ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2023м. ХарківСправа № 922/1177/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

секретар судового засідання Бублик С.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, код 09806443
до першого відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юдиси." 61118, м. Харків, вул. Тракторобудівників, 122-а, код 39043256 , другого відповідача: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_1
про стягнення 185 035,57 грн.
за участю представників:

позивача не з`явився

першого відповідача не з`явився

другого відповідача Шаповал К.А. (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

Хід справи

Акціонерне товариство "Таскомбанк" (надалі АТ "Таскомбанк", Банк) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальність "Юдиси" (надалі ТОВ "Юдиси") та фізичної особи ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 ) про солідарне стягнення заборгованості за заявою-договором №ID4986134 про приєднання до правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" в розмірі 260285,50грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі простроченому) - 149996,00грн; заборгованість по процентам (в тому числі простроченим) - 0,14грн; заборгованість по комісії (в тому числі простроченій) - 108962,65грн; сума пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості - 1326,71грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.09.2022 відкрито провадження у справі №922/1177/22 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

19.09.2022 до господарського суду першої інстанції від відповідача-2, ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтоване тим, що Господарським судом Харківської області вже розглядався аналогічний позов між тими самими сторонами, про той же предмет та з тих самих підстав, що підтверджується рішенням Господарським судом Харківської області від 18.12.20219 у справі №922/3314/19, яким було відмовлено у задоволенні позовних вимог Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором, та яке (рішення) залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.03.2020 у цій справі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.11.2022 у справі №922/1177/22 задоволено вищевказане клопотання відповідача-2, ОСОБА_1 та закрито провадження у справі №922/1177/22 за позовом АТ "Таскомбанк" до ТОВ "Юдиси" та фізичної особи ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Не погодившись з постановленою ухвалою, АТ "Таскомбанк" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 08.11.2022 у справі №922/1177/22 і направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 26.01.2023 задоволено апеляційну скаргу АТ "Таскомбанк", скасовано ухвалу Господарського суду Харківської області від 08.11.2022 у справі №922/1177/22 та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2023, для розгляду справи було визначено суддю Прохорова С.А.

Ухвалою суду від 28.04.2023 було прийнято справу №922/1177/22 до провадження. Призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 26.07.2023 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Суть спору та позиції сторін.

Предметом позову у даній справі є вимога Акціонерного товариства "Таскомбанк" (кредитодавець, Банк) про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальність "Юдиси" (позичальник) та фізичної особи ОСОБА_1 (поручитель) заборгованості за заявою-договором №ID4986134 про приєднання до правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" в загальному розмірі 260285,50грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі простроченому) - 149996,00грн; заборгованість по процентам (в тому числі простроченим) - 0,14грн; заборгованість по комісії (в тому числі простроченій) - 108962,65грн; сума пені - 1326,71грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Банк посилається на те, що 31.07.2018 між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "Юдиси" було укладено заяву-договір № ID4986134 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") (надалі - кредитний договір). За умовами кредитного договору Банк надав позичальнику кредит у сумі 200000,00грн з терміном повернення кредиту не пізніше 31.07.2020, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредитні кошти зі сплатою процентів за користування кредитом, а також інших платежів відповідно до умов цього договору.

Крім того, 31.07.2018 між АТ "Таскомбанк" та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №НІ 5805, за умовами якого поручитель ОСОБА_1 зобов`язалась відповідати перед кредитором на засадах солідарного боржника за виконання в повному обсязі ТОВ "Юдиси" зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі заяви-договору про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" № ID4986134 від 31.07.2018. Як зазначає позивач, кошти відповідачем-1 було отримано у передбачений кредитним договором спосіб - шляхом перерахування на відповідний рахунок, зазначений в п. 1.2. кредитного договору та заяві від 31.08.2018, що підтверджується відповідною банківською випискою, а отже, позивач, як кредитодавець, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі.

Однак, умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернуті. У зв`язку з цим станом на 17.03.2022 заборгованість позичальника за кредитним договором №Ю4986134 від 31.07.2018, становить 260285,50грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (у тому числі простроченому) - 149996,00грн; заборгованість по процентам (у тому числі простроченим) - 0,14грн; заборгованість по комісії (у тому числі простроченій) - 108962,65грн; сума пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості - 1326,71грн, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору та банківською випискою.

