ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

20.09.2023м. ХарківСправа № 922/3991/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши матеріали заяви

заявникаАкціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК"
до боржникаФізичної особи-підприємця Сапліної Ірини Володимирівни
про про видачу судового наказу про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до Господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ФОП Сапліної І.В. заборгованості за кредитним договором від 03.02.2022 №б/н у розмірі 62.158,96 грн, з яких: 50.000,00 грн - заборгованість за кредитом; 12.158,96 грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

Вищевказана заява подана з порушенням вимог статті 150 ГПК України. А саме: до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (пункт 4 частини третьої статті 150 ГПК України).

Суд звертає увагу заявника на положення частини другої статті 12 ГПК України, відповідно до яких наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, заявник повинен, в тому числі, подати документи, що свідчать про безспірність його вимог.

Наведене зумовлено тим, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу суд не розглядає справу по суті, не встановлює обставин справи та не здійснює оцінку доказів щодо їх змагальності та достовірності, адже наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та боржником ФОП Сапліною І.В. був укладений кредитний договір шляхом підписання Заяви про приєднання до умов та правил надання послуги "КУБ" від 03.02.2022. На виконання умов укладеного договору АТ КБ "ПРИВАТБАНК" було перераховано на поточний рахунок боржника кредитні кошти в сумі 50.000,00 грн. Строк кредиту - 12 місяців з дати видачі кредитних коштів.

В подальшому, 23.06.2022 боржником було подано заяву-анкету про зміну умов договору, за якою просив продовжити строк кредиту на 8 місяців, а також погодити графік реструктуризації заборгованостей.

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" вказує, що заява-анкета була погоджена банком про що складено Пропозицію про зміну істотних умов кредитування за договором, згідно якої пропонувалось встановити, що сума заборгованості позичальника за неповернутими кредитними коштами становить 50.000,00 грн та за відсотками 3.200,00 грн. Кінцевий термін повернення кредиту встановлюється 03.10.2023, погашення заборгованості здійснюється позичальником відповідно до графіку наведеного в п. 4 пропозиції про зміну істотних умов кредитування, а усі інші умови Кредитного договору залишаються чинними. Також заявник стверджує, що така пропозиція була підписана електронним підписом боржника.

Банк стверджує, що позичальником ФОП Сапліною І.В. в порушення відповідних умов кредитного договору від 03.02.2022 №б/н та приписів законодавства не повернуто кредитні кошти та не сплачено в повному обсязі проценти у вигляді щомісячної комісії, відтак, в силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Разом із тим суд зазначає, що підпунктом "а" пункту 3.2.2.6.2. Умов та правил надання послуги "КУБ" передбачено право банку при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань на власний розсуд змінити умови видачі та надання кредиту - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі шляхом надіслання повідомлення.

Натомість, матеріали поданої заяви не містять доказів настання строку виконання обов`язку щодо дострокового повернення кредиту боржником. Тобто заявником заявлено вимоги, зокрема, про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 50.000,00 грн, строк погашення за якою в повному обсязі ще не настав, оскільки кінцевий термін повернення кредиту був встановлений 03.10.2023.

Також, заявник просить стягнути з боржника заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії в розмірі 12.158,96 грн. Разом із тим, суд зазначає, що відсотки за своєю правовою природою хоча й виникають з договору, однак не є основною грошовою заборгованістю за договором, а є відповідно нарахуваннями за користування кредитними коштами та видом санкції у разі неналежного виконання зобов`язання.

Також серед наведених в статті 150 ГПК України вимог до оформлення заяви про видачу судового наказу не передбачено надання розрахунку вимог і мається на увазі, що про заборгованість безпосередньо має бути зазначено в договорі.

Відтак, заявлені вимоги про стягнення суми заборгованість за відсотками за користування кредитом не відповідають вимогам статті 148 ГПК України. Заявлена до стягнення заборгованість є частиною заборгованості за договором та містить додаткові нарахування, що потребує здійснення розрахунку і перевірки його обґрунтованості як щодо самої заявленої до стягнення частини заборгованості, так і проведеного нарахування на таку заборгованість, що в межах наказного провадження не передбачено з огляду на положення частини першої статті 148 ГПК України та пункту 7 частини першої статті 155 ГПК України.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд встановив, що заявником порушено пункт 4 частини третьої статті 150 ГПК України, зокрема, не додано документів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (вимога про дострокове повернення кредитних коштів). А отже, з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, оскільки строк виконання на повернення кредиту не настав.

Відповідно до ч.3 чт. 152 ГПК України передбачено, що у разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

При цьому, вимога щодо стягнення заборгованості за відсотками не є безспірною, для встановлення об`єктивності та правильності нарахування вказаних сум суд має перевірити їх розрахунок, що в межах наказного провадження є неможливим. При цьому, заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий.

Наведені вище обставини згідно з пунктами 1, 8 частини першої, частини третьої статті 152 ГПК України є підставами для відмови заявнику у видачі судового наказу.

У відповідності до частини другої статті 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає достатніх правових підстав для видачі судового наказу про стягнення з ФОП Сапліної І.В. заборгованості за кредитним договором від 03.02.2022 №б/н у розмірі 62.158,96 грн.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відповідно до частини першої статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 91, 147, 150, 152, 153, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Сапліної Ірини Володимирівни заборгованості за кредитним договором від 03.02.2022 №б/н у розмірі 62.158,96 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Ухвалу підписано 20.09.2023 року.

СуддяДобреля Н.С.