ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" вересня 2023 р. м. Вінниця Cправа № 902/1080/23

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.,

при секретарі Сичук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, вул. Віктора Чміленка, 41, м. Кропивницький, 25006, код - 40108709

до: Фізичної особи-підприємця Трача Олега Володимировича, АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1

про розірвання договору та стягнення 23 793,60 грн

за участю представників:

позивача: Тарасенко Ярослав Ігорович

відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

15.08.2023 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (№ 383/17-2023 від 10.08.2023 року) (вх.канц. № 1084/23 від 15.08.2023 року) Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області до Фізичної особи-підприємця Трача Олега Володимировича про:

- розірвання договору № 316-23 від 09.05.2023 року укладеного між Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області та Фізичною особою-підприємцем Трачем Олегом Володимировичем;

- стягнення з Фізичної особи-підприємця Трача Олега Володимировича на користь Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області 23 793,60 грн штрафу за непоставлений товар.

Ухвалою суду від 21.08.2023 року відкрито провадження у справі № 902/1080/23 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14.09.2023 року.

29.08.2023 року до суду від представника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Тарасенко Я.І. надійшла заява (№ 01-34/7964/23 від 29.08.2023 року) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 31.08.2023 року судом забезпечено участь представника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Тарасенко Ярослава Ігоровича у судовому засіданні по справі № 902/1080/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконферекнцзв`язку ЄСІТС.

07.09.2023 року до суду від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення (б/н від 07.09.2023 року) (вх.канц. № 01-34/8318/23).

12.09.2023 року від представника позивача надійшли заперечення (б/н від 12.09.2023 року) (вх.канц. № 01-34/8495/23).

У судовому засіданні 14.09.2023 року прийняв участь представник позивача. Представник відповідача правом участі в судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Щодо обізнаності відповідача про судове засідання, суд зазначає наступне.

Згідно інформації отриманої з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, адресована відповідачу ухвала значиться, що 30.08.2023 року "відправлення вручено особисто".

Суд зазначає про те, що будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 42 ГПК України, зокрема, стосовно виявлення поваги до суду та до інших учасників судового процесу; сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Отож, судом вжито достатніх та можливих заходів для належного сповіщення відповідача.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&ес рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача.

Стислий виклад процесуальних позицій сторін.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає про укладення між Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області та Фізичною особою-підприємцем Трачем Олегом Володимировичем договору № 316-23 від 09.05.2023 року.

Відповідачем належним чином не виконано вимоги договору № 316-23 від 09.05.2023 року. Враховуючи викладене позивач звернувся з позовом до суду про розірвання договору № 316-23 від 09.05.2023 року та стягнення з Фізичної особи-підприємця Трача Олега Володимировича 23 793,60 грн штрафу за непоставлений товар.

У додаткових письмових поясненнях відповідач зазначає, на те, що 22.05.2023 року позивач був повідомлений листом про неможливість поставки товару.

Також до листа додано додаткову угоду про розірвання договору.

Відповідач зазначає, що на момент укладення договору між сторонами товар був в наявності у закордонного постачальника та в зв`язку з продовження бойових дій на території України закордонний постачальник відмовився поставляти товар в Україну через загрозу його знищення, тому поставка товару стала неможливою.

Враховуючи вищезазначене, відповідач просить розірвати договір за взаємною згодою сторін (т. 1, а.с.72-74).

У поданих до суду запереченнях позивач підтримує заявлені позовні вимоги та стверджує, що на підтвердження обставин непереборної сили відповідачем не надано жодних документів.

При цьому, позивач зазначає, що у запропонованому відповідачем примірнику договору зазначається про те, що сторони не мають претензій один до одного пов`язаних з виконанням договору, що прямо суперечить обставинам справи.

Відповідно до вимог Розділу 8 Договору "Відповідальність сторін" у разі невиконання зобов`язання при закупівлі товарів за бюджетні кошти Постачальник сплачує Замовнику штраф у розмірі 20 відсотків від вартості недопоставленого товару.

