СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Харків Справа № 917/109/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Слободін М.М.

за участю секретаря судового засідання Ламанової А.В.

та за участю представників сторін:

від позивача Пришедько А.Л. (Ордер серії АЕ № 1215567 від 26.07.2023) поза межами приміщення суду;

від відповідача (апелянта) Фесенко Ю.О. (Ордер серії ВІ № 1074816 від 20.06.2023) поза межами приміщення суду;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Соломіна Романа Федоровича (вх. № 1227П)

на рішення Господарського суду Полтавської області від 22.05.2023 (повний текст складено та підписано 29.05.2023), ухвалене у складі судді Ореховська О.О.

у справі № 917/109/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Трейдінг Енд Делівері»,

до Фізичної особи - підприємця Соломіна Романа Федоровича,

про розірвання договору та стягнення 200 000, 00 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Енд Делівері» звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Соломіна Романа Федоровича про:

1. розірвання договору поставки № 20-12/21 від 20.12.2021, укладеного між Фізичною особою - підприємцем Соломіним Романом Федоровичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Енд Делівері»;

2. стягнути з Фізичної особи - підприємця Соломіна Романа Федоровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Енд Делівері» грошові кошти у розмірі 200 000, 00 грн.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 22.05.2023 у справі № 917/109/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Соломіна Романа Федоровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Енд Делівері» грошові кошти в сумі 200 000, 00 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 3 000, 00 грн та витрати на правову допомогу в сумі 9 500, 40 грн.

Не погодившись з рішенням, ухваленим судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Фізична особа - підприємець Соломін Роман Федорович, який просить:

- поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 22.05.2023 у справі № 917/109/23;

- рішення Господарського суду Полтавської області від 22.05.2023 у справі № 917/109/23 скасувати в частині задоволення позову про стягнення грошових коштів у розмірі 200 000, 00 грн та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Енд Делівері» у повному обсязі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2023 у справі № 917/109/23 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.06.2023 витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи № 917/109/23.

03.07.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Господарського суду Полтавської області надійшли матеріали справи № 917/109/23.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Соломіна Романа Федоровича (вх. № 1227П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 22.05.2023 у справі № 917/109/23 залишено без руху. Встановлено Фізичній особі - підприємцю Соломіну Роману Федоровичу десятиденний строк з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме:

- надати до Східного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у розмірі 3600, 00 грн;

- надати до Східного апеляційного господарського суду докази направлення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів листом з описом вкладення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Енд Делівері».

20.07.2023 до Східного апеляційного господарського суду від Фізичної особи - підприємця Соломіна Романа Федоровича надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги. До заяви додано:

- квитанцію про сплату судового збору за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 3600 грн ;

- докази направлення копії апеляційної скарги Товариству з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Енд Делівері» з описом вкладення.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.07.2023 задоволено клопотання Фізичної особи - підприємця Соломіна Романа Федоровича про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 22.05.2023 у справі № 917/109/23 та поновлено пропущений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Соломіна Романа Федоровича на рішення Господарського суду Полтавської області від 22.05.2023 у справі № 917/109/23. Призначено справу до розгляду на 29.08.2023 о 14:00 годині.

27.07.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Трейдінг Енд Делівері» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 22.05.2023 у справі № 917/109/23 без змін.

Вказаний відзив досліджено колегією суддів та долучено до матеріалів справи.

27.07.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Трейдінг Енд Делівері» надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.07.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Трейдінг Енд Делівері» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Судове засідання у справі №917/109/23 призначене на 29.08.2023 о 14:00 год., та наступні судові засідання, ухвалено провести за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Трейдінг Енд Делівері» адвоката Пришедько Артема Леонідовича, відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та здійснити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua).

24.08.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Фізичної особи - підприємця Соломіна Романа Федоровича надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.08.2023 задоволено заяву Фізичної особи - підприємця Соломіна Романа Федоровича про участь у судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи № 917/109/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Судове засідання у справі № 917/109/23 призначене на 29.08.2023 о 14:00 год., та наступні судові засідання, ухвалено провести за участю представника ФОП Соломіна Р.Ф. адвоката Фесенко Юлії Олександрівни, відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та здійснити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2023 розгляд апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Соломіна Романа Федоровича на рішення Господарського суду Полтавської області від 22.05.2023 у справі № 917/109/23 відкладено на 12.09.2023 о 11:30 год., у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань № 132. Судове засідання у справі №917/109/23 призначене на 12.09.2023 о 11:30 год., ухвалено провести за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Енд Делівері» адвоката Пришедько Артема Леонідовича та представника ФОП Соломіна Р.Ф. адвоката Фесенко Юлії Олександрівни, відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та здійснити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua).

