ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2023м. ДніпроСправа № 904/1661/23

За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

до відповідача-1: Фізичної особи - підприємця Решотка Сергія Павловича, м. Кривій Ріг, Дніпропетровська область

до відповідача-2: Фізичної особи - підприємця Забалуєва Олександра В`ячеславовича, м. Кривій Ріг, Дніпропетровська область

про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою

Суддя Ліпинський О.В.

Секретаря судового засідання Літвін Д.Е.

Представники:

від позивача Хлабистін Д.М.

від відповідача-1 не з`явився

від відповідача-2 не з`явився

Стислий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і спору» (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Решотка Сергія Павловича (далі Відповідач-1) та Фізичної особи-підприємця Забалуєва Олександра В`ячеславовича (далі Відповідач-2), за змістом якого просить суд зобов`язати Відповідачів усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, право постійного користування якою закріплено за Акціонерним товариством «Українська залізниця» на підставі Державного акту на право постійного користування землею № 105, виданого 13 грудня 1993 року Виконкомом Криворізької міської Ради народних депутатів, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Довгинцівський район, місто Кривий Ріг, вулиця Залізничників (колишня назва Ленінського Комсомолу), 40, шляхом демонтажу забудови автомобільної заправної станції з підземними резервуарами дизельного палива та бензину, здійснених на цій земельній ділянці, звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та повернути її законному землекористувачу акціонерному товариству «Українська залізниця».

Заявлені вимоги мотивовано тим, що на земельної ділянки розміром 0,4084 га, за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Залізничників, 40, яка належить АТ «Укрзалізниця» на праві постійного користування, Позивачем зафіксовано факт самовільного зайняття частини ділянки розміром 0,3920 га та самовільного розташування (забудови) на цій ділянці автозаправної станції.

Як зазначає Позивач, згідно з чеками на придбання пального, господарську діяльність з реалізації пального на автозаправній станції, яка розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Залізничників, 40, здійснює фізична особа-підприємець Забалуєв Олександр В`ячеславович (Відповідач-2).

Крім того Позивач зазначає, що на об`єктах автозаправної станції за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Залізничників, 40 мається надпис «RLS» на червоному фоні. При цьому, відповідно до даних пошуку в мережі Інтернет щодо автозаправної станції, яка має логотип «RLS» на червоному фоні, було знайдено офіційну сторінку з адресою rls.com.ua., згідно з даними з цього веб-сайту, засновником мережі заправних станцій RLS, є фізична особа-підприємець Решотка Сергій Павлович (Відповідач-1), за даними розділу цього сайту, до мережі заправних станцій входить заправка, розташована за адресою: вул. Залізничників, 40 у місті Кривому Розі.

Також, Позивач зазначає, що відповідно до інформації бази даних YOUCONTROL, ФОП Решотка Сергій Павлович має зареєстровану торгівельну марку RLS.

З урахуванням наведеного Позивач стверджує, що самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,3920 га, що розташована по вул. Залізничників, 40 у місті Кривому Розі та знаходиться в постійному користуванні Позивача, її забудову та проведенні на ній господарській діяльності, здійснюють Відповідачі у справі Фізична особа-підприємець Решотка Сергій Павлович та Фізична особа-підприємець Забалуєв Олександр В`ячеславович.

Стислий зміст заперечень відповідачів

Відповідач-1 відзив на позовну заяву суду не представив. Про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 153, 156,171, 222, 249).

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву проти задоволення заявлених вимог заперечував з наступних підстав:

- позивачем не доведено факт проведення за ним державної реєстрації права користування земельною ділянкою щодо звільнення якої заявлено даний позов;

- щодо спірної земельної ділянки не складалася технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) її меж в натурі (на місцевості), а отже, така ділянка не може вважатися сформованою як об`єкт цивільних прав;

- державний акт на право постійного користування землею за № 105, не може бути прямим доказом права користування позивачем, оскільки беззаперечно не ідентифікує спірну земельну ділянку. Відсутні встановлені межі земельної ділянки в натурі із прив`язкою до місцевості, як то передбачено приписами п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр». Відтак відсутні підстави стверджувати про порушення прав позивача;

- ФОП Решотка С.П та ФОП Забалуєв О.В. не є належними відповідачами в даній справі, оскільки згідно наданих у справу доказів, самовільне використання земельної ділянки за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Залізничників, 40, здійснюється гр. ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення зазначеного правопорушення;

- відсутні докази в підтвердження тверджень Позивача щодо сплати земельного податку за спірну земельну ділянку.

