ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м.Харків Справа № 913/175/23

Провадження № 14/913/175/23

Господарський суд Луганської області у складі судді Лісовицького Є.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Лекс», смт. Станиця Луганська, Щастинського району Луганської області

про витребування майна та стягнення 323950,58 грн.

за участі секретаря судового засідання Багацького А.О.

У засіданні брали участь:

від позивача: адвокат Левицька А.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 1594 від 04.01.2017, довіреність № 5141-Н-О від 09.06.2023, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1115251 від 10.07.2023;

від відповідача: адвокат Гайдай О.М., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 5438/10 від 18.02.2016, ордер серії АІ № 1343108 від 09.05.2023.

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», позивач) звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Лекс» (далі - ТОВ «Агро-Лекс», відповідач) в якому просить:

- витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Лекс» на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» транспортні засоби: марка - Трактор Беларус, модель - 82.1, виробництво - Імпортне, серійний номер - Y4R900Z01М1101735, рік виробництва - 2021; марка - Трактор Беларус, модель - 82.1, виробництво - Імпортне, серійний номер - Y4R900Z01М1101800 рік виробництва - 2021;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Лекс» на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за лізинговими платежами в розмірі 250000,00 грн (несплачене відшкодування частини вартості предмету лізингу за фактичний строк користування), заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу в розмірі 73950,58 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.04.2021 між АТ «ПриватБанк» та ТОВ «Агро-Лекс» було укладено договір фінансового лізингу № LGSHFLOWWS9MJ-1 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого банк зобов`язується набути у власність предмет лізингу (майно) та передати його в користування лізингоодержувачу на строк, що зазначений в договорі, а лізингоодержувач зобов`язується сплатити банку лізингові платежі в розмірі та порядку, визначеним цим договором. Відповідно до умов договору лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмети лізингу, а саме: марка - Трактор Беларус, модель - 82.1, виробництво - Імпортне, серійний номер - Y4R900Z01М1101735 рік виробництва - 2021; марка - Трактор Беларус, модель - 82.1, виробництво - Імпортне, серійний номер - Y4R900Z01М1101800 рік виробництва - 2021.

Відповідно до п. 1.2. договору строк лізингу 36 місяців, що обчислюється з дати підписання сторонами Акту прийому-передачі майна.

Сторони погодили винагороду за користування майном у розмірі 11 (одинадцять) % річних від суми залишку несплаченої вартості майна, виходячи з фактичної кількості днів користування майном, та 360 днів у році.

У випадку порушення лізингоодержувачем зобов`язань по оплаті лізингових платежів, передбачених цим договором, винагорода за користування майном складає розмір 22 (двадцять два) % річних від суми залишку несплаченої вчасно частини вартості майна, згідно з додатком № 2 до договору.

Згідно п. 2.1. вартість майна разом з ПДВ становить 1000000,00 грн.

06.05.2021 між банком та відповідачем було складено Акт прийому майна на відповідальне зберігання.

07.05.2021 між банком та відповідачем було підписано Акт прийому-передачі майна, відповідно до вимог якого банк передав, а лізингоодержувач прийняв у лізинг майно.

Позивач зазначає, що в порушення умов договору лізингоодержувач не здійснював відшкодування вартості майна та не сплачує винагороду за користування майном, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед банком.

03.03.2023 на електронну пошту лізингоодержувача було надіслано повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу № LGSHFLOWWS9MJ-1.

У випадку розірвання договору лізингу, майно повинне бути повернуто протягом 3-х днів по акту прийому-передачі майна в тому стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу (п. 10.4. договору).

Оскільки з 27.03.2023 договір лізингу розірвано позивачем в односторонньому порядку, відповідач повинен був повернути банку лізингове майно до 31.03.2023. Проте, станом на квітень 2023 року відповідач прострочену заборгованість не сплатив, предмет лізингу позивачу не повернув, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2023 позовну заяву передано на розгляд судді Лісовицькому Є.А.

Ухвалою суду від 17.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/175/23. Суд вирішив справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання суд призначив на 12.06.2023 об 14 год. 30 хв.

12.06.2023 на електрону пошту суду від представника відповідача - адвоката Гайдай О.М. надійшло клопотання, в якому вона зазначила, що з поданим позовом відповідач не погоджується в повному обсязі, відповідні документи та докази будуть надані в наступному судовому засіданні. Разом з тим, представник відповідача просить перенести розгляд справи на іншу дату у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання, призначене на 12.06.2023. Крім того, просить надіслати на його електрону адресу або на адресу для листування копію позовної заяви по справі з відповідними додатками та продовжити строк для надання відзиву на позовну заяву з моменту отримання позову з додатками.