Підпис керівника ТОВ "Юдиси" при укладанні заяви-договору № ID4986134 від 31.07.2018 підтверджується роздруківкою електронного протоколу, сформованого на сайті http//czo.gov.ua/ щодо підписання заяви-договору ID4986134 від 31.07.2018 року директором ТОВ «Юдиси» ОСОБА_1 .

Підпис фізичної особи ОСОБА_1 при укладанні договору поруки №НІ 5805 від 31.07.2023 року підтверджується роздруківкою електронного протоколу, сформованого на сайті http//czo.gov.ua/ щодо підписання договору поруки №НІ 5805 від 31.07.2018 року ОСОБА_1 .

Позивач вказує, що обов`язок з повернення позичальником та/або поручителем всієї суми отриманих за кредитним договором є таким, що настав. Тобто позивач стверджує, що починаючи з 31.07.2020 ТОВ "Юдиси" та ОСОБА_1 мали обов`язок, незалежно від пред`явлення вимоги, повернути всю заборгованість за кредитним договором, у зв`язку зі спливом строку кредитування та закінчення такого строку.

Відповідачем-2, ОСОБА_1 , суду надано додаткові пояснення у справі (вх. 11376 від 08.05.2023 року), в яких вона посилається на те, що вважає дану справу і справу №922/3314/19 тотожними, у зв`язку з чим просить суд закрити провадження відносно неї по даній справі, бо по справі №922/3314/19 вже було відмовлено АТ "Таскомбанк" в стягненні за заявою-договором ID4986134 від 31.07.2018.

Також ОСОБА_1 посилається на лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року, як на доказ існування форс-мажорних обставин щодо виконання умов заяви-договору ID4986134 від 31.07.2018 року та договору поруки №НІ 5805 від 31.07.2023 року через військову агресію Російської Федерації проти України та введення воєнного стану. Клопотанням (вх. 24657 від 12.09.2023 року) від ОСОБА_1 суду подано копію листа Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року.

Крім того, в судових засіданнях ОСОБА_1 заперечувала проти вимог банку щодо неї з тих підстав, що вона вже не є керівником ТОВ "ЮДИСИ".

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач-1 - ТОВ "Юдиси", не скористався. В судові засідання свого представника не направляв. Про розгляд справи Господарським судом Харківської області повідомлявся у встановленому порядку.

Проте ухвали суду, які направлялася на адресу 1-відповідача, відомості про яку містяться в ЄДРПОУ, повернуті без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "адресат відсутній".

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який триває на теперішній час.

Враховуючи приписи статті 3 Конституції України, зважаючи на наявність активних військових дій та загрози небезпеки на території України, у тому числі в м. Харкові та Харківській області, а також особливого (дистанційного) режиму роботи господарського суду, обмеження доступу та відвідування працівниками та суддями будівлі господарського суду з міркувань безпеки, та постійними повітряними тривогами, розгляд даної справи здійснений судом у межах розумного строку в розумінні положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та їх оцінка.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

31 липня 2018 мiж Акцiонерним товариством "ТАСКОМБАНК" тa ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЮДИСИ" (Позичальник/Боржник/Вiдповiдач-1) було укладено заяву-договiр №ID4986134 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») (надалі також - «Кредитний договір»), відповідно до умов якого, Банк надав Позичальнику кредит у сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок з терміном повернення кредиту не пізніше 31.07.2020 року, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит і сплатити проценти за користування Кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього Договору.

Цільове використання кредиту відповідно до п. 1.2. Кредитного договору - на поповнення оборотних коштів i здійснення поточних Платежів Позичальника, та на придбання основних засобів та інших інвестицій в бізнес.

Відповідно до Заяви-договору від 31.08.2018 р. про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів АТ «ТАСКОМБАНК», Клієнт (Відповідач) підтвердив свої обізнаність (ознайомленість) та проінформованість вiдносно запропонованих Банком умов надання зазначених банківських послуг (в т.ч. кредитних) та надав відповідну згоду, що засвідчив власним підписом 31.08.2018 р. - копія зазначеноi Заяви-договору міститься у додатку до даної позовної заяви.

Згідно з п.18.1.13 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» - при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до цих Правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клиент-банк «TAC24/БІЗНЕС», або у формі обміну паперовою/електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтверження через пароль, спрямований Банком через веріфікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Таким чином, ТОВ "ЮДИСИ", в особі Директора Шаповал Кристини Артурівни, 31.07.2018 р. скористався своїм правом та на підставі Закону України «Про електронні довірчі послуги» вчинив правочин, підписавши Заяву-договір №ID4986134 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») електронним цифровим підписом, ЩО підтверджується ??????? вiдповiдного електронного протоколу, сформованого на сайті https://czo.gov.ua/ та відображенням ЕЦП на самому Договорі (роздруківка надана в додатку до позовної заяви).