Підсумовуючи, відповідач-2 зазначив, що доводи позивача та долучені ним документи не можуть бути прямим доказом порушення прав позивача відповідачами, оскільки відсутня сукупна ідентифікація земельної ділянки.

Процесуальні дії у справі

07.04.2023 року Господарським судом Дніпропетровської області прийнято до розгляду позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і спору» та відкрито провадження у справі № 904/1661/23. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 27.07.2023 року суд змінив найменування Позивача у справі - Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і спору» на Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця». Крім того, у зв`язку з виконанням завдань підготовчого провадження суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 24.08.2023 року.

В судовому засіданні 24.08.2023 року оголошено перерву до 07.09.2023 року, згідно ст. 216 ГПК України.

В порядку ст.ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 07.09.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів із дня закінчення розгляду справи.

Обставини справи які визнаються судом встановленими

На підставі рішення Виконкому Криворізької міської ради народних депутатів від 13.10.1993 року № 453, Будівельно-монтажному поїзду № 639 видано державний акт на право постійного користування землею від 13.12.1993 року.

Відповідно до вказаного акту, в постійне користування землекористувачу надано 2,32 гектари землі в межах згідно з планом земельної ділянки для розміщення виробничих приміщень БМП № 639 за адресою: м. Кривий Ріг , вул. Ленінського Комсомолу, (нова назва вул. Залізничників), 40.

Зазначений вище акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 105.

На підставі рішення Виконкому Криворізької міської ради народних депутатів № 501 від 10.11.1993 року, до Акту на право постійного користування внесені зміни в землекористуванні, згідно яких додатково надано ділянку площею 0,41 га та зазначено, що станом на 01.12.1993 року загальна площа ділянки становить 2,73 га.

Наказом начальника Придніпровської залізниці від 16.09.2004 року № 827/Н, з 01.01.2005 року створено відособлений структурний підрозділ Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління Державного підприємства Придніпровська залізниця, яке визнано правонаступником структурного підрозділу залізниці будівельно-монтажного поїзда № 639.

Наказом начальника Придніпровської залізниці від 01.12.2006 № 862/Н затверджено перелік відокремлених структурних підрозділів залізниці, до складу якого увійшов Відокремлений структурний підрозділ «Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» Державного підприємства Придніпровська залізниця».

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» утворено Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

Згідно з вказаним додатком 1 Державне підприємство «Придніпровська залізниця» (ідентифікаційний код 01073828) увійшло до переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця".

Державну реєстрацію Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» здійснено 21.10.2015 року.

Згідно зі Статутом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №735, Публічне акціонерне товариство «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, серед яких Державне підприємство «Придніпровська залізниця».

21.10.2015 року створено регіональну філію «Придніпровська залізниця ПАТ «Укрзалізниця» до структури якої увійшов структурний підрозділ «Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління».

Відповідно до протоколу засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» № Ц-57/16 від 01.03.2017 року, зі складу Регіональної філії «Придніпровська залізниця» вилучено виробничі підрозділи, що були підпорядковані структурному підрозділу «Служба будівельно-монтажних та цивільних споруд». Створено філію «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» ПАТ «Укрзалізниця» до складу якої увійшло «Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління».

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 року №938 «Деякі питання акціонерного товариства Українська залізниця» змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство «Українська залізниця», а також затверджено статут Акціонерного товариства «Українська залізниця» в новій редакції.

В процесі проведення реорганізації територіальних управлінь, філію «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» разом із виробничим структурним підрозділом «Криворізьке територіальне управління» перейменовано та приєднано до філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АК «Українська залізниця».

Рішенням правління АТ «Українська залізниця» від 17.04.2023 року, затверджено зведений перелік земельних ділянок, право користування якими закріплено за філією «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», яке передається на баланс Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». Згідно зазначеного переліку, останній передано на баланс право постійного користування земельними ділянками площею 2,3175 га та 0,4084 та за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Залізничників, 40, яке виникло на підставі державного акта № 105 від 13.12.1993 року, кадастрові номери земельних ділянок відсутні.

