ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2023м. ХарківСправа № 922/1122/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

при секретарі судового засідання

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акцііонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (вул. Діагональна, 11, м. Запоріжжя, 69035)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Укрвентсистеми" (вул. Московський проспект, 257, м. Харків, 61044)
про стягнення 222'650 грн
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - Волокіти О.Г.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Укрвентсистеми", в якому просить стягнути з відповідача 149'650 грн пені та 73'000 штрафу за неналежне виконання договору поставки №597 від 17.11.2020 в частині своєчасної поставки товару.

Витрати з оплати судового збору у розмірі 3339,75 грн позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.04.2023 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги ціну позову, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

01.05.2023 відповідач подав відзив (вх.№ 10713), в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на звернення позивача до суду із вимогами про стягнення штрафних санкцій з порушенням позовної давності.

09.05.2023 позивач подав відповідь на відзив (вх.№ 11551), в якій вказав, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк позовної давності про стягнення неустойки (штрафу, пені) продовжено на строк дії такого карантину, тобто до 30 червня 2023 року.

31.05.2023 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив (вх.№ 13759), в яких зазначив, що разом із товаром відповідач мав направити позивачу первинні бухгалтерські документи із актуальною необхідною інформацією щодо дати поставки та персональних даних відповідальних осіб підприємства позивача, які мали здійснювати приймання товару. Окрім того, позивач не надав відповідачу інформацію про посаду, прізвище відповідальної особи вантажоодержувача задля належного заповнення ТТН, що також створило непереборні перешкоди у поставці товару. Відповідач також вказав, що позивач не відповів на лист № 511 від 13.08.2021 та не надав інформації про конкретну дату поставки та остаточної оплати товару, що в свою чергу, позбавило відповідача реальної можливості поставити товар, який було замовлено позивачем за договором № 597 від 17.11.2020 та оформити первинні документи у строк, передбачений п. 2 Додаткової угоди № 1 від 13.04.2021 до договору № 597 від 17.11.2020. Відповідач також зазначив, що одночасне стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання та штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк більше 10-ти календарних днів є подвійним стягненням штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду.

06.07.2023 Господарський суд Харківської області постановив ухвалу, якою перейшов до розгляду справи №922/1122/23 за правилами загального позовного провадження, призначив справу №922/1122/23 до розгляду у підготовчому засіданні на 19.07.2023 на 14:45 год. та зобов`язав позивача надати суду паперову копію "електронного підтвердження про готовність прийняти товар і оплатити залишок суми у розмірі 365'000 грн" від 17.08.2021.

24.07.2023 позивач подав витребувані судом докази (вх.№ 19322), які досліджені судом та приєднані до матеріалів справи.

11.09.2023 відповідач подав пояснення (вх.№ 24411), в яких просив суд не брати до уваги копію скріншота з електронної пошти від 17.08.2021 (паперову копію листа, що був надісланий 17.08.2021 засобами електронної пошти на електронну пошту відповідача), надану позивачем разом із заявою про надання доказів від 17.07.2023 № 18-68/3, посилаючись на відсутність підтвердження позивачем надсилання копій доказів відповідачу та відсутність таких доказів у останнього, незначний обсяг доказів, неподання їх до суду в електронній формі, неможливість їх віднесення до публічно доступних документів.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.09.2023 о 14:15 год.

Представник позивача в судове засідання 13.09.2023 не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.09.2023 підтримав свої відзив та заперечення, проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд установив такі обставини.

17.11.2020 між Акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод Укрвентсистеми" (постачальник, відповідач) укладено договір поставки № 597 (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1.) постачальник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію (далі по тексту - товар), в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угод до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 2.1. Договору детальна інформація про кількісні та якісні характеристики товару мітиться в додатках (специфікаціях) та додаткових угодах до цього договору.

Відповідно до пункту 2.2. Договору у додатку (специфікації) та додаткових угодах до договору зазначаються також такі відомості про товар:

а) повне найменування товару;

б) виробник, країна походження товару;

в) одиниця виміру товару;

г) кількість кожного найменування (сорту, виду) товару;

д) загальна кількість товару;

є) якісні характеристику товару (посилання ГОСТ, ТУ, ДСТУ, тощо); є) технічні характеристики товару (посилання ГОСТ, ТУ, ДСТУ, тощо);

ж) ціна кожного найменування (сорту, виду) товару;

з) загальна вартість товару;

и) комплектність, фасування товару (при необхідності);

ї) порядок оплати та форма розрахунку;

й) умови поставки товару;

к) код УКТЗЕД товару.

За згодою сторін в додатку (специфікації) до Договору можуть бути вказані також інші відомості про товар.

Відповідно до пункту 3.1. Договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар на умовах та у спосіб, визначеними у додатку (специфікації) до договору. Умови поставки визначаються згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС 2010) (надалі - Правила Інкотермс).

