ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1049/23

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., за участю секретаря судового засідання Налапко Ю.І., розглянув за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОБОЛОНЬ ІНВЕСТ ПЛЮС "

до Державного підприємства "Чайка"

про стягнення 5 128 830, 22 грн

за участю представників сторін:

від позивача Вавдійчук Б.П. (адвокат, ордер серії АА № 0028898 від 02.05.2023);

від відповідача Серпутько Г.М. (адвокат, довіреність №06/06 від 06.06.2023);

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАГРОПАРТНЕРС" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства "Чайка" (далі - відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 5 128 830, 22 грн.

Позовні вимоги, з посиланням на ст. 525, 526, 610, 625, 655, 689, 692, 712 Цивільного кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання за договором поставки № 1/12-21 від 20.12.2021, в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

2. Стислий виклад позицій відповідача

Відповідач заперечує проти задоволення позову та зокрема зазначає, що відповідач заснований на державні формі власності та перебуває в управлінні Державного управління справами, а тому договір на поставку товару понад 2 000 000, 00 грн мав бути погоджений з органом управління майном, у зв`язку з чим в керівника підприємства були відсутні повноваження підписувати такий договір, також позивачем не виконано вимоги п.3.2. договору, а саме не передано повного пакету документів разом із товаром, посилається на те, що останнім поставлено товар, який сторонами погоджено в специфікації, а не в договорі. Крім цього зазначає, що видаткові накладні є неналежними доказами поставки товару, оскільки їх реєстрація зупинена податковими органами та на них міститься лише підпис отримувача, що не дає змоги ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, також вказує, що акт звірки є тільки технічним документом та не підтверджує заборгованості відповідача перед позивачем.

3. Процесуальні дії в справі

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 02.05.2023.

01.05.2023 від відповідача надійшло клопотання про продовження строку для подання відзиву на позов.

02.05.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган кепітал" (надалі ТОВ "ФК "Морган кепітал") надійшла заява про процесуальне правонаступництво, в якій останнє просить залучити його до участі в справі та замінити позивача - ТОВ "УКРАГРОПАРТНЕРС" на ТОВ "ФК "Морган кепітал". В обґрунтування заяви посилається на те, що 01.05.2023 між ТОВ "УКРАГРОПАРТНЕРС" та ТОВ "ФК "Морган кепітал" укладено договір факторингу № 17-Ф, відповідно до умов якого ТОВ "УКРАГРОПАРТНЕРС" відступило ТОВ "ФК "Морган кепітал" право вимоги до ДП "Чайка" за договором поставки № 1/12-21 від 20.12.2021.

У підготовче засідання 02.05.2023 сторони не з`явились.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.05.2023 продовжено відповідачу строк для подання відзиву до 15.05.2022 включно та відкладено підготовче засідання на 30.05.2023.

04.05.2023 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

04.05.2023 від ТОВ "ФК "Морган кепітал" на виконання вимог ухвали суду надійшло клопотання про приєднання доказів до справи.

05.05.2023 від відповідача надійшло клопотання про продовження строку для подання відзиву на позов.

30.05.2023 від ТОВ "ФК "Морган кепітал" надійшло клопотання про приєднання доказів до справи.

У підготовче засідання 30.05.2023 сторони не з`явились.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.05.2023 замінено позивача ТОВ "УКРАГРОПАРТНЕРС" його правонаступником ТОВ "ФК "Морган кепітал" (надалі - позивач), продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, продовжено відповідачу строк для подання відзиву до 09.06.2023 включно та відкладено підготовче засідання на 13.06.2023.

12.06.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

12.06.2023 від відповідача надійшли заперечення на клопотання позивача про приєднання доказів до матеріалів справи.

13.06.2023 від позивача надійшли пояснення щодо заперечення на клопотання про приєднання доказів.

У підготовче засідання 13.06.2023 з`явився представник позивача, представник відповідача в засідання не з`явився. В засіданні суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання позивача про долучення доказів та приєднав надані позивачем документи до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.06.2023 відкладено підготовче засідання на 25.07.2023, встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив до 26.06.2023 та встановлено відповідачу строк для подання заперечень до 14.07.2023.

22.06.2023 від відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

30.06.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив.

06.07.2023 від позивача надійшли додаткові пояснення.

Враховуючи, що судом під час підготовчого провадження та, зокрема, в підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.08.2023.

02.08.2023 від відповідача надійшли письмові пояснення.

Судове засідання 03.08.2023 не відбулось у зв`язку відсутністю електропостачання в приміщені Господарського суду Київської області. Судове засідання призначено на 08.08.2023.

07.08.2023 від позивача надійшли заперечення на пояснення відповідача.