Ухвалою суду від 12.06.2023 підготовче засідання відкладено на 10.07.2023 об 11 год. 30 хв. та встановлено відповідачу додатковий строк для подання відзиву на позовну заяву.

10.07.2023 на електрону пошту суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 09.07.2023, в якому відповідач зазначив, що вважає позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» незаконними, необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

У відзиві відповідач посилається на те, що внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України починаючи з 24.02.2022 аграрному сектору в усіх регіонах Україні, в тому числі й в Луганській області, завдаються збитки. Окупанти мінують поля, викрадають та підривають сільськогосподарську техніку, знищують об`єкти аграрної інфраструктури та земельний фонд, спалюють чи викрадають врожай.

На території, де здійснювалась господарська діяльність ТОВ «Агро-Лекс» в смт. Станиця Луганська залишилось та було викрадене майно підприємства, а саме: Трактор Білорус, модель - 82,1, марка Трактор Білорус, виробництво Імпортне, серійний номер Y4R900Z01М1101800 рік виробництва - 2021.

На даний час підприємство не має доступу до належного йому майна та документів на дане майно, не можливо вести фінансово-господарську діяльність підприємству. Дана територія є окупованою, на ній ведуться бої.

Також відповідач зазначив, що 28.02.2022 Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) розповсюдила лист «Всім, кого це стосується» № 2024/02.0-7.1 яким, посилаючись на ст.ст. 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язкам, виконання яких/якого настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/якого стало неможливим у встановлений термін унаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

У випадку, що стосується невиконання зобов`язань ТОВ «Агро-Лекс», настання непереборних обставин та втрата спірного майна також підтверджується наявністю кримінальної справи стосовно спірного майна.

Так, з 07.07.2023 року Слідчим відділом з управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях порушено кримінальне провадження за фактом незаконного заволодіння майном ТОВ «Агро-Лекс», про що в реєстр кримінальних проваджень внесено запис № 0000049 від 07.07.2023 року за ч. 1 ст. 438 Кримінального кодексу України.

Відповідач також зауважив, що під час оформлення деяких банківських кредитів банки пропонують або вимагають застрахувати кредит. Зокрема, при укладенні між ТОВ «Агро-Лекс» та АТ КБ «ПриватБанк» договору фінансового лізингу № LGSHFLOWWS9MJ-1 від 30.04.2021 всі відповідні договори страхування, а саме - страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту і процентів за користування ним та страхування предмета застави були укладені та сплачені.

При настанні страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхову суму або відшкодувати нанесений збиток в межах страхової суми: страхувальнику; іншій особі, визначеній страхувальником; іншій особі, на користь якої укладений договір страхування.

З огляду на викладене, відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 10.07.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 14.08.2023; відкладено підготовче засідання на 24.07.2023 о 10 год. 00 хв.

24.07.2023 від позивача на електрону пошту суду надійшли пояснення б/н від 23.07.2023, в яких позивач виклав свої заперечення щодо доводів, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву. В своїх письмових поясненнях позивач зауважує, що відповідач не спростовує факт укладання договору (з наступними додатковими угодами) та отримання у користування предмета лізингу, не заперечує наявність заборгованості та не оскаржує її розмір. Відповідач просить у задоволенні позову відмовити з підстав викрадення (незаконного заволодіння) предметів лізингу, у зв`язку з чим він звернувся до органів досудового розслідування з відповідною заявою.

Позивач звертає увагу на те, що згідно з умовами договору фінансового лізингу з моменту передачі предмету лізингу до лізингоодержувача перейшли всі ризики, пов`язані із користуванням транспортним засобом, включно із ризиками незаконного володіння.

В підтвердження втрати (викрадення) предмету лізингу відповідачем долучено до відзиву лише витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження № 0000049 від 06.07.2023 року. На думку позивача, наявність вказаного витягу підтверджує лише факт звернення керівника відповідача до правоохоронних органів і повідомлення ним певних відомостей щодо заволодіння третіми особами майном, що належить ТОВ «Агро-Лекс», при цьому сам факт такого заволодіння не доведено, оскільки суду не надано доказів завершення досудового розслідування в частині встановлення фактів незаконного заволодіння спірним майном, порушення судового провадження та постановлення відповідного рішення у кримінальній справі за результатами розслідування викладеного в заяві факту.