Враховуючи викладене штраф відповідача за неналежне виконання умов договору становить 23 793,60 грн.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області 11.04.2023 року розпочато проведення відкритих торгів з особливостями де предметом закупівлі є запасні частини для службових автомобілів (товар), національний класифікатор України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" для товару, як предмета закупівлі за державні кошти, установлений код за ДК 021:2015: 343 10000-3 "Двигуни та їх частини" (т. 1, а.с. 40-44).

Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області виставлено Оголошення про проведення відкритих торгів UA-2023-04-11-011114-а (т. 1, а.с. 45).

26.04.2023 року відповідно до тендерної документації Фізична особа-підприємець Трач Олег Володимирович погодився з умовами виконання договору (т. 1, а.с.50).

09.05.2023 року між Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області (Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Трачем Олегом Володимировичем (Постачальник) укладено договір № 316-23 (т. 1, а.с. 13-18).

Відповідно п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити у власність Замовника запасні частини для службових автомобілів (товар) згідно Специфікації (Додаток 1 до Договору), а Замовник зобов`язується прийняти товар у Постачальника та оплатити його вартість на умовах Договору. Згідно з національним класифікатором України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" для товару, як предмета закупівлі за державні кошти, установлений код за ДК 021:2015: 34310000-3 "Двигуни та їх частини".

Повне найменування (номенклатура, асортимент, комплектація), одиниці виміру, загальна кількість та ціна (вартість) товару визначаються у Специфікації (п. 1.2 Договору).

Обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від потреб Замовника та реального фінансування видатків на 2023 рік (п. 1.4 Договору).

Згідно п. 3.1 загальна Договору становить 430 362,00 грн. Вартість товару включає в себе всі податки, збори, транспортні витрати на доставку товару за адресою Замовника.

Бюджетні зобов`язання за цим Договором виникають в залежності від реального бюджетного фінансування на 2023 рік і становлять 430 362,00 грн (п. 3.2 Договору).

Оплата належним чином поставленого та прийнятого товару здійснюється Замовником протягом 15 робочих днів з дати підписання відповідної видаткової накладної на Товар уповноваженими представниками сторін шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок Постачальника (п. 4.1 Договору).

Поставка товару здійснюється транспортом та коштом Постачальника партіями, в асортименті та в кількості відповідно до заявок на поставку товарів (заявка), наданих Замовником (Додаток №2 до Договору) протягом 10 днів з дня отримання таких заявок. Строк поставки товару: протягом 2023 року згідно заявок Замовника, але не пізніше 31.12.2023 року (п. 5.1 Договору).

Місце поставки - 25006, Україна, Кіровоградська область, м.Кропивницький, за адресою Замовника згідно заявки (Додаток 2 до договору) (п. 5.3 Договору).

Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар та приймати поставлений товар згідно з Додатком №1 до Договору та видатковою накладною (п. 7.1.1 - 7.1.2 Договору).

Згідно п. 7.3 Договору Постачальник зобов`язаний зокрема: забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим Договором; забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, установленим розділом 2 цього Договору.

У разі невиконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти Постачальник сплачує Замовнику штраф у розмірі 20 відсотків від вартості непоставленого товару (п. 8.3 Договору).

За змістом п. 9.2 Договору сторонами погоджено, якщо сторона, що не може виконувати зобов`язання за даним Договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 3 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі.

Договір набирає чинності та вступає в дію з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2023 року, а в частині розрахунків - до повного його виконання Сторонами (п. 11.1 Договору).

Також, до укладеного договору сторонами підписано Додаток № 1 "Специфікацію" за змістом якої сторонами погоджено найменування, кількість та загальну вартість товару (т. 1, а.с. 19-22).

18.05.2023 року позивачем на виконання умов укладеного договору оформлено Заявку на поставку товару на загальну суму 118 968,00 грн (т. 1, а.с. 24-26).

