ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2023м. ДніпроСправа № 904/3901/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

За позовом Національної академії Служби безпеки України (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" (м. Дніпро)

про стягнення штрафних санкцій за договором

СУТЬ СПОРУ:

Національна академія Служби безпеки України звернулась з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" про стягнення штрафних санкцій в загальному розмірі 125764,25грн. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю товарів за державні кошти №44 від 08.03.2023 в частині своєчасної поставки товару.

Зважаючи на те, що справа є незначної складності, враховуючи приписи ст. 12, ч. 1 ст. 247, ч. 7 ст. 250 ГПК України, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2023 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в матеріалах справи документами. Зобов`язано відповідача надати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

09.08.2023 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд відмовити в позові.

В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що відповідач після отриманого замовлення позивача, намагався виконати взяте на себе зобов`язання з приводу поставки товару, однак через брак необхідної продукції заявлених виробників, які подавались під час подання тендерної пропозиції не зміг виконати поставку. Також зазначає, що звертався із листами до позивача та пропонував здійснити поставку товару шляхом зміни відповідного виробника через укладання додаткової угоди до договору. Відповідач вважає, що відмова позивача в ненаданні можливості здійснити поставку шляхом зміни товару та укладання додаткової угоди, є протиправним і повідомлення позивача про розірвання договору прийняте всупереч інтересам відповідача.

10.08.2023 до канцелярії суду надійшов зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" до Національної академії Служби безпеки України про визнання недійсним повідомлення про розірвання договору та зобов`язання вчинити певні дії. Зустрічна позовна заява була надіслана ТОВ "Ісполін Плюс" на адресу суду 09.08.2023 кур`єрською службою доставки "Нова пошта", за накладною №3559.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2023 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" до Національної академії Служби безпеки України про визнання недійсним повідомлення про розірвання договору та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто без розгляду.

25.08.2023 представник позивача подав до канцелярії суду через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги.

В своїх поясненнях на заперечення відповідача зазначає, що посилання відповідача на збройну агресію російської федерації як форс-мажорні обставини не могли бути підставою для зміни умов договору, оскільки відповідачем не надано належних доказів настання таких обставин. Щодо внесення змін до договору у зв`язку з покращенням якості предмета закупівлі, позивач зазначає, що відповідач не надав доказів підтвердження та обґрунтованих роз`яснень покращення якості предмета закупівлі.

11.09.2023 представник відповідача подав до канцелярії суду клопотання про зупинення провадження у справі. В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.09.2023 у справі №910/13141/23 було відкрито провадження за позовом ТОВ "Ісполін Плюс" до Національної академії Служби безпеки України про визнання недійсним повідомлення про розірвання договору та зобов`язання вчинити певні дії. Також вказав, що рішення у справі №910/13141/23 може вплинути на розгляд цієї справи, оскільки у наведеній справі будут встановлені преюдиційні факти з приводу визнання неправомірною односторонньої відмови позивачем від договору та зобов`язання Національної академії Служби безпеки України вчинити певні дії шляхом зобов`язання приймання товару через підстави укладання додаткової угоди до договору.

15.09.2023 від представника позивача до канцелярії суду надійшли додаткові пояснення по справі. В своїх поясненнях позивач заперечує проти задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, оскільки у справі №904/3901/23 наявні усі докази, що дозволять встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Таким чином, наведена норма передбачає як обов`язкову умову для зупинення провадження у справі об`єктивну неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи.

На думку суду, спір по справі №904/3901/23 може бути вирішений з урахуванням всіх обставин. Наявність в провадженні Господарського суду м. Києва справи про визнання недійсним повідомлення про розірвання договору та зобов`язання вчинити певні дії не свідчить про об`єктивну неможливість розгляду спору про стягнення штрафних санкцій за договором.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-

УСТАНОВИВ:

08.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" (далі продавець, відповідач) та Національною академією Служби безпеки України (далі покупець, позивач) укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти №44 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов`язується у 2023 році поставити покупцю ДК 021:2015 код 15331460-9 Овочеві консерви та код 15331000-7 Оброблені овочі (надалі - товар) в асортименті та по ціні, відповідно до специфікації (додаток 1), яка є невід`ємною частиною даного договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених даним договором.

Партією товару вважається кількість товару, яка вказана в товарно-транспортній накладній, наданих продавцем на підставі письмового або усного замовлення покупця (п. 1.2 договору).