Згідно з п. 3.2. Договору постачальник зобов`язується поставити товар покупцеві у строки, визначені в додатку та додаткових угодах до цього договору.

Згідно з п. 5.1. Договору ціна кожного найменування товару, його марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару на узгоджений обсяг та період поставки вказується в додатку (специфікацій) та додаткових угодах до договору.

Як убачається зі змісту п. 5.6. Договору порядок оплати та форми розрахунків вказуються сторонами в додатках (специфікаціях) до договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх печатками. Термін дії договору закінчується 31.12.2022, але не раніше повного виконання зобов`язань обома сторонами (п. 12.1. Договору).

Також, між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 від 13.04.2021 до Договору, в якій постачальник зобов`язався поставити покупцю на умовах поставки DDP Інкотермс 2010, склад покупця, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, продукцію виробничо-технічного призначення: димосос ДН-26 ГН 2800 у кількості 1 штуки вартістю 730'000 грн з ПДВ (20%) впродовж 60 календарних днів від дати здійснення покупцем попередньої оплати від вартості товару.

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди № 1 від 13.04.2021 до Договору покупець здійснює оплату шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок постачальника у розмірі 50% передоплати від суми вартості товару протягом 5 банківських днів з дати отримання рахунку та довідки.

17.06.2021 позивач перерахував на рахунок відповідача попередню оплату у розмірі 50% від вартості товару, що підтверджується платіжним дорученням №367254 від 17.06.2021 на суму 365'000 грн, проведеного банком 18.06.2021.

Відтак, відповідно до умов Додаткової угоди №1 від 13.04.2021 до Договору відповідач повинен був виконати взяті на себе зобов`язання з поставки товару позивачу у строк з 19.06.2021 до 17.08.2021 включно.

Відповідач здійснив поставку товару 28.09.2021, що підтверджується видатковою накладною №Р207 від 27.09.2021 та товарно-транспортною накладною №Р207 від 27.09.2021, тобто з простроченням строку поставки товару на 41 календарний день, період прострочення з 18.08.2021 по 27.09.2021.

Після цього позивач виконав свої зобов`язання за Договором щодо оплати товару у повному обсязі, сплативши позивачу 28.09.2021 залишок вартості товару у розмірі 365'000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №371704 від 28.09.2021.

Позивач вважає, що його права, як покупця порушені, оскільки відповідач поставив товар з порушенням строку поставки на 41 календарний день, що зумовило подання даного позову про стягнення на підставі п. 10.3. Договору пені у розмірі 149'650 грн за період з 18.08.2021 по 27.09.2021 та 10 % штрафу від суми не поставленого товару, що становить 73'000 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення також закріплені в ст.173-175 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 627, 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки, за яким одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.265 Господарського кодексу України).

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст.265 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 Цивільного кодексу України).

Як вже було встановлено судом, за умовами Додаткової угоди № 1 від 13.04.2021 до Договору відповідач мав поставити позивачу товар впродовж 60 календарних днів від дати здійснення позивачем попередньої оплати від вартості товару.

18.06.2021 позивач перерахував на рахунок відповідача попередню оплату у розмірі 50% від вартості товару, отже відповідач мав виконати взяті на себе зобов`язання з поставки товару позивачу у строк з 19.06.2021 до 17.08.2021 включно.

Проте відповідач здійснив поставку товару 28.09.2021, тобто з простроченням строку поставки товару на 41 календарний день (період прострочення з 18.08.2021 по 27.09.2021).

Факт поставки товару 28.09.2021 відповідачем не заперечується.

Таким чином, відповідач допустив порушення зобов`язань за Договором в частині своєчасної поставки товару.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 Кодексу. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 10.3. Договору передбачено, що у разі порушення строків поставки товару відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі 0,5% від суми не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення, а у разі продовження такого прострочення більше 10-ти календарних - штраф у розмірі 10% від суми не поставленого (недопоставленого) товару.

Оскільки суд має обов`язок встановити дійсну правову природу викладених у договорі санкцій, проаналізувавши пункт 10.3. Договору слід дійти висновку, що 0,5% від суми не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення є пенею, а не штрафом.

Суд також зазначає, що такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України, а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 ГК України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17).

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем пені та штрафу, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 149'650 грн та 10% штрафу у розмірі 73'000 грн підлягають задоволенню повністю.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, суд зазначає таке.

Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 258 ЦК України, встановлено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

В пункті 1 частини 2 вказаної статті передбачено, зокрема, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

11 березня 2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", відповідно до якої з урахуванням внесених до неї в подальшому змін, зокрема постановами Кабінету Міністрів України № 215 від 16 березня 2020 року та № 239 від 25 березня 2020 року, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року установлено карантин на усій території України з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року.

У подальшому дія карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року, безперервно продовжувалася. Постановою КМУ "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 09.12.2020 №1236 (зі змінами) дію карантину продовжено до 30 червня 2023 року.

Законом України № 540-ІХ від 30 березня 2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України був доповнений, зокрема пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Закон України № 540-ІХ від 30 березня 2020 року набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Отже, на час дії установленого на території України карантину строки, визначені статтями 257, 258 Цивільного кодексу України, були продовжені.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування статей 256, 257, пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (у редакції Закону України № 540-ІХ від 30 березня 2020 року) викладені у постановах від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20, від 25 серпня 2021 року у справі №914/1560/20, від 08 лютого 2022 року у справі № 918/964/20, від 31 травня 2021 року у справі № 926/1812/21.

Оскільки дію карантину встановлено з 12.03.2020, тобто до спливу строку, встановленого ст. 258 ЦК України для звернення з даним позов до суду, суд доходить висновку, що позивачем подано позов в межах відповідного строку, а тому заява відповідача про застосування позовної давності відхиляється судом.

Щодо тверджень відповідача про відсутність відповіді позивача на лист № 511 від 13.08.2021 та не надання інформації про конкретну дату поставки та остаточної оплати товару, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 14.14. Договору сторони підтверджують і надають електроні адреси вказані в розділі 15 Договору для отримання повідомлень/заявок в рамках цього Договору. Повідомлення/заявки, які відповідно до умов цього Договору, направляються засобами електронної пошти є дійсними, призводять до виникнення прав та обов`язків у сторін. Роздруковані паперові копії документів, зазначених в цьому пунктів, з доказами їх направлення через електронну пошту, можуть бути подані до суду в якості належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів і не можуть оскаржуватися сторонами.

Суд установив, що 13.08.2021 відповідачем () на електронну адресу позивача () направлено лист № 511, яким було повідомлено позивача, що обладнання виготовлено та готово до відвантаження. Відповідач також просив підтвердити готовність провести решту суми доплати в розмірі 365'000 грн на момент приїзду автотранспорту.

17.08.2021 позивачем () на електронну адресу відповідача () направлено відповідь на лист № 511, в якій позивач зазначив, що чекає на приїзд відповідача. Також просив за добу до 11:00 надати дані про машину та сканкопії відгрузочних документів.

Суд зазначає, що відсутність підтвердження позивачем надсилання паперової копії листа, що був надісланий 17.08.2021 засобами електронної пошти на електронну пошту відповідача, останньому та відсутність таких доказів у відповідача, не можуть бути підставою для відхилення судом цього доказу.

Враховуюче викладене, суд доходить висновку, що матеріали справи спростовують твердження відповідача про відсутність з боку позивача відповіді на лист № 511 від 13.08.2021 щодо готовності прийняти товар.

Щодо посилань відповідача про ненадання позивачем інформації про посаду, прізвище відповідальної особи вантажоодержувача задля належного заповнення ТТН для поставки товару за Договором, суд зазначає таке.

Підпунктом 3.4.1. п. 3.4. Договору передбачено, що разом з поставкою товару постачальник зобов`язаний надати покупцю оригінали документів, оформлених на державній мові та відповідно до вимог п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995: рахунок-фактура (оригінал), видаткова накладна на відпуск товару (оригінал), акт приймання-передачі товару (за згодою сторін).

Окрім того, п.п. б) п.п. 3.4.6. п. 3.4. Договору передбачено, що разом з поставкою товару постачальник зобов`язаний надати покупцю оригінали супровідних документів, зокрема товарно-транспортна накладна (оригінал) - за умови поставки автотранспортом, оформлена на державній мові відповідно до Наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (зі змінами і доповненнями).

Водночас відповідно до п. 3.5. Договору, якщо зазначені в п. 3.4. Договору документи складені з порушенням вимог для складання таких документів, постачальник зобов`язаний надати покупцю документи, зазначені в п. 3.4. Договору, приведені у відповідність, в строк 5 (п`ять) календарних днів з дати поставки.

Отже, навіть у разі неналежного оформлення документів, зазначених в п. 3.4. Договору, відповідач мав 5 (п`ять) календарних днів з дати поставки для приведення вказаних документів у відповідність до Наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363.

Отже, ненадання позивачем вказаної інформації не могло бути підставою для порушення відповідачем строків поставки товару за Договором.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними документально та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 232, 233, 236-238, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Укрвентсистеми" (вул. Московський проспект, 257, м. Харків, 61044, ) на користь Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (вул. Діагональна, 11, м.Запоріжжя, 69035, ) 149'650 грн пені, 73'000 грн штрафу та судовий збір у розмірі 3339,75 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України

Учасники справи:

Позивач - Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" (вул. Діагональна, 11, м. Запоріжжя, 69035, ).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Укрвентсистеми" (вул. Московський проспект, 257, м. Харків, 61044, ).

Повний текст рішення складено 18.09.2023.

Суддя І.В. Трофімов