08.08.2023 від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких останній зазначає, що змінив назву з ТОВ "ФК "Морган кепітал" на ТОВ "ФК "ОБОЛОНЬ ІНВЕСТ ПЛЮС".

У судове засідання 08.08.2023 з`явились сторони. Суд протокольними ухвалами долучив подані позивачем заперечення на пояснення відповідача, додаткові пояснення до матеріалів справи та відклав судове засідання на 17.08.2023.

Представник позивача в судовому засіданні 17.08.2023 надав пояснення по суті позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.08.2023 надав пояснення по суті заперечень на позов.

У судовому засіданні 17.08.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

20.12.2021 між ТОВ "УКРАГРОПАРТНЕРС» (надалі - постачальник) та відповідачем (надалі покупець) укладено договір поставки № 1/12-21, відповідно до п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю дробину пивну (вологу) (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та здійснити його оплату на умовах, визначених цим договором.

Згідно із п.1.2. договору асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю товару, загальна кількість та вартість товару, що підлягає поставці за цим договором, а також базис поставки зазначаються в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору, складаються в письмовій формі, підписуються та скріплюються печатками сторін, та підтверджуються товарною (товарно-транспортною) або видатковою накладною підписаною обома сторонами.

Відповідно до п.2.1. договору загальна ціна договору складається із вартостей всіх поставлених партій за період дії договору і становить орієнтовно 7 000 000, 00 грн.

Ціна за одиницю товару на дату підписання цього договору становить 1 900, 00 грн за тонну. Ціна товару за одиницю та загальна вартість товару за кожну партію поставки фіксується сторонами у специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору (п.2.2. договору).

У пункті 2.4. сторони погодили, що товар оплачується по факту поставки протягом 7-ми календарних днів.

Пунктом 2.5. договору встановлено, що умови поставки, умови оплати партії товару, місце поставки за цим договором вказується специфікаціями, які є невід`ємною частиною цього договору, складаються в письмовій формі, підписуються та скріплюються печатками сторін.

Згідно із п.2.6. договору оплата вартості партії товару проводиться покупцем шляхом перерахування безготівкових коштів на поточний рахунок постачальника.

Постачальник зобов`язується передати покупцю документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром, а саме: якісне посвідчення, специфікація, рахунок фактура, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна (п.3.2. договору).

Відповідно до п.3.6. договору датою поставки товару є дата отримання покупцем партії товару згідно видатковими накладними чи/або товарно-транспортними накладними, підписаними сторонами.

У пункті 5.5. договору сторони погодили, що у разі порушення постачальником порядку чи строків реєстрації податкових накладних або розрахунків коригувань до податкових накладних (надалі ПН/РК) в ЄРПН, в тому числі у випадку зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН або у випадку ухвалення фіскальним органом рішення про відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН та/або реєстрації ПН/РК, заповнених з порушенням порядку визначеного податковим законодавством, постачальник зобов`язаний, протягом 5 банківських днів з моменту отримання вимоги покупця, сплатити покупцю компенсацію податку на додану вартість, який повинен бути зазначений у таких ПН/РК (надалі - компенсація). Покупець має право притримати оплату за товар у розмірі суми компенсації, зобов`язання сплатити яку виникло у постачальника. Таке притримання не вважається порушенням умов договору.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2022, а в частині взаєморозрахунків сторін за даним договором до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.8.1. договору).

20.12.2021 сторонами погоджено специфікацію №1 до договору на поставку 2 520 т дровини пивної сирої, вартістю 1 900, 00 грн.

08.04.2022 сторонами погоджено специфікацію № 2 до договору на поставку кукурудзи некласної вартістю 6 000, 00 грн.

15.04.2022 сторонами погоджено специфікацію № 3 до договору на поставку зерновідходів кукурудзи вартістю 5 500, 00 грн.

20.04.2022 сторонами погоджено специфікацією № 4 до договору на поставку зернової суміші 1 категорії (3с) вартістю 6 500, 00 грн.

01.06.2022 сторонами погоджено специфікацію № 5 до договору на поставку зерновідходів кукурудзи вартістю 4 800, 00 грн.

22.06.2022 сторонами погоджено специфікацію № 6 до договору на поставку висівки пшеничної вартістю 4 100, 00 грн.

01.07.2022 сторонами погоджено специфікацію № 7 до договору на поставку макухи соняшникової вартістю 8 400, 00 грн.

10.07.2022 сторонами погоджено специфікацію № 8 до договору поставку зерновідходів кукурудзи вартістю 4 200, 00 грн.

Додатковою угодою № 1 від 01.07.2022 до договору сторонами збільшено загальну ціну договору та викладено п.2.1. договору в наступній редакції: загальна ціна договору складається із вартостей всіх поставлених партій за період дії договору і становить орієнтовно 12 000 000, 00 грн.