Відповідно до ч. 1, п. "г" ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набуває, зокрема, публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування".

Частинами 1, 4 ст.4 Закону України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" передбачено, що до статутного капіталу Товариства вноситься, зокрема, право постійного користування земельними ділянками, наданими для розміщення підприємств залізничного транспорту. Внесення нерухомого майна залізничного транспорту до статутного капіталу Товариства може здійснюватися на підставі обліку майна на балансах Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту відповідно до законодавства без попередньої державної реєстрації права власності на таке майно.

Пунктом 2 частини 2 статті 5 Закону України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" встановлено, що переоформлення правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, внесені до статутного капіталу товариства, здійснюється протягом двох років з дня державної реєстрації товариства.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно, внесене до статутного капіталу товариства, здійснюється на підставі передавального акта та акта оцінки майна залізничного транспорту, внесеного до статутного капіталу товариства. Передавальний акт та/або акт оцінки майна залізничного транспорту є документами, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на майно, внесене до статутного капіталу товариства.

Міністерством інфраструктури України 18.08.2015 року затверджено передавальний акт від 03.08.2015 року Державного підприємства "Придніпровська залізниця", в якому підтверджено вартість і склад активів і зобов`язань Державного підприємства "Придніпровська залізниця" і зазначено, що після його реорганізації шляхом злиття все майно, права та обов`язки переходять в процесі правонаступництва до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", створеного згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року №200. Невід`ємною частиною передавального акту є перелік земельних ділянок державного підприємства.

У зведеному переліку земельних ділянок Державного підприємства "Придніпровська залізниця" під номерами 791 та 792 зазначено, що право постійного користування земельними ділянками площею 2,3175 га 0,4084 га за адресою: Дніпропетровська область, Довгинцівський район, вул. Ленінського Комсомолу, 40 на підставі державного акту на право постійного користування № 105 від 13.12.1993 року внесено до статутного капіталу АТ "Українська залізниця".

Таким чином, на час вирішення даного спору в суді, земельні ділянки площею 2,3175 га та 0,4084 га за адресою: Дніпропетровська область, Довгинцівський район, вул. Залізничників (колишня вул. Ленінського Комсомолу), 40 перебувають в постійному користуванні Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (позивач) згідно з державним актом від 13.12.1993 року № 105.

З матеріалів справи вбачається, що 02.04.2019 року управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровської області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки площею 0,4084 га за адресою: вул. Залізничників, 40 у м. Кривий Ріг, яка перебуває в постійному користуванні Позивач на підставі державного акту на право постійного користування № 105 від 13.12.1993 року.

Актом перевірки номер 197-ДК/264/АП/09/01-19 встановлено, що в межах земельної ділянки знаходиться бетонне покриття площею 0,1349 га на якому розташовано МАФ, газорозподільний пункт та ємність для скрапленого газу. На земельній ділянці площею 0,1349 га здійснюється діяльність гр. ОСОБА_1 по заправці автомобілів.

Земельна ділянка площею 0,1349 га використовується гр. ОСОБА_1 для здійснення підприємницької діяльності за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання в користування та за відсутності вчиненого правочину, тобто, самовільно.

За результатами виявленого порушення Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровської області видано гр. ОСОБА_1 припис про усунення порушення вимог земельного законодавства та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності.

Доказів в підтвердження виконання припису органу державного контролю за використанням та охороною земель, матеріали справи не містять.

08.02.2023 року Філією «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» проведено комісійне обстеження земельної ділянки 2,73 га, зокрема, обстежено частину земельної ділянки розміром 0,4084 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з актом від 08.02.2023 року, за результатами обстеження встановлено, що на земельній ділянці самовільно влаштовано автозаправна станція, яка складається з тимчасової будівлі, де розташовані касир та заправник, трьох заправних колонок (бензин, дизельне пальне, газ), ємності з газом, двох підземних ємностей з паливом, заасфальтованої площадки. Вивіски з назвою АЗС чи даними про власника заправної станції відсутні, на заправних колонках та на вивісці про вартість пального при в`їзді на автозаправку є логотип мережі автозаправних станцій «RLS», працівники АЗС надати документи відмовилися. Автозаправна станція функціонує, здійснюється господарська діяльність. Враховуючи викладене, актом зафіксовано факт самовільного зайняття невстановленою особою земельної ділянки розміром 0,3920 га та самовільного розташування (забудови) на цій ділянці автозаправної станції.