Зазначену заявку, на підставі п. 5.2 Договору надіслано на електронну адресу відповідача (Постачальника) - ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією листа електронної відправки (т. 1 а.с. 30).

22.05.2023 року від відповідача надійшов лист № 79 про неможливість поставки товару посилаючись на розділ 9 Договору. Додатком до листа додано текст Додаткової угоди № 1 щодо розірвання договору № 316-23 від 09.05.2023 року, в зв`язку з настанням форс-мажорних обставин (т. 1, а.с. 31-34).

31.05.2023 року позивачем на адресу відповідача надіслано лист № 1151/05/31-2023, в якому поінформовано, що продовження військової агресії зі сторони російської федерації не вважається непереборною силою, оскільки на момент укладання договору війна тривала уже більше року (т. 1, а.с.34-36).

21.06.2023 року відповідачем листом № 1288/05/31-2023 надано відповідь, щодо необхідності розірвання договору № 316-23 від 09.05.2023 року укладеного між ГУНП в Кіровоградській області та ФОП Трачем Олегом Володимировичем (т. 1, а.с. 37-39)

19.07.2023 року позивачем на адресу відповідача направлено лист № 1575/05/31-2023 з вимогою сплати штрафу в сумі 23 793,60, в зв`язку з непоставкою товару на суму 118 968,00 грн (т. 1, а.с. 54).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.05.2023 року позивачем на виконання умов укладеного договору оформлено Заявку на поставку товару на загальну суму 118 968,00 грн (т. 1, а.с. 24-26).

Зазначену заявку, згідно п. 5.2 Договору надіслано на електронну адресу відповідача (Постачальника) - ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією листа електронної відправки (т. 1 а.с. 30).

Сторонами узгоджено, що поставка товару здійснюється транспортом та коштом Постачальника відповідно до заявок на поставку товарів (заявка), наданих Замовником (Додаток №2 до Договору) протягом 10 днів з дня отримання таких заявок.

Згідно п. 7.3 Договору Постачальник зобов`язаний зокрема: забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим Договором; забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, установленим розділом 2 цього Договору.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин поставки замовленого товару згідно направленої позивачем заявки від 18.05.2023 року.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону № 851-IV оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

З наведених норм права вбачається, що процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 ГПК України).

Отже, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу.

Наведений висновок є усталеним у судовій практиці (наприклад, його наведено у постановах Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20, від 15 липня 2022 року у справі № 914/1003/21).

Поняття електронного доказу є ширшим за поняття електронного документа. Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, в тому числі електронний підпис. Натомість електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до статті 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами.

При цьому слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у статті 96 ГПК України, у подібних правовідносинах.

Якщо з урахуванням конкретних обставин справи суд дійде висновку про те, що відповідне листування дає змогу встановити його учасників та може підтверджувати ті чи інші доводи сторін, наприклад, щодо наявності між ними відповідних відносин, ведення певних перемовин тощо, суд може прийняти таке листування як доказ і в такому разі надати йому оцінку сукупно з іншими доказами у справі (Постанова ВП ВС від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21).

Судом встановлено направлення заяви на узгоджену сторонами електронну адресу відповідача, не заперечення факту її отримання та доведення даних обставин засвідченою копією електронного доказу, сформованого у виді роздруківки електронного листування.

Отже, суд вважає доведеними обставини отримання заяви відповідачем та виникнення зобов`язання з поставки товару.

У разі невиконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти Постачальник сплачує Замовнику штраф у розмірі 20 відсотків від вартості непоставленого товару (п. 8.3 Договору).

Тобто, сторонами погоджено розмір, підстави та строк нарахування штрафу за непоставку товару.

У відповідності до п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно до ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення 23 793,60 грн штрафу, який розраховано із вартості замовленого 18.05.2023 року товару.

Щодо вимоги про розірвання договору № 316-23 від 09.05.2023 року суд зазначає наступне.

Істотними умовами договору поставки є предмет, ціна, строк поставки товару та строк дії договору.