На виконання умов договору у період з 01.07.2022 по 12.11.2022 постачальник поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 4 339 203, 22 грн, що підтверджується товарно-транспортними та видатковими накладними наявними в матеріалах справи (т. 1 а. с. 28-91, 94-129, 132-137, 140-161, 166-167, 170-249, т. 2 а. с. 1-71).

Доказів оплати отриманого відповідачем товару матеріали справи не містять.

Також сторонами погоджено акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.07.2022 по 15.11.2022, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем за договором станом на 15.11.2022 складає 5 128 830, 22 грн.

Разом з тим, 01.05.2023 між ТОВ "УКРАГРОПАРТНЕРС" (клієнт) та позивачем (фактор) укладено договір факторингу № 17-Ф (надалі - договір факторингу) відповідно до умов якого ТОВ "УКРАГРОПАРТНЕРС" відступило позивачу право вимоги до ДП "Чайка" (боржник) за договором поставки № 1/12-21 від 20.12.2021.

Відповідно до п.1.1. в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржника за договором поставки № 1/12-21 від 20.12.2021, а також за зобов`язаннями щодо відшкодування судових витрат .

Згідно з п.1.2. договору факторингу права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в момент набрання цим договором чинності.

Відповідно до п.3.1. договору факторингу загальна сума прав грошової вимоги, що відступається відповідно до умов цього договору та на дату його укладання, становить 5 230 762, 67 грн та складається з: 5 128 830, 22 грн вимоги за основним договором та 101 932, 45 грн вимоги щодо відшкодування судових витрат.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 8.1. договору факторингу).

02.05.2023 позивачем направлено відповідачу повідомлення про відступлення прав вимоги за вих. № 02-05/2-2023 від 02.05.2023, в якому просив оплатити заборгованість за договором на користь нового кредитора в розмірі 5 128 830, 22 грн.

Спір у даній справі виник з підстав неналежного виконання відповідачем свого грошового зобов`язання за договором поставки в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару, з огляду на що, позивач просить суд стягнути з відповідача 5 128 830, 22 грн основного боргу.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

На підставі укладеного між сторонами договору в ТОВ "УКРАГРОПАРТНЕРС» виник обов`язок здійснити поставку товару, а у відповідача прийняти такий товар у обсязі, погодженому сторонами та оплатити його вартість.

Як слідує із матеріалів справи ТОВ "УКРАГРОПАРТНЕРС» у період з 01.07.2022 по 12.11.2022 поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 4 339 203, 22 грн, що підтверджується товарно-транспортними та видатковими накладними наявними в матеріалах справи (т. 1 а. с. 28-91, 94-129, 132-137, 140-161, 166-167, 170-249, т. 2 а. с. 1-71).

Суд зазначає, що вказані видаткові накладні підписані та скріплені печаткою з боку відповідача без зауважень та заперечень, а тому посилання останнього щодо ненадання йому всього пакету документів відповідно до п.3.2. договору є необґрунтованими.

Також у матеріалах справи відсутні будь-які докази протиправності використання печатки відповідача чи доказів її викрадення із одночасним звернення останнього до відповідних органів із заявою про викрадення такої печатки, а тому в суду відсутні підстави вважати, що печатка відповідача використовувалась не на розсуд останнього чи всупереч його волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 2.4. сторони погодили, що товар оплачується по факту поставки протягом 7-ми календарних днів.

Доказів визнання недійсним договору або його окремих положень чи розірвання спірного договору відповідачем суду в порядку передбаченому ГПК України не надано, отже договір є обов`язковим для сторін.

Враховуючи зазначене вище суд приходить до висновку, що строк оплати товару настав.

Відповідно до акта звірки взаємних розрахунків за період з 01.07.2022 по 15.11.2022, заборгованість відповідача перед ТОВ "УКРАГРОПАРТНЕРС» за договором станом на 15.11.2022 складає 5 128 830, 22 грн.

Закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків. В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність в нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2018 року в справі № 911/3685/17.

Суд розцінює підписання відповідачем акта звірки взаємних розрахунків як визнання ним основного боргу.

Крім цього суд зазначає, що на підтвердження суми заборгованості за поставлений товар ТОВ "УКРАГРОПАРТНЕРС" надано видаткові накладні: № 347 від 29.07.2022 на суму 94 300, 00 грн, № 314 від 15.08.2022 на суму 18 392, 00 грн, № 318 від 20.08.2022 на суму 19 323, 00 грн, № 340 від 01.09.2022 на суму 188 160, 00 грн, № 341 від 01.09.2022 на суму 209 832, 00 грн та № 344 від 01.09.2022 на суму 240 240, 00 грн, що в загальній сумі складає 770 247, 00 грн.