Ціна цього договору становить 1112958,00грн (один мільйон сто дванадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім гривень 00 копійок), в т.ч. ПДВ 185493,00грн. Ціна на товар не повинна перевищувати ціни тендерної пропозиції відкритих торгів, запропонованої продавцем покупцю. Вартість продукції не повинна враховувати вартість тари. Тара повертається покупцем продавцю. (п. 3.1 договору).

Пунктом 3.3 договору сторони визначили, що ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно з п. 5.1 договору термін передачі товару: протягом 3-х робочих днів, з дня замовлення (письмового, яке надсилається покупцем за допомогою пошти/факсу, Інтернету/або усного за телефоном).

За змістом підпункту 6.2.1 пункту 6.2 договору покупець має право одностороннього розірвання (повідомивши продавця за 3 дні) договору у разі невиконання (неналежного виконання) зобов`язань за договором продавцем та/або відсутності потреби покупця у закупівлі товару. Покупець не відшкодовує витрати та/або збитки продавцю у разі одностороннього розірвання договору.

У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства (п. 7.1 договору).

У разі порушення строку передачі товару за договором продавець сплачує пеню у розмірі 0,1% вартості несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцяти днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості (п. 7.2 договору).

Відповідно до п. 10.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє по 31.12.2023, але до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань).

У випадках не передбачених даним договором сторони керуються чинним законодавством України (п. 11.2 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Сторонами підписано специфікацію додаток 1 до договору, відповідно до змісту якої сторони визначили найменування товару, його технічні та якісні характеристики, кількість та вартість товару.

29.03.2023 позивач направив відповідачу лист-заявку №29/16-1850/ві від 27.03.2023 на виконання п. 5.1 договору, в якому просив здійснити поставку товару в термін 3-х робочих днів з моменту отримання відповідного листа на виконання умов укладеного договору №44 від 08.03.2023 p., а саме:

- ікра з кабачків, виробник ТОВ «Агро ЛТД» в кількості 2500кг;

- салат «Овочева мозаїка» ТМ «Дем`янович» в кількості 2450кг;

- квасоля з овочами ТМ «Верес» в кількості 2500кг;

- перець солодкий ТМ «Дем`янович» в кількості 2500кг (а.с. 18 том 1).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що 05.04.2023 відповідач отримав від позивача наведений лист (а.с. 19, 45 том 1).

У зв`язку з нездійсненням відповідачем поставки товару позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями (№26/16-2373/ві від 21.04.2023, №26/16-2484/ві від 01.05.2023 та №26/16-3317/ві від 14.06.2023) про сплату штрафних санкцій, нарахованих позивачем відповідно до п. 7.2 договору (а.с. 20-30 том 1).

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, позивач 15.05.2023 направив на адресу відповідача повідомлення №26/16-2698/ві від 12.05.2023 про розірвання договору протягом 3-х днів з моменту отримання (а.с. 31 том 1).

Відповідно до інформації з сайту АТ «Укрпошта» відповідач отримав дане повідомлення 20.05.2023 (а.с. 32-33 том 1). Таким чином, договір розірваний в односторонньому порядку 23.05.2023.

Позивач зазначає, що відповідач повинен був здійснити поставку товару у строк до 10.04.2023. Однак, відповідач поставку товару не здійснив, у зв`язку з чим у позивач нарахував та просить до стягнення з відповідача штрафні санкції у загальній сумі 125764,25грн, з яких: 47857,19грн пеня, 77907,06грн штраф.

Відповідач проти зазначеного заперечує, посилаючись на те, що після отриманого замовлення позивача, намагався виконати взяте на себе зобов`язання з приводу поставки товару, однак через брак необхідної продукції заявлених виробників, які подавались під час подання тендерної пропозиції не зміг виконати поставку. Також зазначає, що звертався із листами до позивача та пропонував здійснити поставку товару шляхом зміни відповідного виробника через укладання додаткової угоди до договору. Відповідач вважає, що відмова позивача в ненаданні можливості здійснити поставку шляхом зміни товару та укладання додаткової угоди, є протиправним і повідомлення позивача про розірвання договору прийняте всупереч інтересам відповідача.

Зазначене і є причиною виникнення спору.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій (пеня, штраф) за прострочення виконання зобов`язання з поставки товару.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору про закупівлю товарів за державні кошти, строк його дії, умови поставки, загальна ціна, строк поставки, докази поставки, наявність/відсутність підстав для розірвання договору в односторонньому порядку, наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Частиною 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Враховуючи визначений контрагентами у пункті 5.1 договору термін поставки товару, приймаючи до уваги отримання 05.04.2023 відповідачем листа про поставку товару, суд зазначає, що строк поставки товару є таким, що настав 10.04.2022.

Станом на час розгляду справи, відповідачем не надано доказів здійснення ним поставки по договору.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі порушення строку передачі товару за договором продавець сплачує пеню у розмірі 0,1% вартості несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцяти днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Так, позивачем за порушення строків поставки товару нараховано до стягнення з відповідача пеню у загальному розмірі 47857,19грн за загальний період з 11.04.2023 по 23.05.2023 (дата розірвання договору).

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені судом порушень не встановлено.

Окрім вимоги про стягнення пені, позивач нараховує, відповідно до п. 7.2 договору, штраф у сумі 77907,06грн.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку штрафу, судом порушень не встановлено.

Стосовно заперечень відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в України та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» від 12.10.2022 № 1178 (далі - Особливості) були проведені відкриті торги з особливостями ПА-2023-02-03-015759-а щодо закупівлі ДК021:2015 код 15330000-0 «Оброблені фрукти та овочі», а саме: ікра з кабачків «Екстра» ТМ «Верес» або еквівалент в кількості 2500кг, салат «Овочева мозаїка» ТМ «Верес» або еквівалент в кількості 2450кг, квасоля з овочами ТМ «Верес» або еквівалент в кількості 2500кг та перець солодкий ТМ «Верес» або еквівалент в кількості 2500кг.

Переможцем зазначеної процедури був визначений ТОВ "Ісполін Плюс", де під час участі згідно додатку 1 «Специфікація» та додатку 2 «Тендерна форма: «Пропозиція» відповідач скористався правом надання продукції, що є еквівалентом та надав наступну пропозицію на торгову марку та виробника овочевих консервів, які будуть постачатися до Національної академії Служби безпеки України, а саме: ікра з кабачків, виробник ТОВ «Агро ЛТД» в кількості 2500кг, салат «Овочева мозаїка» ТМ «Дем`янович» в кількості 2450кг, квасоля з овочами ТМ «Верес» в кількості 2500кг та перець солодкий ТМ «Дем`янович» в кількості 2500кг (а.с. 153-156 том 1).

Таким чином, відповідач сам запропонував позивачу відповідний еквівалент товару ніж той, який визначався тендерною документацією.

Відповідно до пункту 2 додатку 2 відповідачем також зазначено, що він згоден дотримуватися умов цієї пропозиції протягом 120 календарних днів з дати розкриття тендерних пропозицій, а пропозиція буде обов`язковою для нього.

Враховуючи, що на момент укладання договору повідомлення про неможливість виробника виготовити продукцію, заявлену відповідачем, чи інших обставин, що впливали б на постачання заявленого товару, не було, між сторонами був укладений договір про закупівлю товарів за державні кошти та до нього була підписана специфікація відповідно до визначених відповідачем товарів у пропозиції (а.с. 12-17 том 1).

Як зазначає позивач 20.03.2023 від відповідача надійшов лист від 13.03.2023 №13/03/23-102 в якому він повідомив про неможливість виробника виготовити продукцію, яка передбачена умовами договору та просив про зміну виробника овочевих консервів, посилаючись на пункт 19 Особливостей щодо покращення якості предмета закупівлі, а саме: ікра з кабачків, виробник ТОВ «Євразія» в кількості 2500кг, салат закусочний ТМ «Верес» в кількості 2450кг та перець солодкий ТОВ «Консервний завод «Консерваторія» в кількості 2500кг, при цьому не надавши роз`яснення та підтвердження в чому саме полягає покращення предмета закупівлі.

Листом №29/16-1926/ві від 30.03.2023 позивач відмовив відповідачу у зміні виробників товару, оскільки відповідачем не надано документального підтвердження для внесення змін до договору в частині покращення якості предмету закупівлі (а.с. 79 том 1).

Таким чином, суд не приймає до уваги заперечення відповідача, оскільки вони спростовуються викладеним.

За таких обставин законними й обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій в загальному розмірі 125764,25грн, з якої: 47857,19грн пеня, 77907,06грн штраф.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно інших доводів позивача і відповідача суд зазначає наступне.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи позивача і відповідача та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень позивача і відповідача судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову всі судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77 79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Національної академії Служби безпеки України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" про стягнення штрафних санкцій в загальному розмірі 125764,25грн задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" (49081, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Артільна, буд. 2; ідентифікаційний код 33667686) на користь Національної академії Служби безпеки України (03066, м. Київ, вул. М. Максимовича, буд. 22, ідентифікаційний код 20001823) штрафні санкції в загальному розмірі 125764,25грн, з яких: 47857,19грн пеня, 77907,06грн штраф, 2684,00грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 18.09.2023.

Суддя В.О. Татарчук