Крім того, зі змісту витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань неможливо встановити, що транспортний засіб, яким нібито заволоділи невідомі особи, є об`єктом лізингу, оскільки у договорі він ідентифікований за заводськими ознаками, проте у реєстрі зазначено про повідомлення заволодіння трактором марки «Білорус» моделі « 82.1» без зазначення будь-якого ідентифікаційного (серійного) номеру. Встановити зв`язок між об`єктом лізингу та транспортним засобом, про який йдеться в реєстрі, виходячи з наданих відповідачем документів, не можливо.

З огляду на викладене, позивач вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відповідно до вимог ст. 74 ГПК України факт заволодіння предметом лізингу іншими особами.

Крім того, позивач зауважив, що відповідач у відзиві зазначає, що ним «було укладено та сплачено всі відповідні договори страхування, а саме: страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту і процентів за користування ним та страхування предмету застави». Таким чином, відповідач вважає, що при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування. Але будь-яких доказів укладання договору страхування та доказів звернення та відповідної реакції страхової компанії відповідач не надав.

Позивач також зазначив, що до цього часу про факт втрати предметів лізингу він, як лізингодавець, не був повідомлений.

Разом з тим, позивач звертає увагу на те, що до правоохоронних органів відповідач звернувся лише 07.07.2023 року, тобто після звернення позивача до суду.

Крім того, позивач зазначив, що критично ставиться до доказу наявності форс-мажорних обставин, наданого до матеріалів справи, а саме до листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. Даний лист ТПП України від 28.02.2022 не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин, у зв`язку з чим не може вважатися сертифікатом відповідно до вимог Закону та Регламенту. Позивач не погоджується з позицією відповідача про те, що зазначений лист засвідчує залежність виконання ним грошових зобов`язань за спірним договором із початком воєнної агресії про яке йдеться в листі ТПП України. Крім того, умовами договору не передбачено, що достатнім доказом існування форс-мажорних обставин є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Разом з тим, позивач зазначив, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21, форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести факт їх виникнення; те, що вони є форс-мажорними для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Тобто, обставина стає форс-мажорною для сторін правовідносин щодо тих чи інших зобов`язань виключно у разі доведення неможливості виконання конкретних зобов`язань.

Позивач зазначає, що матеріали справи не містять доказів в підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку неможливості виконання зобов`язань за договором із фактом військової агресії. Факт місця здійснення господарської діяльності відповідача у Луганській області ніяким чином не спростовує наявність або відсутність коштів на його рахунку, необхідних для виконання обов`язку зі сплати зобов`язань за договором лізингу.

Крім того, за загальним правилом неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 1 ст. 617 ЦК України, ст. 218 ГК України). Тобто, можливе звільнення від відповідальності за невиконання, а не від виконання основного зобов`язання в цілому.

Ухвалою суду від 24.07.2023 закрито підготовче провадження у справі № 913/175/23 та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.08.2023 об 11 год. 00 хв.

15.08.2023 від представника відповідача на електрону адресу суду надійшло клопотання б/н від 14.08.2023, яким він просить перенести розгляд справи на іншу дату та провести наступне судове засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 15.08.2023 розгляд справи відкладено на 06.09.2023 об 11 год. 00 хв.

У судове засідання 06.09.2023 прибув представник позивача.

Представник відповідача прийняв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

30.04.2021 між АТ КБ «ПриватБанк» (далі - банк) та ТОВ «Агро-Лекс» (далі - лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № LGSHFLOWWS9MJ-1 (далі - договір), згідно п. 1.1. якого банк зобов`язується набути у власність у ТОВ «ТЕХНОТОРГ-ДОН», місцезнаходження: 54025, Україна, область Миколаївська, місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграда, будинок 113/1, код в (далі - «продавець») предмет(ти) лізингу (далі - «майно») відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікації (далі - «Додаток № 1») та передати його в користування лізингоодержувачу на строк, що зазначений в цьому договорі, а лізингоодержувач зобов`язується сплатити банку лізингові платежі в розмірі та порядку, визначеними цим договором.

Відповідно до Специфікації майна (Додаток № 1 до договору) предметом лізингу є: марка - Трактор Беларус, модель - 82.1, виробництво - Імпортне, серійний номер - Y4R900Z01М1101735, рік виробництва - 2021; марка - Трактор Беларус, модель - 82.1, виробництво - Імпортне, серійний номер - Y4R900Z01М1101800, рік виробництва - 2021.

Згідно з п. 1.2. договору строк лізингу - 36 місяців, що обчислюється з дати підписання сторонами Акту прийому-передачі майна, та який не може бути меншим одного року з моменту передачі майна лізингоодержувачу.

За умовами п. 2.1. договору загальна вартість майна за цим договором становить 833333,00 грн, ПДВ 166666,67 грн, усього до сплати 1000000,00 грн.

