РІШЕННЯ

08 вересня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/1006/23
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Фесюри М.В., за участю секретаря судового засідання Солончевої О.П., розглянувши справу

за позовом: Power Provision Limited

22, Біллет Хай Стріт, Тонтон, Сомерсет, Великобританія, ТА1 3NG

представник позивача - адвокат Чернікова Олена Сергіївна,

пров. Лабораторний, 3, м. Київ, 01133, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Інтеграл",

вул. Пирятинська, 14, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, ,

про cтягнення 50 000,00 доларів США (еквівалент 1 828 430,00 грн)

Представники сторін:

представник позивача: Оселедець Т.В.,

представник відповідача: Пахомов Ю.О.

Power Provision Limited звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Інтеграл" про cтягнення 50 000,00 доларів США, що еквівалентно 1 828 430,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.08.2023, 10:00, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті.

У зв`язку із значним пошкодженням будівлі суду внаслідок ракетного удару 19.08.2023, засідання, призначене на 21.08.2023 о 10:00 не відбулося та було призначено на 08.09.2023 о 09:40.

08.09.2023 від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог. Суд прийняв заяву до розгляду.

У підготовче засідання 08.09.2023 з`явились представник позивача та представник відповідача.

Суд, розглянувши заяву відповідача про визнання позову встановив наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Аналогічне положення зазначено у ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення (ч. 2 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права чи інтереси інших осіб та вчинене уповноваженою особою.

На підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд 08.09.2023 проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

26.07.2004 між «SWS Handelsgesellschaft mbH», країна Німеччина (Позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Інтеграл", країна Україна (Позичальник) укладено договір №1/2004 (надалі - Договір). Договір зареєстрований в Головному Управлінні Національного банку України по м. Києву і Київській області за № 3513 від 08.08.2004.

За умовами п.1.1 Договору Позикодавець надає Позичальнику фінансову позику у сумі 4000000,00дол. США строком на 5 років з 10.08.2004 до 10.08.2009 з оплатою 10% річних.

Позикові гроші призначені під проект розвитку фермерських господарств на території України (п.1.2 Договору).

Сторони погодились, що строк надання позики, нарахування процентів та штрафних санкцій за Договором здійснюється за кількість календарних днів використання кредиту, виходячи з фактичних 365 календарних днів у році. При цьому день надання позики та день її повернення Позикодавцю вважаються одним днем (п.2.2. Договору).

За умовами п.4.1 Договору Позикодавець зобов`язується перерахувати Позичальнику вказану у пункті 1.1 Договору суму 4.000.000,00 доларів США у безготівковій формі на рахунок НОМЕР_1 у Київській обласній філії АКБ "Укрсоцбанк" (Україна), МФО 321013, окремими траншами в узгоджені сторонами строки у відповідності з затвердженим графіком.

Позичальник зобов`язується використовувати позику на вказані у Договорі цілі і забезпечити повернення одержаної позики та оплату нарахованих процентів на умовах, передбачених даним Договором. У перші три роки використання позики Позичальник нараховує проценти за користування позикою у розмірі 10% річних і сплачує одним платежем (по кожній окремій транші) у кінці третього року використання позики, після отримання даної транші платіжним дорученням на рахунок доходів Позикодавця. У наступних роках використання позики Позичальник сплачує Позикодавцю проценти за користування позикою (по кожній окремій транші) не пізніше 30-го числа кожного третього місяця, після отримання даної транші у розмірі 10% річних, платіжним дорученням на рахунок доходів Позикодавця (п.5.1 Договору).

Договір набуває чинності з моменту надання Позичальнику позикових коштів (частини коштів) і діє до моменту повного погашення Позичальником позики, процентів за використання, штрафів і пені (п.8.1 Договору).

26.07.2004 внесені зміни до Договору, а саме: «сторонами по Договору було змінено графік отримання, виплати відсотків та повернення позикових коштів, а саме збільшено кількість траншів по виплаті процентів за Договором. Національним банком України прийнято до уваги зміни, листом №09-507/117941 від 01.10.2004 повідомлено про те, що дані, зазначені в реєстраційному свідоцтві № 3513 від 08.08.2004 залишаються без змін, додаток до нього не додається.