Згідно наданих у справу фотокопій фіскальних чеків від 11.08.2022 та 16.02.2023 (том 1, а.с. 76, 77) продаж пального на АЗС Залізнична, за адресою: АДРЕСА_1 , здійснює ФОП Забалуєв Олександр В`ячеславович.

Відповідно до знімку сторінки сайту YOUCONTROL (том 1, а.с. 94) за Решотка Сергієм Павловичем зареєстровано торгівельну марку RLS.

Згідно знімків сторінки веб-сайту з адресою: rls.com.ua. (том 1, а.с. 96, 97), яка містить зображення логотипу торгівельної марки, що зареєстрована за Решотка Сергієм Павловичем, в мережу заправних станцій входить заправка, розташована за адресою: вул. Залізничників, 40 у місті Кривому Розі.

Оцінка аргументів сторін

Як слідує зі змісту позовної заяви, пред`являючи позов АТ «Українська залізниця» виходить з того, що Відповідачами самовільно зайнята та використовують частина земельної ділянки, що перебуває в постійному користуванні Позивача. Діючи на захист свого права постійного користування на землю та з метою припинення дій, які порушують право, Позивач просить зобов`язати Відповідачів усунути перешкоди в користуванні спірною земельною ділянкою шляхом демонтажу зведеної на ній забудови, звільнення ділянки та повернення її законному землекористувачу.

Заперечуючи проти задоволення заявлених вимог, Відповідач-2 посилається на не доведення Позивачем факту порушення його прав на земельну ділянку, зокрема, через відсутність сукупної ідентифікація ділянки, стосовно звільнення якої заявлено позов.

Враховуючи зміст та підстави вимог і заперечень сторін, предметом доказування у даній справі, є обставини щодо наявності у Позивача права постійного користування спірною земельною ділянкою, доведення факту вчинення дій, що порушують право Позивача на таку земельну ділянку, а також, встановлення осіб, які вчиняють порушення щодо спірної земельної ділянки.

Як вище встановлено судом, на підставі Державного акта на право постійного користування землею № 105 від 13.12.1993 року (далі - Державний акт), в користуванні Позивача перебувають земельні ділянки загальною площею 2,73 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Частинами 1, 2 статті 7 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час видачі Державного акта) визначалося, що користування землею може бути постійним або тимчасовим; постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку.

Частиною 1 статті 23 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент видачі Державного акта) визначено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно до пункту 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Пункту 10 названого вище розділу Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом є дійсними. Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що право користування земельною ділянкою площею 2,73 га Позивача, який є правонаступником Будівельно-монтажного поїзду № 639, є дійсним.

Разом із тим, відповідно до вимог абз. 2 п. 2 розділу VII Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

За приписами ст.55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

Відповідно до пункті 1.1, 1.2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376, (далі Інструкція) ця Інструкція визначає механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Таким чином, зважаючи на те, що за визначенням ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами та певним місцем розташування, підтвердження факту існування таких порушень прав землекористувача як самовільне зайняття його ділянки, накладання земельних ділянок тощо, вимагає точного визначення місяця розташування спірної ділянки, її конфігурації та меж, що відносно до земельних ділянок, які були надані в користування до 2004 року, можливо лише після проведення відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі топографо-геодезичних і картографічних матеріалів відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про землеустрій».

В іншому випадку, за відсутності встановлених (відновлених) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), не можна достеменно стверджувати, що порушення (самовільне зайняття земельної ділянки або накладання земельних ділянок), має місце саме в межах та на спірній земельній ділянці, а отже, і неможливо стверджувати про порушення прав землекористувача такої ділянки.