За змістом ст. 266 ГК України, предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч.ч.1-4 ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що намір змінити або розірвати договір може бути реалізований за погодженням з іншою стороною. У випадках коли сторони не досягли домовленості щодо зміни або розірвання договору, а одностороння зміна/розірвання договору не допускається, заінтересована сторона має право звернутися до суду із відповідним позовом.

Слід зазначити, що навіть недотримання стороною зазначеного порядку при наявності встановлених законом або договором матеріально-правових підстав для розірвання договору не може бути підставою для відмови у захисті судом порушеного цивільного права, оскільки інше суперечило б приписам статті 124 Конституції України.

Частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до правової позиції, що викладена в постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-75цс13 істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).

Тобто, йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами прийнято до виконання зобов`язання за Договором № 316-23 від 09.05.2023 року. Так, позивачем належним чином виконано свої договірні зобов`язання, а саме 18.05.2023 року оформлено Заявку на поставку товару на загальну суму 118 968,00 грн (т. 1 а.с. 24-26).

Таким чином, строк поставки товару, з урахуванням змісту п. 5.1. Договору спливав 29.05.2023 року (враховуючи, що 28.05.2023 року було вихідним днем).

Однак, порушив строк виконання зобов`язання з поставки товару, термін прострочення на момент винесення судового рішення перевищує три місяці.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про істотне порушення відповідачем умов укладеного з позивачем Договору № 316-23 від 09.05.2023 року.

Крім того, відповідачем не наведено у направлених листах конкретних строків поставки товару.

Зважаючи на наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині розірвання Договору № 316-23 від 09.05.2023 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відносно посилань представника відповідача на воєнний стан, як загальновідому підставу виникнення форс-мажорних обставин, а також вплив даних обставин на дії контрагента, суд зазначає наступне.

22.05.2023 року від відповідача надійшов лист № 79 про неможливість поставки товару посилаючись на розділ 9 Договору. Додатком до листа додано текст Додаткової угоди № 1 щодо розірвання договору № 316-23 від 09.05.2023 року, в зв`язку з настанням форс-мажорних обставин (т. 1, а.с. 31-34).

Однак, у Постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 906/540/22 викладено наступні висновки:

- Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили);

- вказаний лист Торгово-промислової палати України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні;

- лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 912/750/22 викладено висновок про те, що лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

Отже, без доведення відповідачем прямого причинно-наслідкового зв`язку між певними обставинами та неможливістю виконання зобов`язань не є підставою для звільнення сплати штрафних санкцій та інших мір цивільно-правової відповідальності.

Суд констатує, що укладення Договору № 316-23 відбулося 09.05.2023 року, тобто у період дії воєнного стану в Україні.

Крім того, в силу приписів ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, посилання відповідача на затримку поставки товару зі сторони контрагента не відповідають вимогам законодавства та не є підставою для відмови у стягнення штрафу за порушення строків поставки товару.

Отже, судом відхиляються відповідні заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог.

На основі наведеного вище, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору слід віднести на відповідача повністю, відповідно до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати Договір № 316-23 від 09.05.2023 року, укладений між Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області (вул. Віктора Чміленка, 41, м. Кропивницький, 25006, код - 40108709) та Фізичною особою-підприємцем Трачем Олегом Володимировичем ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ).

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Трача Олега Володимировича ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) на користь Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (вул. Віктора Чміленка, 41, м. Кропивницький, 25006, код - 40108709) 23 793,60 грн - штрафу та 5 368,00 грн - судових витрат зі сплати судового збору.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Копію судового рішення направити сторонам на офіційні електронні адреси, за їх відсутності - рекомендованим листом з повідомлення про вручення поштового відправлення, та засобами електронного зв`язку: позивачу - , представнику позивача Тарасенку Я.І. - ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачу - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 18 вересня 2023 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Віктора Чміленка, 41, м. Кропивницький, 25006)

3 - відповідачу (вул. Степана Тимошенка, 62, м. Вінниця, 21011)