24.01.2007 внесені зміни до Договору, а саме: «Позикодавець, згідно з умовами цього договору надає Позичальнику позику у сумі 4.000.000,00 доларів США строком на 6 років з 10.08.2004 року по 10.08.2010 року з оплатою 10% (десяти процентів) річних». Національним банком України зареєстровані зміни та виданий додаток № 1 від 20.03.2007 до реєстраційного Свідоцтва щодо внесення змін.

09.07.2008 внесені зміни до Договору, а саме: «Позикодавець, згідно з умовами договору надає Позичальнику фінансову позику у сумі 4.000.000,00 доларів США з 10.08.2004 по 10.08.2011 року з оплатою 10% (десяти процентів) річних». Національним банком України зареєстровані зміни та виданий додаток № 2 від 11.08.2008 до реєстраційного Свідоцтва щодо внесення змін.

15.07.2009 внесені зміни до Договору, а саме: «Позикодавець, згідно з умовами договору надає Позичальнику фінансову позику у сумі 4.000.000,00 доларів США з 10 серпня 2004 по 10 серпня 2013 року з оплатою 10% (десяти процентів) річних». Національним банком України зареєстровані зміни та виданий додаток № 3 від 02.04.2009 до реєстраційного Свідоцтва щодо внесення змін.

22.06.2011 внесені зміни до Договору, а саме: «Позикодавець, згідно з умовами цього договору надає Позичальнику фінансову позику у сумі 4.000.000,00 доларів США з 10 серпня 2004 року по 10 серпня 2015 року з оплатою 10% (десяти процентів) річних». Національним банком України зареєстровані зміни та виданий додаток № 4 від 21.07.2011 до реєстраційного Свідоцтва щодо внесення змін.

02.07.2012 «SWS Handelsgesellschafh mbH», Німеччина, «GFF AG» країна Швейцарія та ТОВ "Виробниче об`єднання «Інтеграл» уклали зміни до договору № 1/2004 від 26.07.2004. У п.1 погодили, що у зв`язку з тим, що «SWS Handelsgesellschafh mbH» припиняє свою діяльність та передає свої повноваження новому Позикодавцю «GFF AG».В зв`язку з чим сторони змінили Позикодавця - «SWS Handelsgesellschafh mbH» на «GFF AG», Швейцарія. Зміни зареєстровані Головним управлінням Національного банку по м. Києву і Київській області за №5 від 22.08.2012.

15.06.2013 внесені зміни до Договору, а саме: «Позикодавець, згідно з умовами цього договору надає Позичальнику фінансову позику у сумі 4.000.000,00 доларів США з оплатою 9,95% (дев`ять цілих та дев`яносто п`ять сотих процентів) річних до 10.08.2018 року». Національним банком України листом № 09-204/11364 від 15.07.2013 повідомлено що зміни до Договору було зареєстровано в ГУ Національного банку України по м.Києву та Київської області 15.07.2013р. № 3513/6.

29.12.2017 внесені зміни до Договору, а саме: «Було змінено п. 1 Договору - реквізити Позичальника».

10.08.2018 внесені зміни до Договору, а саме: «Позикодавець, згідно з умовами цього договору надає Позичальнику фінансову позику у сумі 4.000.000,00 доларів США з оплатою 9,95% річних до 01 грудня 2019 року. Національним банком України зареєстровано відповідні зміни 13.09.2018 за № А6795.

22.11.2019 внесені зміни до Договору, а саме: «Позикодавець, згідно з умовами цього договору надає Позичальнику фінансову позику у сумі 4.000.000,00 доларів США з оплатою 9,95% (дев`ять цілих та дев`яносто п`ять сотих відсотків) річних до 01.11.2020 року, а також змінено обслуговуючий банк Позичальника на АТ «Альфа-Банк».

16.10.2020 внесені зміни до Договору, а саме: «Позикодавець, згідно з умовами цього договору надає Позичальнику фінансову позику у сумі 4.000.000,00 доларів США з оплатою 9,95% (дев`ять цілих та дев`яносто п`ять сотих відсотків) річних до 01.10.2021 року.

01.10.2021 внесені змінив до Договору, а саме: Позикодавець, згідно з умовами цього договору надає Позичальнику фінансову позику у сумі 4.000.000,00 доларів США з оплатою 9,95% (девгять цілих та дев`яносто п`ять сотих відсотків) річних до 01 вересня 2022 року.