Загальна вартість майна за цим договором складається з:

- авансового платежу лізингоодержувача в рахунок викупу майна, що становить 250000,00 грн (з ПДВ) та підлягає сплаті протягом 1 робочих днів з моменту підписання цього договору (п. 2.1.1.1. договору);

- загальної суми лізингових платежів у частині, що йде на викуп переданого лізингоодержувачу майна, 750000,00 грн (з ПДВ), згідно з Додатком № 2 до договору (п. 2.1.1.2. договору).

Згідно з п. 2.2. договору розмір, структура, строки сплати лізингових платежів встановлюються цим договором та Додатком № 2 до нього, та включають:

- винагороди, що підлягають сплаті одноразово у день укладення цього договору: винагорода за відкриття рахунку «Фінансовий лізинг (оренда)» у розмірі 50,00 грн; винагорода за обслуговування операції фінансового лізингу у розмірі 0,5% від суми, зазначеної в п. 2.1.1.2. цього договору, що становить суму 3750,00 грн (п. 2.2.1. договору);

- винагороду за користування майном у розмірі 11 (одинадцять) % річних від суми залишку несплаченої вартості майна, виходячи з фактичної кількості днів користування майном, та 360 днів у році, в дату сплати винагороди, якою є 25-е число кожного поточного місяця (п. 2.2.2. договору).

У випадку порушення лізингоодержувачем зобов`язань по сплаті лізингових платежів, передбачених цим договором, винагорода за користування майном складає розмір 22 (двадцять два) % річних від суми залишку несплаченої вчасно частини вартості майна, згідно з Додатком № 2 до договору (п. 2.2.3. договору).

У відповідності до п. 2.3. договору для здійснення лізингоодержувачем лізингових та інших платежів за цим договором банк відкриває рахунок № НОМЕР_1 (IBAN - НОМЕР_2 ), отримувач АТ КБ «ПриватБанк»», МФО 304795. Лізинові платежі підлягають сплаті лізингоодержувачем на зазначений рахунок, якщо інше прямо не встановлено цим договором або домовленістю сторін.

В пункті 3.1. договору сторони визначили, що передача майна буде здійснюватися за адресою: Україна, область Луганська, район Старобільський, місто Старобільськ, вулиця Старотаганрогська, будинок 11б.

Згідно з п. 3.3. договору майно повинне бути передане лізингоодержувачу згідно з Актом прийому-передачі майна протягом 5 (п`ять) календарних днів після сплати авансового платежу відповідно до умов цього договору, але не раніше дати підписання Акту приймання-передачі майна. Допускається поставка майна узгодженими сторонами партіями. Строк передачі майна може змінюватись в залежності від дотримання продавцем строку постачання майна за договором купівлі-продажу, укладеного між банком та продавцем, про що банк попередньо повідомляє лізингоодержувача. У такому випадку вважатиметься, що сторони підписанням відповідного Акту приймання-передачі погодили новий строк поставки майна, що відповідає даті складання Акту приймання-передачі майна, якщо інше не буде встановлено домовленістю сторін.

За умовами п. 3.8. договору протягом усього строку цього договору майно є власністю банка. Майно переходить у власність лізингоодержувача після сплати банку всієї суми лізингових та інших платежів за цим договором, але не раніше одного року з моменту передачі майна лізингоодержувачу.

Цей договір є належною і достатньою підставою для переходу майна у власність лізингоодержувача після сплати банку всієї суми лізингових та інших платежів за цим договором. Укладення додаткових договорів тощо для переходу майна у власність лізингоодержувача не вимагається (п. 4.3. договору).

В пункті 10.1. договору сторони зазначили, що цей договір може бути достроково розірваний за ініціативою банка в односторонньому порядку шляхом письмового повідомлення про це лізингоодержувача за 3 (три) робочі дні в наступних випадках:

- невиконання лізингоодержувачем будь-якого зобов`язання, передбаченого п.п. 7.2.2-7.2.7, п.п. 7.2.9-7.2.10 цього договору;

- невиконання лізингоодержувачем будь-якого зобов`язання, передбаченого п. 7.2.14 цього договору, якщо порушення не буде усунуто лізингоодержувачем впродовж 30 (тридцяти) календарних днів;

- одержання ухвали про порушення справи про банкрутство, постанови про накладення арешту на майно, вироку суду про конфіскацію майна лізингоодержувача;

- повної або часткової несплати лізингового платежу або страхової премії лізингоодержувачем згідно з умовами цього договору, якщо прострочення сплати становить більше 30 (тридцяти) календарних днів;

- якщо майно знищене, пошкоджене і не може бути відновлене, незалежно від того чи був такий випадок визнаний страховим;

- якщо сторони не дійшли згоди з питань, визначених п. 2.4. цього договору;

- коли здійснення ідентифікації та/або верифікації лізингоодержувача, у т.ч. встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), є неможливим; якщо у банка виникає сумнів стосовно того, що лізингоодержувач виступає від власного імені; у випадку відмови лізингоодержувача у наданні інформації щодо структури власності, з якої можливо встановити кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), відповідно до ч. 11 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та ст. 64 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (п. 10.1.2. договору).