Проте суд зазначає, що в них міститься посилання на договір поставки № 124 від 06.05.2022, тоді як предметом розгляду справи є заборгованість, яка утворилась за договором поставки №1/12-21 від 20.12.2021.

Також у матеріалах справи відсутні докази поставки товару 01.10.2022 на суму 19 380, 00 грн.

Матеріалами справи підтверджується факт наявності у відповідача заборгованості за договором за поставлений товар у розмірі 4 339 203, 22 грн, доказів її погашення, в тому числі в строки встановлені в договорі, відповідачем не надано та вказана заборгованість не спростована, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення суми основної заборгованості в розмірі 4 339 203, 22 грн (5 128 830, 22 грн (сума заборгованість заявлена до стягнення) 770 247, 00 грн (сума видаткових накладних які стосуються іншого договору) 19 380, 00 грн (сума поставки товару не підтверджена матеріалами справи)).

Разом з тим, 01.05.2023 між ТОВ "УКРАГРОПАРТНЕРС" (клієнт) та позивачем (фактор) укладено договір факторингу № 17-Ф (надалі - договір факторингу) відповідно до умов якого ТОВ "УКРАГРОПАРТНЕРС" відступило позивачу право вимоги до ДП "Чайка" (боржник) за договором поставки № 1/12-21 від 20.12.2021.

Відповідно до п.1.1. в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржника договором поставки № 1/12-21 від 20.12.2021, а також за зобов`язаннями щодо відшкодування судових витрат .

Згідно з п.1.2. договору факторингу права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в момент набрання цим договором чинності.

Відповідно до п.3.1. договору факторингу загальна сума прав грошової вимоги, що відступається відповідно до умов цього договору та на дату його укладання, становить 5 230 762, 67 грн та складається з: 5 128 830, 22 грн вимоги за основним договором та 101 932, 45 грн вимоги щодо відшкодування судових витрат.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 8.1. договору факторингу).

Згідно з ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини 1 ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

02.05.2023 позивачем направлено відповідачу повідомлення про відступлення прав вимоги за вих. № 02-05/2-2023 від 02.05.2023, в якому просив оплатити заборгованість за договором на користь нового кредитора в розмірі 5 128 830, 22 грн.

Отже, позивачем отримано право грошової вимоги до відповідача в розмір 5 128 830, 22 грн за договором поставки № 1/12-21 від 20.12.2021.

Щодо посилань відповідача на те, що видаткові накладні є неналежним доказом у справі в зв`язку з тим, що їх реєстрація зупинена фіскальними органами, то суд зазначає, що вони є необґрунтованими, з огляду на таке.

У пункті 5.5. договору сторони погодили, що в разі порушення постачальником порядку чи строків реєстрації податкових накладних або розрахунків коригувань до податкових накладних (надалі ПН/РК) в ЄРПН, в тому числі у випадку зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН або у випадку ухвалення фіскальним органом рішення про відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН та/або реєстрації ПН/РК, заповнених з порушенням порядку визначеного податковим законодавством, постачальник зобов`язаний, протягом 5 банківських днів з моменту отримання вимоги покупця, сплатити покупцю компенсацію податку на додану вартість, який повинен бути зазначений у таких ПН/РК (надалі - компенсація). Покупець має право притримати оплату за товар у розмірі суми компенсації, зобов`язання сплатити яку виникло у постачальника. Таке при тримання не вважається порушенням умов договору.

Отже, в п.5.5. договору передбачено право відповідача притримати оплату товару в розмірі суми компенсації та обов`язок відповідача надати вимогу про сплату такої компенсації позивачу.

Крім цього суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази направлення вимоги про сплату компенсації (опис вкладення та чек поштового відділення).

Враховуючи зазначене вище зупинення фіскальними органами реєстрації накладних не звільняє відповідача від обов`язку оплати отриманий товар.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі Проніна проти України, в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

Враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 4 339 203, 22 грн основного боргу.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-74, 77-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 250-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОБОЛОНЬ ІНВЕСТ ПЛЮС" до Державного підприємства "Чайка" про стягнення 5 128 830, 98 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Чайка" (08330, Київська область, Бориспільський район, село Дударків, вулиця Гоголя, будинок 62А, ідентифікаційний код 31245250) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОБОЛОНЬ ІНВЕСТ ПЛЮС" (04176, місто Київ, вулиця Набережно-Рибальська, будинок 3, приміщення 139, ідентифікаційний код 40008320) 4 339 203 (чотири мільйони триста тридцять дев`ять тисяч двісті три) грн 22 коп. основного боргу та 65 088 (шістдесят п`ять тисяч вісімдесят вісім) грн 08 коп. судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається:(http://court.gov.ua/fair/).

Повний текст складено 18.09.2023

Суддя В.М. Антонова