Присутня у судовому засіданні представник апелянта (поза межами приміщення суду) подану апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 22.05.2023 у справі № 917/109/23 в частині задоволення позову про стягнення грошових коштів у розмірі 200 000, 00 грн та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Енд Делівері» у повному обсязі, з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Присутній у судовому засіданні представник позивача (поза межами приміщення суду) проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив відмовити та залишити без змін рішення Господарського суду Полтавської області від 22.05.2023 у справі № 917/109/23, з підстав викладений у відзиві на апеляційну скаргу.

У відповідності до статті 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено судом, 20.12.2021 між ФОП Соломіним Р.Ф. (постачальник) та ТОВ «Трейдінг Енд Делівері» (покупець) було укладено договір поставки № 20-12/21, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язався передати (поставити) у власність покупця дрова з твердих порід деревини (далі - товар), а покупець, у свою чергу, зобов`язався прийняти та оплатити товар відповідно до умов цього договору.

Умовами зазначеного Договору сторони узгодили, зокрема, наступне:

- Вартість товару за цим договором обумовлена рахунком-фактурою на кожну партію товару ( п. 2.1. договору);

- Покупець здійснює попередню оплату в розмірі 50% вартості товару шляхом безготівкового перерахування в національній валюті України, грошових коштів на поточний рахунок постачальника за реквізитами, визначеними в розділі 9 цього договору, на підставі виставлених постачальником рахунків, якщо інше сторони не домовились окремо (п. 2.2. договору);

- Постачальник зобов`язаний передати товар у розпорядження покупця після здійснення попередньої оплати відповідно до п. 3.2. договору. Товар також може бути поставлений частинами за домовленістю сторін (п. 3.1. договору);

- Приймання-передача товару оформлюється видатковою накладною, яка підписується уповноваженими на це представниками сторін і підтверджує відповідність кількості та якості поставленого товару (п. 4.2. договору);

- З моменту підписання видаткової накладної на товар право власності на товар переходить від постачальника до покупця (п. 4.3. договору);

- Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 7.1 договору).

Договір поставки № 20-12/21 від 20.12.2021 підписаний та скріплений печатками сторін.

Позивач зазначає, що на виконання п. 2.1 договору відповідачем (постачальником) було сформовано рахунок-фактуру № 4/21 від 20.12.2021 на оплату товар (дрова паливні твердолистяних порід) на загальну суму 200 000,00 грн (а.с. 40), який вручено директору ТОВ «Трейдінг Енд Делівері» Пирогову М. при підписанні договору поставки № 20-12/21.

Позивачем вказаний рахунок оплачено 24.12.2021 відповідно до платіжного доручення № 171203. Перерахування коштів відповідачу у розмірі 200 000,00 грн було здійснено позивачем за призначенням: «оплата за дрова паливні, згідно рахунку №4/21 від 20.12.2021 без ПДВ».

Водночас поставка товару не здійснена.

У зв`язку з тривалим невиконання відповідачем зобов`язань за договором щодо поставки товару, позивачем 02.05.2022 було направлено на адресу відповідача адвокатський запит від 02.05.2022 за № 02-2022/02 з проханням надати: 1. Документи на підтвердження виконання/невиконання ФОП Соломіним Р.Ф. Договору № 20-12/21 від 20.12.2021; 2. Пояснення з приводу невиконання договору з зазначенням конкретних підстав такої поведінки; 3. Первинні бухгалтерські документи, договори та банківські виписки, що підтверджують використання отриманих від ТОВ «Трейдінг Енд Делівері» грошових коштів на виконання договору; 4. Пояснення щодо підстав утримання (заволодіння) грошових коштів ТОВ «Трейдінг Енд Делівері» та підстави неповернення відповідних коштів.

Відповідь на зазначений запит відповідачем не надана, у зв`язку з чим, позивачем було повторно направлено на адресу відповідача адвокатський запит від 24.05.2022 за № 06-2022/02 аналогічного змісту. Позивач вказує, що зазначений запит відповідач також залишив поза увагою.

З метою захисту своїх порушених прав ТОВ «Трейдінг Енд Делівері» зверталось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до ФОП Соломіним Р.Ф. про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 200 000,00 грн.