В пункті 10.5. договору сторони дійшли згоди, що у випадку ухвалення рішення про дострокове розірвання цього договору, сторони зобов`язуються за 3 (три) робочі дні письмово повідомити одна одну про це із зазначенням причин дострокового розірвання цього договору. При цьому, для розірвання цього договору додаткових угод сторони не укладають.

Відповідно до п.п. 11.1. договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за ним. Будь-які повідомлення, запити та кореспонденція за цим договором або у зв`язку з цим повинні бути в письмовій формі, можуть передаватися по електронній пошті, за умови, що оригінали юридично важливої кореспонденції і документації повинні передаватися визнаної в Україні кур`єрською службою або вручатися особисто. Будь-яке таке повідомлення повинно бути адресовано одержувачу на його адресу, що вказана нижче, або за іншою адресою, яка за необхідності може повідомлятися в письмові формі одержувачем відправнику як адреса одержувача. Для доказу вручення повідомлення або документа буде достатнім довести, що доставка була здійснена особисто або що конверт, що містить повідомлення або документ, мав вірно вказану адресу і був відправлений (відповідно до вимог даного пункту, і всі поштові витрати були повністю оплачені), або що повідомлення електронною поштою було відправлено на адресу електронної пошти відповідної сторони. Адреса, згадана для обміну повідомленнями, така: адреса банку: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094, Україна, електронна пошта: , адреса лізингоодержувача: 93615, Україна, область Луганська, район Станично-Луганський, село Передільське, вулиця Миру, будинок 100, електронна пошта: .

Сторони цим договором засвідчують свою згоду про те, що в порядку ч. 3 ст. 207 Цивільного кодексу України ведення документообігу, в тому числі підписання угод, договорів, додаткових договорів до них, договорів про внесення змін до них, та інших документів, сторонами може здійснюватися як шляхом власноручного підписання, так і шляхом накладання кваліфікованого електронного підпису, сертифікат на який видано Акредитованим центром сертифікації ключів банка згідно свідоцтва про акредитацію центру сертифікації ключів серії СА № 26 та атестату відповідності виданого Державною службою спеціалізованого зв`язку та захисту інформації України від 25.03.2011 року, а також Експертного висновку № 05/1-2057 від 30.05.2011 року (п. 11.4. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, договір було підписано із використанням електронного цифрового підпису в порядку, передбаченому Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».

06.05.2021 між банком та відповідачем було складено Акт прийому майна на відповідальне зберігання. Згідно зазначеного Акту відповідно до укладеного договору банк передав, а лізингоодержувач прийняв у відповідальне зберігання наступне майно:

- марка - Трактор Беларус, модель - 82.1, виробництво - Імпортне, серійний номер - Y4R900Z01М1101735, рік виробництва - 2021;

- марка - Трактор Беларус, модель - 82.1, виробництво - Імпортне, серійний номер - Y4R900Z01М1101800, рік виробництва - 2021.

07.05.2021 між банком та відповідачем було складено та підписано Акт прийому-передачі майна, згідно з яким банк передав, а лізингоодержувач прийняв наступне майно:

- марка - Трактор Беларус, модель - 82.1, виробництво - Імпортне, серійний номер - Y4R900Z01М1101735, рік виробництва - 2021;

- марка - Трактор Беларус, модель - 82.1, виробництво - Імпортне, серійний номер - Y4R900Z01М1101800, рік виробництва - 2021.

Акт прийому майна на відповідальне зберігання від 06.05.2021, а також Акт прийому-передачі майна від 07.05.2021 були підписані сторонами із використанням кваліфікованого електронного підпису в порядку, передбаченому Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Законом України «Про електронні довірчі послуги», що підтверджується протоколами створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

Як зазначає позивач, в порушення умов договору лізингоодержувач не здійснював відшкодування вартості майна та не сплачує винагороду за користування майном, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед банком. Лізингові платежі відповідачем у визначеному розмірі та строку не вносились.