Як свідчать матеріали справи, станом на час вирішення даного спору в суді, межі земельної ділянки, яка надана Позивачу на підставі державного акта на право постійного користування землею № 105 від 13.12.1993 року, не були встановлені (відновлені) в натурі (на місцевості) відповідно до вимог діючого законодавства.

На підтвердження факту самовільного зайняття його земельної ділянки (її частини), Позивачем додано до позову Акт комісійного обстеження земельної ділянки від 08.02.2023 року, складений працівниками залізниці.

Відповідно до даних зазначеного акту, комісією обстежено земельну ділянку площею 2,73 га за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Залізничників, 40, зокрема її частину розміром 0,4084 га, та зафіксовано факт самовільного зайняття невстановленою особою земельної ділянки розміром 0,3920 га, і самовільного розташування (забудови) на цій ділянці автозаправної станції.

Зазначений акт не містить посилання на відомості Державного земельного кадастру, матеріали Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріали топографо-геодезичних робіт, або інші достовірні дані щодо розташування та меж земельної ділянки, на якій встановлено самовільна забудова, а отже, такий акт не може бути прийнятий судом в якості доказу в підтвердження факту існування зазначеної забудови саме в межах земельної ділянки, яка надана Позивачу в користування за Державним актом на право постійного користування землею № 105 від 13.12.1993 року.

Таким чином, наданий позивачем акт обстеження від 08.02.2023 року підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами на загальних підставах відповідно до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України.

В підтвердження своїх доводів щодо розташування на земельній ділянці, право користування якою оформлено за Позивачем державним актом № 105 від 13.12.1993 року автозаправної станції, Позивач також надав у справу акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки від 02.04.2019 року № 197-ДК/264/АП/09/01-19

Як вище встановлено судом, відповідно до зазначеного акту перевірки, головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровської області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки площею 0,4084 га за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває в постійному користуванні Позивач на підставі державного акту на право постійного користування № 105 від 13.12.1993 року. Актом встановлено, що в межах земельної ділянки знаходиться бетонне покриття площею 0,1349 га на якому розташовано МАФ, газорозподільний пункт та ємність для скрапленого газу. На земельній ділянці площею 0,1349 га здійснюється діяльність гр. ОСОБА_1 по заправці автомобілів. Земельна ділянка площею 0,1349 га зайнята гр. ОСОБА_1 самовільно.

Тобто, зазначеним вище актом встановлено факт самовільного зайняття гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1349 га, тоді як за змістом позовної заяви (том 1 а.с. 5 абз. 5) та акту обстеження від 08.02.2023 року (том 1, а.с. 20-22) ідеться про самовільне зайняття ділянки розміром 0,3920 га.

З огляду на викладене, встановлення актом перевірки від 02.04.2019 року факту самовільного зайняття гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1349 га, з урахуванням того, що позов пред`явлено щодо звільнення ділянки іншою площею (0,3920 га) та іншими особами (Відповідачами-1, 2), не виключає необхідності доведення Позивачем точного розташування та інших параметрів ділянки щодо якої заявлено позов.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Порушенням уважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Висновки за результатами розгляду справи

З урахуванням наданих у справу доказів, суд приходить до висновку, що на виконання загальних засад господарського судочинства щодо змагальності сторін, рівності їх прав щодо подання доказів, доведення тих обставини, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, Позивач під час розгляду справи не довів точного місяця розташування, конфігурації та меж, земельної ділянки, захист прав щодо користування якою, є предметом заявленого позову, а також, не визначив точне розташування, конфігурацію та межі самовільно зайнятої земельної ділянки, що виключає підстави для задоволення позову відповідно до визначеного ним предмету позову і сформульованих вимог.

Враховуючи те, що матеріалами справи не доведено факт розміщення спірної заправної станції з підземними резервуарами саме на земельній ділянці Позивача, тобто, не доведено факт порушення права Позивача на земельну ділянку внаслідок існування спірних об`єктів, обставини щодо осіб, які збудували або використовують відповідні об`єкти, не мають значення для вирішення даного спору, в зв`язку з чим не досліджуються судом.

Судові витрати

Згідно приписів ст. 129 ГПК України, судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 14, 73, 74-79, 86, 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.09.2023

Суддя О.В. Ліпинський