Так, Господарським судом Полтавської області розглядалася справа № 917/744/22 за позовною заявою ТОВ «Трейдінг Енд Делівері» до ФОП Соломіна Р.Ф. про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 200 000,00 грн, на підставі статті 1212 ЦК України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що платіжним дорученням №171203 від 24.12.2021 позивачем на рахунок відповідача були перераховані грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. В платіжному доручені призначенням платежу зазначено: «оплата за дрова паливні, згідно рахунку №4/21 від 20.12.2021». Позивач у позові зазначив, що між ТОВ «Трейдінг Енд Делівері» та ФОП Соломіним Р. Ф. домовленості та господарські відносини, врегульовані договором та/або рахунком №4/21 від 20.12.2021, відсутні, у зв`язку з чим кошти в сумі 200 000,00 грн вважає перерахованими помилково.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.09.2022 у справі №917/744/22 у задоволенні позову ТОВ «Трейдінг Енд Делівері» відмовлено.

За змістом зазначеного рішення Господарського суду Полтавської області від 15.09.2022 в ході розгляду справи судом встановлено наступне:

- між ТОВ «Трейдінг Енд Делівері» та ФОП Соломіним Р. Ф. виникли господарські правовідносини щодо поставки товару на підставі договору поставки №20-12/21 від 20.12.2021.

- як свідчить копія платіжного доручення №171203 від 24.12.2021, додана до позовної заяви підставою платежу позивачем була зазначена «оплата за дрова паливні, згідно рахунку №4/21 від 20.12.2021 без ПДВ». Таким чином, позивачем було здійснено оплату саме за дрова паливні, тобто товар, визначений в п. 1.1. договору поставки №20-12/21 від 20.12.2021. У договорі поставки зазначено рахунок відповідача - № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на який і були перераховані позивачем кошти.

- посилання позивача на те, що умовами договору не була передбачена сплата саме 200 000,00 грн на користь відповідача, визнається судом необґрунтованим.

- позивачем була здійснена оплата відповідачу за певний товар (дрова твердопаливні), який був предметом укладеного між сторонами письмового договору купівлі-поставки, факт укладення та дійсність якого не спростована позивачем шляхом подання будь-яких доказів. Найменування, кількість та вартість товару були визначені відповідачем в рахунку на оплату, реквізити якого були зазначені позивачем у власному платіжному дорученні, таким чином, доводи позивача про сплату зазначених грошових коштів без належних правових підстав визнаються судом необґрунтованими.

На підставі встановлених фактів, суд дійшов до висновку, що на момент перерахування позивачем відповідачу спірної суми коштів правова підстава їх перерахування існувала, а позивачем не доведено, що спірна сума коштів є безпідставно отриманою, а відтак і відсутні підстави для застосування до даних правовідносин статті 1212 ЦК України, яка передбачає позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Господарського суду Полтавської області від 15.09.2022 у справі №917/744/22 не оскаржувалось і набрало законної сили

Відповідно до ч. 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, факти, встановлені рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.09.2022 у справі № 917/744/22, є преюдиційними і не потребують повторного доказування.

В подальшому, позивачем на адресу відповідача була направлена вимога від 02.01.2023 за № 01-2022/01, відповідно до якої позивач вимагав від відповідача здійснити поставку товару передбачену договором № 20-12/21 від 20.12.2021 або провернути попередню оплату на реквізити, зазначені позивачем. Зазначена вимога була залишена відповідачем без виконання.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд розірвати договір поставки № 20-12/21 від 20.12.2021, укладений між позивачем та відповідачем та стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 200 000,00 грн, які були сплачені в якості попередньої оплати за товар.

Як зазначено вище, рішенням Господарського суду Полтавської області від 22.05.2023 у справі № 917/109/23 позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП Соломіна Романа Федоровича на користь ТОВ «Трейдінг Енд Делівері» грошові кошти в сумі 200 000, 00 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 3 000, 00 грн та витрати на правову допомогу в сумі 9 500, 40 грн.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи доказів постачання товару відповідачем, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 200 000,00 грн, сплачених в якості попередньої оплати за товар, є обґрунтованими, підтверджені документально та нормами матеріального права. Щодо розірвання договору поставки № 20-12/21 від 20.12.2021, судом вказано, що строк дії договору закінчився 20.12.2022, тобто до звернення позивачем до суду з позов, а отже, вимога позивача про розірвання договору поставки № 20-12/21 від 20.12.2021 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень статті 269 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає таке.

Апелянт вказує, що представник позивача не має права представляти інтереси ТОВ «Трейдінг Енд Делівері», оскільки у справі № 917/744/22 адвокатом Пришедько А.Л. надався такий же ордер про надання правничої (правової) допомоги та договір про надання правової допомоги, однак з іншим строком дії, що у відповідності до статті 226 ГПК України є самостійною підставою для залишення позову без розгляду.

Так, у відповідності до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 статті 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:

1) довіреністю;

2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

В свою чергу, ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (ч. 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру»).