Листом № L4QLGFLO1CG19 від 09.02.2023 позивач повідомив відповідача про одностороннє розірвання договору фінансового лізингу № LGSHFLOWWS9MJ-1 від 30.04.2021 з 27.03.2023 та вимагав до 31.03.2023 повернути банку лізингове майно за актом приймання-передачі.

Вказаний лист позивач направив 03.03.2023 на електрону адресу відповідача (), зазначену в п. 11.1. договору.

Таким чином, з 27.03.2023 договір фінансового лізингу розірвано позивачем в односторонньому порядку. Отже, враховуючи умови договору, відповідач повинен був до 31.03.2023 повернути банку лізингове майно за актом приймання-передачі.

Проте, станом на дату звернення позивача до суду з позовом предмет лізингу лізингоодержувачем не було повернуто, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплатив, у зв`язку з чим позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Встановивши фактичні обставини справи та дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку позов задовольнити частково, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 292 Господарського кодексу України (далі - ГК України) лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне володіння та користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Згідно з ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом (ч. 3 ст. 806 ЦК України).

Загальні правові та організаційні засади фінансового лізингу в Україні визначає Закон України «Про фінансовий лізинг».

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» (в редакції чинній на час укладання договору фінансового лізингу) договір фінансового лізингу - договір, за яким надаються послуги з фінансового лізингу.

Фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, та які передбачають наявність хоча б однієї з ознак фінансового лізингу, встановлених цим Законом (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг»).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу.

Згідно з п. 2.1. договору загальна вартість майна за цим договором становить 833333,00 грн, ПДВ 166666,67 грн, усього до сплати 1000000,00 грн.

Загальна вартість майна за цим договором складається з:

- авансового платежу лізингоодержувача в рахунок викупу майна, що становить 250000,00 грн (з ПДВ) та підлягає сплаті протягом 1 робочих днів з моменту підписання цього договору (п. 2.1.1.1. договору);

- загальної суми лізингових платежів у частині, що йде на викуп переданого лізингоодержувачу майна, 750000,00 грн (з ПДВ), згідно з Додатком № 2 до договору (п. 2.1.1.2. договору).

В пункті 2.2. договору сторони визначили, що розмір, структура, строки сплати лізингових платежів встановлюються цим договором та Додатком № 2 до нього, та включають:

- винагороди, що підлягають сплаті одноразово у день укладення цього договору: винагорода за відкриття рахунку «Фінансовий лізинг (оренда)» у розмірі 50,00 грн; винагорода за обслуговування операції фінансового лізингу у розмірі 0,5% від суми, зазначеної в п. 2.1.1.2. цього договору, що становить суму 3750,00 грн (п. 2.2.1. договору);

- винагороду за користування майном у розмірі 11 (одинадцять) % річних від суми залишку несплаченої вартості майна, виходячи з фактичної кількості днів користування майном, та 360 днів у році, в дату сплати винагороди, якою є 25-е число кожного поточного місяця (п. 2.2.2. договору).

Відповідно до Графіку лізингових платежів (Додаток № 2 до договору) відповідач зобов`язався у період з 25.10.2021 по 25.12.2023 відшкодувати вартість майна в розмірі 750000,00 грн згідно визначеного сторонами графіку (25.10.2021 - 125000,00 грн, 25.12.2021 - 125000,00 грн, 25.10.2022 - 125000,00 грн, 25.12.2022 - 125000,00 грн, 25.10.2023 - 125000,00 грн, 25.12.2023 - 125000,00 грн).

За умовами пп. 7.2.13 п. 7.2. договору лізингоодержувач зобов`язується здійснювати лізингові платежі в розмірі та строки, що зазначені в Додатку 2, не зменшувати суму лізингових платежів, а також не затримувати виплату чергового лізингового платежу, якщо дані зміни не погоджені сторонами та не передбачені договорами про внесення змін до цього договору.

Згідно копії виписки по рахунку ТОВ «Агро-Лекс» за період з 30.04.2021 по 30.03.2023 відповідачем не були сплачені лізингові платежі у повному обсязі та строки, визначені договором.

Відповідно до п.п. 10.1., 10.1.2. договору цей договір може бути достроково розірваний за ініціативою банка в односторонньому порядку шляхом письмового повідомлення про це лізингоодержувача за 3 (три) робочі дні у випадку повної або часткової несплати лізингового платежу, якщо прострочення сплати становить більше 30 (тридцяти) календарних днів.