01.02.2022 між «GFF AG», Швейцарія (Позикодавець), Power Provision Limited, Великобританія (Позикодавець2) та ТОВ «Виробниче об`єднання «Інтеграл» (Боржник) було укладено Договір цесії №2 від 01.02.2022, за умовами якого: Позикодавець 1 передає, а Позикодавець2 приймає на себе всі права та обов`язки, включаючи право вимоги, що належить Позикодавець1 за Договором № 1/2004 від 26.07.2004 р. з усіма додатками, укладеними між Позикодавець1 та Боржником. Сума зобов`язань, яка переходить на правах вимоги до Позикодавець2, становить - 4 000 000,00 доларів СІЛА основного боргу та 6 949 573,57 доларів США відсотків розрахованих на дату укладання цього Договору. За Договором Позикодавець 2 одержує право (замість Позикодавець 1) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов`язань за Основними договорами, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Актом приймання-передачі до Договору цесії №2 від 01.02.2022 фірма «GFF AG» передала фірмі «Power Provision Limited» оригінали документів за Договором цесії №2.

01.02.2022 між «GFF AG», країна Швейцарія (попередній Позикодавець), «Power Provision Limited», Великобританія (новий Позикодавець) та ТОВ «Виробниче об`єднання «Інтеграл» (Позичальник) підписано зміни до Договору №1/2004 від 26.07.2004, згідно з якими: у зв`язку з тим, що «GFF AG», країна Швейцарія припиняє свою діяльність та згідно Договору цесії №2 від 01.02.2022 передає всі права та обов`язки, включаючи право вимоги новому Позикодавцю «Power Provision Limited», сума зобов`язань, яка переходить на правах вимоги до Позикодавець 2, становить - 4000000,00 доларів США основного боргу та 6949573,57 доларів США відсотків розрахованих на дату укладання цього Договору, в преамбулі Договору сторони викладено у наступній редакції: «Power Provision Limited», Великобританія - Позикодавець, ТОВ «Виробниче об`єднання «Інтеграл» - Позичальник; викладено п.1.1 Договору №1/2004 від 26.07.2004, а саме: «Позикодавець, згідно з умовами Договору надає Позичальнику фінансову позику у сумі 4000000,00 доларів США з оплатою 9,95% річнихдо 31.08.2022.

Листом № 52-08/22 від 04.07.2022 відповідач повідомив позивача про виникнення фінансових труднощів, результатом чого стає неможливість належно виконати свої зобов`язання за Договором №1/2004 від 26.07.2004, а саме умови змін до Договору від 01.02.2022. У зв`язку з вищенаведеним відповідач просив позивача розглянути можливість реструктуризації боргу на два роки.

31.08.2022 позивачем та відповідачем укладено зміни до Договору, за якими:

- п. 1.1. Договору викладено у наступній редакції: Позикодавець, згідно з умовами Договору надає Позичальнику фінансову позику у розмірі 4.000.000,00 доларів США з оплатою 9,95% річних до 01.10.2025;

- п. 5.1. Договору викладено у наступній редакції: «Використовувати фінансову позику на вказані у Договорі цілі і забезпечити повернення одержаної фінансової позики та оплату нарахованих відсотків частинами за наступним графіком:

№ Дата траншу Сума основного боргу, ($) Сума відсотків, ($)

1 до 01.01.2023р. 30 000,00 20 000,00

2 до 01.09.2023р. 200 000,00 500 000,00

3 до 01.10.2023р. 500 000,00 900 000,00

4 до 01.01.2024р. 500 000,00 900 000,00

5 до 01.04.2024р. 500 000,00 900 000,00

6 до 01.07.2024р. 500 000,00 900 000,00

7 до 01.10.2024р. 500 000,00 900 000,00

8 до 01.01.2025р. 500 000,00 900 000,00

9 до 01.04.2025р. 500 000,00 900 000,00

10 до 01.07.2025р. 500 000,00 900 000,00

11 до 01.10.2025р. 70 000,00 921 370,49

Всього: 4 000 000,00 7941370,49

При цьому, порушення строків погашення однієї або декількох траншів графіку не дає Позикодавцю права вимоги по траншам, термін яких ще не настав.

Станом на 01.01.2023 відповідач не повернув позивачу частину фінансової позики та частину відсотків у сумі 50 000,00 доларів США згідно графіку наведеного в п.5.1. Договору.

03.05.2023 позивачем було надіслано відповідачу вимогу про негайне виконання зобов`язання за Договором та погашення заборгованості у сумі 50 000,00 доларів США, у зв`язку з настанням терміну погашення частини фінансової позики.

Листом № 89-06/23 від 06.06.2023 відповідач повідомив позивача про те, що не має фінансових можливостей погасити заборгованість перед позивачем у сумі 50 000,00 доларів США у строки, визначені в змінах до Договору від 31.08.2022, та просив розглянути можливість відстрочити строк оплати заборгованості до 01.08.2030.

Позивач не погодився на пропозицію відповідача про відстрочку оплати заборгованості, оскільки сторони вже домовлявся про оплату заборгованості та відсотків за Договором частинами за графіком, якого не дотримався відповідач.

У зв`язку з порушенням відповідачем строку погашення першого траншу згідно графіку п. 5.1. Договору, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 50 000,00 доларів США, з яких 30 000,00 грн доларів США основного боргу та 20 000,00 доларів США відсотків річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору №1/2004 від 26.07.2004 зі змінами та доповненнями в частині своєчасного повернення фінансової позики.

Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. Зазначає, що на даний час не має фінансових можливостей погасити заборгованість перед позивачем у строки, визначені в змінах від 31.08.2022 до Договору №1/2004 від 26.07.2004.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Отже, відповідач підписавши договір №1/2004 від 26.07.2004 зобов`язався виконувати його умови, а отримавши кошти зобов`язався їх повернути.

Відповідно до графіку, встановленого змінами від 31.08.2022 до Договору №1/2004 від 26.07.2004, відповідач зобов`язався повернути частину одержаної фінансової позики у сумі 30 000,00 доларів США та відсотки у розмірі 20 000,00 доларів США до 01.01.2023.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а за їх відсутності відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Належне виконання зобов`язання означає виконання його належними суб`єктами, у належному місці, в належний строк (термін), щодо належного предмета і належним способом.

Якщо при виконанні зобов`язання порушується хоча б одна із зазначених вимог, таке виконання вважається неналежним.

Згідно зі ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримав фінансову позику у розмірі 4 000 000,00 доларів США, проте свої зобов`язання щодо повернення коштів у сумі 30 000,00 доларів США та відсотків у розмірі 20 000,00 доларів США, згідно з графіком, встановленим змінами від 31.08.2022 до Договору №1/2004 від 26.07.2004, до 01.01.2023 не повернув.

Як свідчать матеріали справи та визнано відповідачем, останній не повернув позичені кошти, у суду відсутні дані про погашення заборгованості відповідачем на день розгляду спору, отже заборгованість становить 50 000,00 доларів США (30 000,00 грн доларів США основного боргу та 20 000,00 доларів США відсотків річних), що за офіційним курсом Національного банку України станом на 05.07.2023 еквівалентно 1 828 430,00 грн.

При цьому слід зазначити, що за змістом статей 192 та 524 Цивільного кодексу України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов`язання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Як зазначено вище, Договором № 1/2004 від 26.07.2004 та подальшими змінами до нього визначено надання фінансової позики у доларах США.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню.

Гривневий еквівалент іноземної валюти, що підлягає стягненню, визначається за офіційним курсом НБУ на момент виконання грошового зобов`язання, яким є дата зарахування коштів на рахунок стягувача або видачі йому готівки.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

На підставі наведеного вище та наявних в матеріалах справи письмових доказів, враховуючи визнання відповідачем позову у повному обсязі, суд дійшов висновку, що вимога позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню в сумі 50 000,00 доларів США.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судовий збір в сумі 27426,45 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Power Provision Limited до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Інтеграл" про cтягнення 50 000,00 доларів США задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Інтеграл" (вул. Пирятинська, 14, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, ) на користь Power Provision Limited (номер компанії 04092389; 22, Біллет Хай Стріт, Тонтон, Сомерсет, Великобританія, ТА1 3NG) заборгованість в сумі 50000,00 доларів США та судовий збір в сумі 27426,45 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 14.09.2023.

Суддя М.В. Фесюра

Єдиний державний реєстр судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/