Як свідчать матеріали справи, позивачем при звернені до суду надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3625 від 09.02.2018, договір № 01/05 про надання правової допомоги від 01.05.2022, ордер серії АЕ № 1118301 від 18.07.2022, а отже, виконано приписи ГПК України.

Судова колегія акцентує, що у відповідності до статті 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності договору, а саме: правочини є правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Документальні докази визнання недійсним договору № 01/05 про надання правової допомоги від 01.05.2022, скаржником не надано, відтак відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Щодо суті заявлених позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. Аналогічні норми містяться в статтях 525, 526 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов`язкову силу для сторін. Будучи пов`язаними взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 статті 638 ЦК України).

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом ч. 1-3 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно з п. 2.1. та п. 2.2. договору поставки сторони узгодили, що вартість товару за цим договором обумовлена рахунком-фактурою на кожну партію товару. Покупець здійснює попередню оплату в розмірі 50% вартості товару шляхом безготівкового перерахування в національній валюті України, грошових коштів на поточний рахунок постачальника за реквізитами, визначеними в розділі 9 цього договору, на підставі виставлених постачальником рахунків, якщо інше сторони не домовились окремо.

Постачальник зобов`язаний передати товар у розпорядження покупця після здійснення попередньої оплати відповідно до п. 3.2. договору. Товар також може бути поставлений частинами за домовленістю сторін (п. 3.1. договору).

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом у рішенні від 15.09.2022 у справі № 917/744/22 позивачем, на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату від 20.12.2021 №4/21 з чітким призначенням платежу «дрова паливні твердолистяних порід», було перераховано відповідачу грошові кошти в якості попередньої оплати за товар на рахунок зазначений в договорі поставки - № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» з зазначенням реквізитів вказаного рахунку як підстав проведеного платежу.

З огляду на приписи п. 3.2. договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача виникло зобов`язання по поставці товару за договором поставки № 20-12/21 від 20.12.2021.

Однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним договором, поставку товару не здійснив.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що строк поставки не настав, з огляну на таке.

У відповідності до статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з п. 3.1. договору сторони узгодили, що постачальник зобов`язаний передати товар у розпорядження покупця після здійснення попередньої оплати відповідно до п. 3.2. договору.

Тобто, сторонами у договорі не був встановлений строк поставки товару .

А отже, до даних правовідносин повинні застосовуватись приписи ч. 2 статті 530 ЦК України, якою передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи убачається, що 02.01.2023 позивачем на адресу відповідача була направлена вимога № 01-2022/01 про здійснення поставки товару або повернення попередньої оплати цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Доводи апелянта про неотримання листа спростовуються інформацією поштової служби «Е-ПОСТ» щодо стану доставки відправлення № 1006289, так вимога отримана відповідачем - 11.01.2023.

Відсутність інформації на порталі «Е-ПОСТ» не спростовує факту ані направлення, ані отримання листів, така відсутність пов`язана лише з виконанням вимог п. 121-124, 128 Правил «Надання послуг поштового зв`язку», відповідно до яких інформація в автоматизованій системі зберігається протягом 6 місяців.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верхового Суду від 24.06.2021 у справі № 910/10275/20.

Колегія суддів акцентує, що відповідачем не надано жодного доказу на спростування зазначеної інформації, а у відповідності до приписів статті 13 ГПК України, саме останній повинен доводи обставини на які він посилається.

Таким чином, з 12.01.2023 почав перебіг семиденний строк для виконання зобов`язання, а з 19.01.2023 відповідач вважається таким, що прострочив грошове зобов`язання перед позивачем.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи скаржника про те, що ним вчинялись дії на виконання умов договору поставки, адже, лист за вих. № 1/23 від 09.02.2023 направлено вже після відкриття провадження у даній справі.

Так, з листа убачається, що позивач повідомив про свою готовність передати позивачу обумовлений умовами договору товар, а також зазначив про настання форс-мажорних обставин, а саме:

- в рамках кримінального провадження № 0000089 від 11.02.2022 за ознаками ч. 2 статті 246 КК України, в ході огляду лісозахисної смуги, що знаходиться поряд з с. Олександрівна Богодухівського району Харківської області, серед іншого, було виявлено та вилучено деревину породи Ясен (дрова), орієнтовним об`ємом 40 метрів кубічних;

- президент Володимир Зеленський підписав указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» згідно з яким введено воєнний стан з 5:30 24 лютого 2022 року;

- виходячи з запровадження на території України воєнного стану ОСОБА_1 , згідно довідки громадського формування «Доброволець», є членом громадського формування та після підписання Указу Президента України № 64/2022 «Про правовий режим воєнного стану», виконує свій громадянський обов`язок з 25.02.2022.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ч. 2 статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» військові дії вважаються форс-мажорними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.

Згідно з п. 6.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору.

Верховний Суд у постанові від 30.05.2022 у справі №922/2475/21 констатував, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Тобто, відповідачу необхідно доводити факт невиконання зобов`язання саме у зв`язку з введенням воєнного стану.

У даному випадку, відповідач отримав передоплату за товару ще 24.12.2021, тобто задовго до введення на території України воєнного стану.

Крім того, загальний офіційний лист Торгово-промислової палати України щодо засвідчення форс-мажорних обставин стосується невизначеного кола осіб. Такий лист не звільняє від цивільно-правової відповідальності сторону договору. Зокрема, у будь-якому разі стороні необхідно буде довести, що зобов`язання невиконане саме у зв`язку з воєнними діями.

Одне лише передбачене законом віднесення введеного воєнного стану до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках воєнного стану унеможливлює виконання конкретного договору.

А отже, само по собі введення воєнного стану в країні не свідчить про принципову неможливість поставки товару.

Однак, документальних доказів на підтвердження того, що поставка обумовленого договором товару не відбулася внаслідок форс-мажорних обставини, відповідачем до суду не надано.

Посилання апелянта на заяви по суті у справі № 917/744/22 є безпідставними, адже вони не мають преюдиційного характеру для розгляду даної справи.

Суд акцентує, що у відповідності до ч. 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини справи - це факти, які мають значення для вирішення спору, як-от: вчинення чи невчинення особою певної дії; настання чи ненастання певних подій; час, місце вчинення дій або настання подій тощо. Обставини встановлюються судом шляхом оцінки доказів, які були досліджені в судовому засіданні. За наслідками такої оцінки доказів, зокрема щодо їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності (статті 76-79 ГПК України) суд виснує про доведеність чи недоведеність певних обставин.

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що преюдиційне значення мають лише встановлені судом обставини, тобто факти, а не правова їх оцінка. Преюдиційні факти істотно відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (див. постанови Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340, від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17, від 24.05.2018 у справі № 922/2391/16, від 17.02.2021 у справі № 914/1257/18 та інші).

Зі змісту рішення Господарського суду Полтавської області від 15.09.2022 у справі №917/744/22, яке набрало законної сили, встановлено наступне:

- між ТОВ «Трейдінг Енд Делівері» та ФОП Соломіним Р. Ф. виникли господарські правовідносини щодо поставки товару на підставі договору поставки №20-12/21 від 20.12.2021.

- як свідчить копія платіжного доручення №171203 від 24.12.2021, додана до позовної заяви підставою платежу позивачем була зазначена «оплата за дрова паливні, згідно рахунку №4/21 від 20.12.2021 без ПДВ». Таким чином, позивачем було здійснено оплату саме за дрова паливні, тобто товар, визначений в п. 1.1. договору поставки №20-12/21 від 20.12.2021. У договорі поставки зазначено рахунок відповідача - № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на який і були перераховані позивачем кошти.

- посилання позивача на те, що умовами договору не була передбачена сплата саме 200 000,00 грн на користь відповідача, визнається судом необґрунтованим.

- позивачем була здійснена оплата відповідачу за певний товар (дрова твердопаливні), який був предметом укладеного між сторонами письмового договору купівлі-поставки, факт укладення та дійсність якого не спростована позивачем шляхом подання будь-яких доказів. Найменування, кількість та вартість товару були визначені відповідачем в рахунку на оплату, реквізити якого були зазначені позивачем у власному платіжному дорученні, таким чином, доводи позивача про сплату зазначених грошових коштів без належних правових підстав визнаються судом необґрунтованими.

На підставі встановлених фактів, суд дійшов до висновку, що на момент перерахування позивачем відповідачу спірної суми коштів правова підстава їх перерахування існувала, а позивачем не доведено, що спірна сума коштів є безпідставно отриманою, а відтак і відсутні підстави для застосування до даних правовідносин статті 1212 ЦК України, яка передбачає позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права.

Тобто, при розгляді справи доводи позивача вже було розглянуто та судом надано їм оцінку, які не потребують доказуванню при розгляді даної справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про стягнення з з ФОП Соломіна Романа Федоровича на користь ТОВ «Трейдінг Енд Делівері» грошових коштів у розмірі 200 000, 00 грн.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення Господарського суду Полтавської області від 22.05.2023 у справі № 917/109/23 слід залишити без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то судові витрати понесені апелянтом, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Соломіна Романа Федоровича (вх. № 1227П) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 22.05.2023 у справі № 917/109/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.

У судовому засіданні 12.09.2023 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 21.09.2023.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін