22, від 06.06.2023 у справі № 904/1289/22 констатує можливість застосування ст.551 ЦК України та ст. 233 ГК України до правовідносин щодо стягнення штрафів, передбачених Статутом залізниць України, вказуючи, що висновки суду повинні базуватись на встановленні доведеності відповідачем винятковості обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшення розміру штрафу.

Встановлення розміру штрафу за невірно зазначену масу вантажу Статутом залізниць України, а не договором, не позбавляє суд права зменшити розмір нарахованого штрафу, за наявності підстав передбачених законодавством, оскільки відсутність можливості зменшення розміру штрафу, передбаченого законодавством, та його стягнення без врахування судом конкретних обставин справи, зокрема, характеру вчиненого порушення, негативних наслідків (в тому числі і можливих), та їх співмірності з розміром штрафних санкцій, може призвести до ситуації коли за різні по характеру та наслідкам правопорушення судом може бути стягнений один і той саме розмір штрафу, що, в свою чергу, не сприятиме виконанню завдання господарського судочинства щодо справедливого вирішення справи судом.

Приписи ст.233 Господарського кодексу та ст. 551 Цивільного кодексу України обумовлюють можливість зменшення неустойки за рішенням суду з обов`язковим встановленням факту того, що належні до сплати штрафні санкції є надмірно великими порівняно із збитками кредитора, розмір неустойки значно перевищує розмір збитків відповідно.

В чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. При застосуванні вказаних норм поняття «значно» та «надмірно» є оціночними і мають конкретизуватися у кожному конкретному випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Вказані норми не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду і визначальним фактором при зменшенні розміру належної до сплати неустойки є винятковість такого випадку.

З цього приводу суд зазначає, що, як було вказано вище, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, штраф стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, тому, в процесуальні обов`язки позивача щодо стягнення штрафу входить доведення факту та обставин правопорушення з боку відповідача, без необхідності доведення збитків.

Фактично, позивачу, звертаючись до суду з позовом про стягнення штрафу за неправильно визначену масу вантажу, достатньо надати суду докази факту такої невідповідності.

Звертаючись з клопотанням про зменшення суми штрафу за ст. 233 ГК України, саме відповідач повинен довести наявність обставин, які зумовлюють застосування зазначеної норми, а саме, надмірність штрафу у порівнянні із збитками. Суд позбавлений права самостійно, без належних доказів робити висновки щодо наявності або відсутності збитків та застосовувати ст. 233 ГК України.

Досліджуючи доводи клопотання щодо зменшення штрафу в цій частині суд вбачає, що відповідач обмежився лише посиланням на відсутність будь-яких збитків у залізниці через зазначення відповідачем невірної маси вантажу.

Тоді як, згідно залізничної накладної №53986683 встановлено вантажопідйомність вагону №53498069 - 70,0т, за даними комерційного акту фактично завантажено у вагон було понад його вантажопідйомність, а саме, 75300 кг, що вочевидь потенційно могло спричинити небезпеку під час перевезення.

Посилання відповідача, що ним сплачено провізну плату та додаткові збори за всю відстань перевезення вантажу, за повну вагу, й відповідно залізниця отримала надлишкову плату (переплату) залізничного тарифу, є неспроможним.

Як встановлено вище, відповідачем була зазначена маса вантаж менша тієї, що фактично перевозилась, тому й провізну плату він сплатив за меншу вагу, а не більшу, як зазначено у клопотанні. Грошові кошти за перевезення надлишку вантажу 5300кг ним не сплачувались.

Нарахований позивачем штраф в розмірі п`ятикратної провізної плати встановлений Статутом залізниць України, який затверджено відповідною постановою Кабінету Міністрів України, у зв`язку із чим у суду відсутні підстави вважати його надмірно великим у порівняні з допущеним відповідачем правопорушенням, його розмір встановлений законодавчо.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України N 451/2023 від 26.07.2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України N 3275-IX від 27.07.2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ» у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та доступні суду на платформі «ЛІГА ЗАКОН» зареєстроване за адресою: 85621, Донецька область, Мар?їнський район, с. Вовчанка, вул. Нагорна, буд. 1-а. Основним видом діяльності підприємства є добування кам`яного вугілля.

Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, який затверджений Наказом № 309 від 22.12.2022 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, до територій України, де ведуться активні бойові дії, з 24.02.2022 відноситься вся територія Мар`їнської міської територіальної громади.

Обставини щодо військової агресії є загальновідомими (частина третя статті 75 ГПК України), однак це не звільняє відповідача від обов`язку доводити обставини на які він посилається, як на підставу для зменшення розміру штрафу, належними доказами. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання (стаття 74 ГПК України).

З контексту заяви вбачається, що ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ», незважаючи на ведення активних бойових дій, все ж веде господарську діяльність з видобутку вугілля, метою якої є отримання прибутку.

Доказів на підтвердження того, яким є фінансовий стан підприємства на даний час, яким чином змінились фінансові показники діяльності підприємства та обсяг видобутку вугілля внаслідок введення у країні воєнного стану, чи знаходиться воно в простої, чи виплачується заробітна плата працівникам підприємства, чи мало місце пошкодження будівель та виробничих об`єктів підприємства внаслідок ворожих обстрілів, якою є ступень вказаного пошкодження, як вона впливає на діяльність підприємства, до заяви не додано. Відсутні в заяві й посилання на наявність розміщення інформації про означені факти у вільному доступі у мережі Інтернет.

Також відповідач посилається на кризовий стан енергетичної галузі в Україні, вказує, що підприємство має стратегічну та соціальну значимість для регіону, забезпечує роботою велику кількість працівників, тощо, однак у тексті заяви не вказує, яким чином ці факти безпосередньо впливають на наявність підстав для зменшення розміру штрафу в контексті вимог ст.233 Господарського кодексу та ст. 551 Цивільного кодексу України.

Відповідач заявляючи про необхідність зменшення штрафу, не визначив конкретний розмір, на який він просить суд його зменшити. З огляду на відсутність доказів вказаних вище, суд позбавлений можливості самостійно визначити, чи є сума штрафу на даний час несправедливо непомірним тягарем для підприємства та яка сума була б адекватною.

Одночасно, суд вказує, що тяжка економічна ситуація в Україні має загальнодержавний характер та впливає на показники господарської діяльності також і позивача. Суд приймає до уваги, що АТ «Укрзалізниця» має стратегічне значення для економіки та безпеки держави, оскільки включена до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави згідно постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83, та на неї згідно Порядку організації діяльності залізничного транспорту під час здійснення військових залізничних перевезень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 № 891, покладено обов`язок щодо утримання у справному стані рухомого складу для забезпечення діяльності Збройних Сил України, що передбачає матеріально-технічне забезпечення і не може не залежати від фінансового становища підприємства. Загальновідомими та такими, що не потребують доведення є факти ракетних обстрілів залізничної інфраструктури, значне скорочення комерційних перевезень, що є основним джерелом прибутків залізниці, безкоштовне перевезення населення під час евакуації з небезпечних районів тощо.

Таким чином, приймаючи до уваги недоведеність належними та допустимими доказами наявності підстав для зменшення штрафу суд відмовляє у задоволенні заяви ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ» про зменшення розміру штрафу.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд, враховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства, задовольняє позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 198885,00 грн в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Внаслідок задоволення позовних вимог у повному обсязі витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ» про стягнення штрафу в сумі 198 885,00 грн - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ» (85621, Донецька область, Мар?їнський район, село Вовчанка, вул. Нагорна, буд. 1а, ідентифікаційний код 33959754) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (адреса місцезнаходження: Україна, 03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код 40081237) 198885,00грн, судовий збір в сумі 2983,28грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду підписано 14.09.2023.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова