СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
12 вересня 2023 року м. Харків Справа № 922/401/23
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.
за участю секретаря судового засідання Ламанової А.В.
за участю представників сторін:
від позивача - не з`явився;
від відповідача - не з`явився;
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» (вх. №1358 Х/1)
на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 06.06.2023 (повний текст складено та підписано 13.06.2023), ухвалене у складі судді Погорелової О.В.,
у справі № 922/401/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома»,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро»,
про зобов`язання вчинити певні дії
Не погодившись з додатковим рішенням, ухваленим судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро», яке просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 06.06.2023 у справі №922/401/23 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» про розподіл судових витрат відмовити.
Крім того, просить надати відповідачу можливість протягом 5 днів після ухвалення рішення суду довести розмір фактично понесених відповідачем судових витрат у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» (вх. №1358Х/1) залишено без задоволення. Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 06.06.2023 у справі № 922/401/23 залишено без змін.
Відповідно до протоколу передачі заяви раніше визначеному складу суду від 04.09.2023 заяву передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.
Представники учасників справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення копії ухвали суду від 06.09.2029 на поштову адресу та в електронні кабінети представників.
Відповідно до ч. 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
У відповідності до статті 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України):
- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;
- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У ч. 1-2 статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
14.08.2023 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 06.06.2023 у справі № 922/401/23 залишити без змін. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» на корись Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» понесені витрати на професійну правничу допомогу, надавши п`ятиденний строк після ухвалення рішення у даній справі для надання доказів понесення таких витрат.
Таким чином, позивачем дотримано вимоги статті 129 ГПК України.
Згідно з ч. 3-5 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом п. 1 ч. 2 статті 126, ч. 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Відповідно до ч. 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
З матеріалів справи убачається, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом апеляційної скарги у справі № 922/401/23 на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 06.06.2023 представником позивача надано: договір про надання правової допомоги № 0901/23 від 09.01.2023, ордер серії ВІ № 1123589 від 22.01.2023, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2563 від 17.01.2019, рахунок № 01/09/2 від 01.09.2023, акт приймання передачі наданих робіт від 29.08.2023 до договору про надання правової допомоги № 0901/23 від 09.01.2023.
Так, договором про надання правової допомоги № 0901/23 від 09.01.2023 встановлено, що клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Згідно з п. 4.1. договору сторони погодили, що надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 4000, 00 грн за 1 годину наданих послуг.
Перелік наданих адвокатом послуг клієнту, а також час, витрачений на надання таких послуг, зазначається адвокатом в акті приймання передачі наданих робіт, який підписується сторонами.
Сторони погодили, що вартість участі адвоката у судовому засіданні в інтересах клієнта складає 4000, 00 грн незалежно від часу, витраченого адвокатом для участі в такому засіданні.
У відповідності ідо п. 4.2. договору оплата за даним договором здійснюється не пізніше 60 днів з моменту підписання клієнтом акту приймання передачі наданих робіт, на підставі рахунку від адвоката.
29.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрома» (клієнт) та адвокатом Турутя З.О. (адвокат) складено та підписано акт приймання передачі наданих робіт від 29.08.2023 до договору про надання правової допомоги № 0901/23 від 09.01.2023, з якого убачається, що адвокат з 04.07.2023 по 29.08.2023 надав, а клієнт прийняв наступні послуги:
- 25.07.2023 участь у судовому засіданні у Східному апеляційному господарському суді у справі 922/401/23 о 15:10 год, (провадження № 1358 Х) вартість обумовлена договором 4000, 00 грн;
- 12.08.2023 ознайомлення з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 06.06.2023 у справі 922/401/23 (провадження № 1358 Х), складання відзиву на апеляційну скаргу 2 год. вартість 8000, 00 грн;
- 29.08.2023 участь у судовому засіданні у Східному апеляційному господарському суді у справі 922/401/23 о 15:30 год (провадження № 1358 Х) вартість обумовлена договором 4000, 00 грн;
Жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому послуг клієнт до адвоката не має.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Верховний Суд у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21 зробив висновок про те, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Аналогічні правові висновки Верховного суду викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19.
Разом з тим, відповідач просить зменшити розмір судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» на правову (професійну правничу) допомогу в межах справи № 922/401/23 в суді апеляційної інстанції до 3000, 00 грн.
В обґрунтування вказує, що зазначена сума витрат на правову допомогу є завищеною, не відповідає обсягу роботи представника та не є співмірною обставинам справи № 922/401/23. Оскільки позовні вимоги ґрунтуються на неповерненні відповідачем зі зберігання на користь позивача належного останньому зерна кукурудзи, а питання повернення майна зі зберігання безпосередньо врегульовано ЦК України та Законом України «Про зерно та ринок зерна в Україні», і не потребує вивчення і опрацювання спеціального законодавства чи великого обсягу норм, тому справа такої категорії не є складною за своєю суттю. Апеляційна скарга відповідача ґрунтується на тому, що суд першої інстанції належним чином не дослідив обставини справи та той факт, що розмір витрат є завищеним і не відповідає оставинам та складності справи. Відзив на апеляційну скаргу викладений менш ніж на 3 аркушах, тому, на переконання відповідача, представник позивача не міг витратити на дану роботу більше 1 години.
Крім того, вказує, що відповідно до наданого позивачем акту, представник брав участь у двох судових засіданнях, однак засідання у справі, яке було призначено на 25.07.2023 було відкладено на іншу дату, тобто фактично не відбулось, тому в цьому судовому засіданні адвокат фактично не надавав своєму клієнту правової допомоги. Засідання, яке відбулось 29.08.2023, тривало менше 15 хвилин, і адвокат лише коротко продублював пояснення свого відзиву, оскільки суд самостійно ознайомився зі всіма матеріалами справи (про що суд сам зазначив під час засідання). На переконання відповідача, позивачем умисно було завищено суму наданих послуг, оскільки послуги щодо участі у 30-хвилинному судовому засіданні не можуть коштувати стільки ж, скільки одна година складання відзиву на апеляційну скаргу.
За змістом положень ч. 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Вказана правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.
Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на те, що справа не є складною за своєю суттю, адже, справа № 922/401/23 не розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження, матеріали справи містяться у 2 томах та потребували ретельного вивчення.
Доводи, що відзив на апеляційну скаргу міститься лише на 3 аркушах судом апеляційної інстанції не приймаються, адже, представником позивача був поданий відзив саме з урахуванням доводів апеляційної скарги.
Безпідставними суд вважає і доводи відповідача щодо ненадання адвокатом Турутя З.О. своєму клієнту правової допомоги у судовому засіданні, яке було призначено на 25.07.2023, оскільки зазначене судове було відкладено саме за заявою відповідача, представник позивача був присутній у судовому засіданні, заперечував проти такого відкладення та вирішення заяви передав на розсуд суду.
Колегія суддів акцентує на тому, що клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу має бути обґрунтованим, посилання на завищення гонорару повинне бути підтвердженим, однак відповідачем не доведено неспівмірності понесених позивачем витрат із складністю справи.
Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 126, 129, 244 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 287-289 ГПК України.
Повний текст додаткової постанови складено та підписано 13.09.2023.
Головуючий суддя І.А. Шутенко
Суддя Н.В. Гребенюк
Суддя М.М. Слободін