Крім того, 31 липня 2018 р. між АТ «ТАСКОМБАНК», та ОСОБА_1 був укладений Договір поруки № HI 5805, у відповідності до умов якого Поручитель Шаповал Кристина Артурiвна зобов`язалась відповідати перед Кредитором АТ «ТАСКОМБАНК» на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЮДИСИ" зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі Заяви-договору про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» №ID4986134 вiд 31 липня 2018 р., що укладений між кредитором "ТАСКОМБАНК" та боржником ТОВАРИСТВОМ 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮДИСИ», зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені в майбутньому.

Отже, Поручитель - ОСОБА_1 31.07.2018 р. також скористалась своїм правом та на підставі Закону України «Про електронні довірчі послуги» вчинила правочин, підписавши Договір поруки № HI 5805 електронним цифровим підписом, що підтверджується копією вiдповiдного електронного протоколу, сформованого на сайті https://czo.gov.ua/ та відображенням ЕЦП на самому Договорі (роздруківка надана до позовної заяви).

Дані обставини, відповідачами не були спростовані під час розгляду справи.

Також. з матеріалів справи вбачається, що грошові кошти Відповідачем-1 було отримано у передбачений Кредитним договором спосіб - шляхом перерахування на відповідний рахунок, зазначений в Кредитному договорі (п. 1.2) та Заяві від 31.08.2018 р., що підтверджується відповідною Випискою, отже Позивач, як Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі.

Разом із тим, як зазначає позивач та, що не було спростовано відповідачами, умови вищезазначеного Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті.

Як наслідок, станом на 17.03.2022 pоку заборгованість Позичальника за Кредитним договором №ID4986134 від 31 липня 2018 р., становить 260 285,50 гривень:

- заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. простроченому) - 149 996,00 грн.;

- заборгованість по процентам (в т.ч. простроченим) 0,14 грн.;

- заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) - 108 962,65 грн.;

- сума пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості - 1 326,71 грн.

Звертаючись з позовом у даній справі №922/1177/22, Банк обґрунтувує позовні вимоги, зокрема, фактом настання строку виконання відповідачами своїх зобов`язань за кредитним договором (кінцевий строк погашення кредиту - 31.07.2020), тобто за ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, відсутністю підстав для подальшого користування позичальником грошовими коштами після настання строку для його повернення та необхідністю повернення суми отриманого кредиту.

З матеріалів позовної заяви у справі вбачається, АТ "Таскомбанк" було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №ID4986134 від 31.07.2018, а також надано виписку по особовому рахунку клієнта ТОВ "Юдиси" (код ЄДРПО 39043256), з якої вбачається обставини перерахування грошових коштів, назва угоди, вбачається здійснення часткового погашення заборгованості згідно умов кредитного договору. Зазначена виписка відповідає формі виписки у відповідності до приписів Положення "Про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України", затвердженого постановою Правління Національного банку України №75 від 04.07.2018.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постановах від 19.02.2020 у справі №910/16143/18, від 24.01.2020 у справі №910/5949/19, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції та є підтвердженням виконаних операцій.

Факт виконання банком (фінансовою установою) свого зобов`язання щодо надання кредитних коштів може підтверджуватися меморіальним ордером, платіжними дорученнями та, як вже зазначалось, виписками з особового рахунку боржника (аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №916/2387/19).

У справі №342/180/17-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погодилася із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Також підписання відповідачем-1 при укладанні заяви-договору № ID4986134 від 31.07.2018 та при укладанні договору поруки №НІ 5805 від 31.07.2023 відповідачем-2 підтверджуються роздруківкою електронного протоколу, сформованого на сайті http//czo.gov.ua/ щодо підписання заяви-договору №ID4986134 від 31.07.2018 року директором ТОВ «Юдиси» Шаповал К.А. та роздруківкою електронного протоколу, сформованого на сайті http//czo.gov.ua/ щодо підписання договору поруки №НІ 5805 від 31.07.2018 року ОСОБА_1 , відповідно.

Отже позивачем надано суду належні та допустимі докази в достатньому обсязі для визнання позовних вимог обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Цільове використання кредиту відповідно до п. 1.2. заяви-договору ID4986134 від 31.07.2018 року на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Позичальника, та на придбання основних засобів та інших інвестицій в бізнес.

Згідно з п.18.1.13 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» - при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до цих Правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клиент-банк «TAC24/БІЗНЕС», або у формі обміну паперовою/електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтверження через пароль, спрямований Банком через веріфікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України (тут і далі - ЦК України)).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 Господарського кодексу України (далі ГК України)).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Цивільний кодекс України передбачає спеціальні способи, які забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань боржником, які є видами забезпечення виконання зобов`язання.

Таке забезпечувальне зобов`язання має акцесорний, додатковий до основного зобов`язання характер і не може існувати саме по собі.

Одним із видів акцесорного зобов`язання є порука.

Відповідно до частин першої та третьої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Згідно з частиною першою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову.

У цьому випадку позов заявлено позивачем до боржника та поручителів, вимоги до вказаних осіб є однорідними, нерозривно пов`язаними між собою, оскільки обсяг відповідальності поручителів відповідно до договорів поруки збігається з обсягом відповідальності боржника.

Відповідно до частини першої статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Наслідки солідарного обов`язку боржників передбачені статтею 543 ЦК України, основним з яких є зазначений у частині першій цієї статті, а саме - у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред`явити боржникові вимогу у повному обсязі. До пред`явлення вимоги одним із солідарних кредиторів боржник має право виконати свій обов`язок будь-кому із них на свій розсуд.

Твердження відповідача-2, ОСОБА_1 , щодо тотожності даної справи і справи №922/3314/19, у зв`язку з чим просить суд закрити провадження відносно неї по даній справі, бо по справі №922/3314/19 вже було відмовлено АТ "Таскомбанк" в стягненні за заявою-договором ID4986134 від 31.07.2018, - спростовуються висновками Постанови Східного апеляційного господарського суду від 26.01.2023 по даній справі.

Щодо посилання відповідача-2 про наявність форс мажорних через військову агресію Російської Федерації проти України та введення воєнного стану, суд зазначає наступне.

У питанні належного підтвердження обставин непереборної сили варто звернути увагу на постанову Верховного Суду у справі № 910/9258/20 від 01.06.2022р., відповідно до якої: «засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на ТПП України та уповноважені нею регіональні ТПП; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ні обставини були Форс-мажорними саме для конкретного випадку виконання зобов`язання: доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору».

Стаття 617 Цивільного кодексу України звільняє від відповідальності за порушення в 'язань, якщо воно стало саме наслідком форс-мажору.

Але, сама по собі війна з не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Спір між сторонами виник у зв`язку з невиконанням у встановлені строки відповідачем своїх обов`язків по договору щодо оплати, строк виконання яких настав 13.01.2021, тобто до моменту виникнення форс-мажорних обставин на які вказує останній.

Обставини які вказані відповідачем-2 не вказують на той факт, що відповідач-2 втратив контроль над управлінням своїх банківських рахунків, а також, що на момент вторгнення і до моменту подання позову, банк в якому знаходиться рахунки відповідача не мав і не має можливість здійснювати платежі.

Відповідачем не надано доказів відсутності коштів на його рахунках для сплати боргу, як станом на день прострочення виконання зобов`язання так і на дату подання позову, і що відсутність коштів знаходиться в причинному зв`язку з війною.

Позовні вимоги банку заявлені до другого відповідача саме як до поручителя за кредитним договором, а не як до керівника ТОВ "ЮДИСИ".

Інших заперечень проти позовних вимог з належними та допустимими доказами від відповідачів суду не надано.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідачі в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростували, відзивів на позов не надали, суд перевіривши розрахунок наданий позивачем, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Також суд має вирішити питання розподілу та стягнення судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідачів .

Інших витрат заявлено не було.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 5, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 185, 191, 192, ст. ст. 236-239 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юдиси" (61118, м. Харків, пр. Тракторобудівників, 122-а, кв. 10, ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ):

- 149 996,00 грн. 44 коп. заборгованості;

- 0,14 грн. процентів;

- 108 962,14 грн. комісії;

- 1 326,71 грн. пені;

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юдиси" (61118, м. Харків, пр. Тракторобудівників, 122-а, кв. 10, ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) 3 904,28 грн. судового збору.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Учасники справи:

Позивач - Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ).

Відповідач-1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Юдиси" (61118, м. Харків, пр. Тракторобудівників, 122-а, кв. 10, ).

Відповідач-2 - фізична особа ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено "20" вересня 2023 р.

Суддя С.А. Прохоров