В пункті 7.2.8 договору сторони домовились, що лізінгоодержувач зобов`язується повернути майно банку у випадках, передбачених п. 10.1 та п. 10.2 цього договору, у стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу, сплативши при цьому банку заборгованість по лізинговим платежам на поточну дату, інших платежів за цим договором, а також відшкодувавши заподіяні цим збитки, в строк не пізніше дати розірвання цього договору.

Згідно з п. 10.4. договору у випадку дострокового розірвання цього договору, якщо лізингоодержувач не скористався правом дострокового викупу майна згідно з п. 7.1.4 цього договору, майно повинне бути повернуто протягом 3 (трьох) робочих днів по Акту прийому-передачі майна в тому стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу, крім випадку коли майно знищене, пошкоджене та не може бути відновлене.

У відповідності до п. 6.1.3. договору банк має право вимагати повернення майна у випадках, передбачених п. 10.1 та п. 10.2 цього договору.

Судом встановлено, що договір фінансового лізингу № LGSHFLOWWS9MJ-1 від 30.04.2021 розірвано з 27.03.2023 і позивачем заявлено вимогу до відповідача про повернення предмету лізингу. Проте, відповідачем вказану вимогу не виконано та предмет лізингу не повернуто.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що спірне майно у ТОВ «Агро-Лекс» було викрадено, у зв`язку з чим відкрито кримінальне провадження № 0000049 від 07.07.2023 року за ч. 1 ст. 438 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Частиною ч. 1 ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В якості доказів втрати спірного відповідач надав суду копію листа Луганської обласної прокуратури від 07.07.2023 № 18/1-5501ВИХ-23 та копію Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Надані суду документи свідчать про те, що директор ТОВ «Агро-Лекс» звертався до Луганської обласної прокуратури з заявою щодо незаконного заволодіння майном Товариства. 07.07.2023 Луганською обласною прокуратурою в порядку ст. 214 КПК України було розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000049 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, проведення якого доручено слідчим слідчого відділу 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях. 07.07.2023 Слідчим відділом 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях порушено кримінальне провадження за фактом незаконного заволодіння майном ТОВ «Агро-Лекс», про що в реєстр кримінальних проваджень внесено запис № 0000049 від 07.07.2023 року за ч. 1 ст. 438 Кримінального кодексу України.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у період з 24.02.2022 по 06.07.2023 невстановлені особи заволоділи майном, що належить ТОВ «Агро-Лекс», а саме: трактором марки «Білорус» моделі - 82.1, який перебував на території смт. Станиця Луганська Щастинського району Луганської області. Отже, згідно заяви директора ТОВ «Агро-Лекс» у Товариства було викрадено один трактор. При цьому, який саме трактор та чи має він відношення до предмету лізингу за договором фінансового лізингу № LGSHFLOWWS9MJ-1 від 30.04.2021, а відтак до предмету спору у справі № 913/175/23, встановити не можливо, оскільки детальної інформації щодо даного трактору (серійний номер, рік виробництва) зазначений витяг не містить.

Крім того, станом на дату розгляду справи суду не надано доказів завершення досудового розслідування в частині встановлення факту незаконного заволодіння спірним майном, порушення судового провадження та постановлення відповідного рішення у кримінальній справі за результатами розслідування викладеного в заяві директора ТОВ «Агро-Лекс» факту.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що відкриття кримінального провадження № 0000049 від 07.07.2023 не є належним та допустимим доказом втрати спірного майна, яке є предметом лізингу за договором фінансового лізингу № LGSHFLOWWS9MJ-1 від 30.04.2021. Інших доказів неможливості виконання зобов`язання за договором відповідач не надав.

Суд також звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 22 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що з моменту передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу ризик випадкового знищення, втрати або випадкового пошкодження об`єкта фінансового лізингу переходить до лізингоодержувача.

Крім того, в пункті 3.4.3. договору сторони погодили, що з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі до лізингоодержувача переходять всі ризики, пов`язані з користуванням та володінням майном, у т.ч. ризик випадкового знищення або пошкодження, а також невідповідності майна цілям його використання.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначеного, що у разі повернення лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу, у тому числі з підстав розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках, визначених договором фінансового лізингу та цим Законом, лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт фінансового лізингу лізингодавцю у стані, в якому такий об`єкт було отримано від нього, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про фінансовий лізинг» у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу.

Як вже було зазначено, договір фінансового лізингу № LGSHFLOWWS9MJ-1 від 30.04.2021 було достроково розірвано. При цьому, предмет лізингу відповідачем не було повернуто позивачу. З огляду на вказані обставини, позивач просить витребувати у відповідача лізингове майно.

Враховуючи, що обраний позивачем спосіб захисту фактично зводиться до повернення йому майна - предмету лізингу, що відповідає приписам чинного законодавства та умовам договору, суд вважає за можливе задовольнити вимогу про витребування предмету лізингу у відповідача на користь позивача.

Крім того, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору фінансового лізингу № LGSHFLOWWS9MJ-1 від 30.04.2021, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за лізинговими платежами в розмірі 250000,00 грн (несплачене відшкодування частини вартості предмету лізингу за фактичний строк користування), а також заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу в розмірі 73950,58 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 17 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право стягнути з лізингоодержувача заборгованість із сплати лізингових платежів на дату розірвання договору.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» до складу лізингових платежів включаються: 1) сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; 2) винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; 3) інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором.

Належне виконання лізингоодержувачем обов`язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

Таким чином, на правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Оскільки в силу особливостей регулювання правовідносин лізингу договором та законом право власності на передане в лізинг майно залишається за лізингодавцем, то наслідком припинення договору лізингу внаслідок відмови лізингодавця за приписами частини другої статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» є відсутність у позивача обов`язку надати предмет лізингу в майбутньому у власність відповідача, відповідно, відсутність права вимагати оплати вартості предмета лізингу.

У справі, що розглядається, лізингоодержувач не виконував зобов`язань з оплати лізингових платежів належним чином, що призвело до виникнення заборгованості за договором, у зв`язку із чим позивач скористався своїм правом на відмову від договору та просив погасити заборгованість за договором і повернути предмет лізингу відповідно до умов договору та чинного законодавства.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 дійшла висновку, що лізингодавець не може вимагати і повернення об`єкта лізингу, і відшкодування вартості об`єкта лізингу (у межах здійснення лізингових платежів) водночас, тому для вирішення питання щодо стягнення заборгованості слід аналізувати умови договору та структуру лізингових платежів.

Згідно з п. 2.1. договору загальна вартість майна за цим договором складається з:

- авансового платежу лізингоодержувача в рахунок викупу майна, що становить 250000,00 грн (з ПДВ) та підлягає сплаті протягом 1 робочих днів з моменту підписання цього договору (п. 2.1.1.1. договору);

- загальної суми лізингових платежів у частині, що йде на викуп переданого лізингоодержувачу майна, 750000,00 грн (з ПДВ), згідно з Додатком № 2 до договору (п. 2.1.1.2. договору).

Позивачем заявлено до стягнення 250000,00 грн - сума несплаченого відшкодування частини вартості предмету лізингу за фактичний строк користування.

З огляду на те, що позивачем заявлено вимогу про повернення предмету лізингу, вимога про стягнення з відповідача несплаченого відшкодування частини вартості предмету лізингу за фактичний строк користування в сумі 250000,00 грн є безпідставною, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу в сумі 73950,58 грн, суд зазначає наступне.

В пункті 2.2.2. договору сторони передбачили винагороду за користування майном у розмірі 11 (одинадцять) % річних від суми залишку несплаченої вартості майна, виходячи з фактичної кількості днів користування майном, та 360 днів у році, в дату сплати винагороди, якою є 25-е число кожного поточного місяця.

У випадку порушення лізингоодержувачем зобов`язань по сплаті лізингових платежів, передбачених цим договором, винагорода за користування майном складає розмір 22 (двадцять два) % річних від суми залишку несплаченої вчасно частини вартості майна, згідно з Додатком № 2 до договору (п. 2.2.3. договору).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач користується переданими йому банком тракторами з 07.05.2021, про що свідчить підписаний сторонами Акт прийому-передачі майна від 07.05.2021.

Згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованості, винагорода за користування предметом лізингу нарахована позивачем за період з 07.05.2021 по 30.03.2023 та складає 73950,58 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним, у зв`язку з чим вимога про стягнення з відповідача заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу в сумі 73950,58 грн підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, позов слід задовольнити частково.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Лекс» (93600, Луганська обл., Щастинський р-н, селище міського типу Станиця Луганська, вул. Барбашова, будинок 38, ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, ) транспортні засоби: марка - Трактор Беларус, модель - 82.1, виробництво - Імпортне, серійний номер - Y4R900Z01М1101735, рік виробництва - 2021; марка - Трактор Беларус, модель - 82.1, виробництво - Імпортне, серійний номер - Y4R900Z01М1101800 рік виробництва - 2021.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Лекс» (93600, Луганська обл., Щастинський р-н, селище міського типу Станиця Луганська, вул. Барбашова, будинок 38, ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, ) заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу в сумі 73950,58 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 16109,26 грн, про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України, та порядку визначеному ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 14.09.2023.

Суддя Євген ЛІСОВИЦЬКИЙ