СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Харків Справа № 917/1192/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Стойка О.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Попков Д.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Північно - Східного офісу Держаудитслужби, м.Харків на рішення господарського суду Полтавської області від 02.05.2023 року у справі №917/1192/22,

за позовною заявою - Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут", м.Полтава,

до - Північно - Східного офісу Держаудитслужби, м.Харків,

про - стягнення 30 537,52 грн,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" (надалі - Позивач) звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Північно - Східного офісу Держаудитслужби (надалі - Відповідач), про стягнення з останнього на користь Позивача 30 537,52 грн, з них: 25821,98 грн - заборгованість за фактично спожиту активну електричну енергію за період з 01.12.2021 року по 31.12.2021 року, 410,31 грн - пеня, 3842,56 грн інфляційні та 462,67 грн - 3% річних.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 02.05.2023 року у справі №917/1192/22 вищезазначені позовні вимоги задоволені в повному обсязі, судовий збір у розмірі 2 481,00 грн, віднесено на Відповідача.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, за змістом якої просив означене рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не було в повному обсязі досліджено всі обставини справи, а саме:

- існування між сторонами двох Договорів з постачання електричної енергії, тарифи за якими є різними і той Договір, який не зазначений Позивачем, є більш економічно вигідним Відповідачу, однак нарахування суми заборгованості відбулось за Договором, тариф за яким є більш високим;

- втрати чинності всіх фінансових зобов`язань після закінчення бюджетного періоду, у зв`язку з чим фінансові зобов`язання за спірними рахунком та актом не відповідають бюджетному зобов`язанню.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду у справі №922/1503/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на означене судове рішення та встановлено строк учасникам справи для надання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання іншим учасникам справи у строк до 25.07.2023р. (включно). Вказаною ухвалою повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі частини 10 статті 270 ГПК України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав рішення суду законним та обґрунтованим. Зокрема зазначив, що так дійсно між сторонами укладено два Договори на постачання електричної енергії, однак спірний Договір було укладено у зв`язку з тим, що залишкові обсяги електричної енергії за Договором №224 від 15.12.2020р. були меншими за очікувані і сторонами було прийнято рішення окремо укласти Договір №384 від 14.12.2021 саме на грудень 2021. Рахунок, яким Позивач підтверджує поставку електричної енергії, сформований саме за грудень 2021р. і саме за Договором 384 від 14.12.2021р., а заборгованість, яку Позивач вимагає стягнути в межах даної справи, виникла саме за грудень 2021р. за Договором 384 від 14.12.2021р. Стосовно втрати чинності усіма бюджетними призначеннями після закінчення бюджетного періоду, зазначив, що відсутність бюджетного фінансування не звільняє Відповідача від обов`язку з оплати.

Відповідач надав до суду апеляційної інстанції пояснення щодо відзиву Позивача, в яких заперечив відмову Відповідача від оплати, наполягаючи на необхідності приведення відносин сторін у відповідність умовам укладених Договорів.

Враховуючи положення ч. ч. 13, 14 ст. 8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені та сторонами не заперечуються наступні обставини:

- укладення 14.12.2021 року між сторонами Договору про постачання електричної енергії споживачу № 378 (далі - Договір) на період грудня 2021 року по об`єктах: м. Полтава, вул. Шевченка, 1, ЕІС-код точки: 62Z144; м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 80-Г, ЕІС-код точки: 62Z413, за умовами якого Позивач продає електричну енергію (код ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник», що найбільше відповідає назві номенклатурної позиції предмета закупівлі: Код ДК 021:2015 - 09310000-5-Електрична енергія, далі - товар, електрична енергія) Відповідачу для забезпечення потреб його електроустановок, а Відповідач оплачує Позивачу її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору;

- фактичне постачання Позивачем та спожиття Відповідачем електричної енергії у грудні 2021 року в обсязі 6005 кВт,

- виставлення Позивачем рахунку за спожиту у грудні 2021 №А22316308 від 17.12.2021 електричної енергії на суму 25821,98 грн;

- отримання представником Відповідача акту купівлі-продажу електричної енергії 17.12.2021, та додатково направлений Відповідачу рекомендованим листом 18.01.2022.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Вищезазначений факт неналежного виконання Відповідачем умов спірного Договору щодо своєчасної оплати поставленої Позивачем електроенергії став підставою звернення останнього до господарського суду з позовною заявою про стягнення заборгованості та нарахування на неї пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність Позивачем факту невиконання Відповідачем своїх зобов`язань зі сплати заборгованості за поставлену електроенергію, що є підставою до нарахування на суму заборгованості 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що їх не спростовують, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з приписами статей 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Вимогами ст. 631 ЦК України визначено строк дії договору, як період часу, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором, ссторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами у спірний розрахунковий період грудня 2021 року виникли на підставі укладеного Договору про постачання електричної енергії споживачу №378 від 14.12.2021 року.

Згідно п.1.2 Договору, умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.20108 року№312 (далі за текстом - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

Так, відповідно до абз. 13 п. 1.1.2 ПРРЕЕ (в редакції, яка діяла на момент звернення з позовною заявою), договір про постачання електричної енергії споживачу - домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. п. 1 п. 5.2.1 ПРРЕЕ (в редакції, яка діяла на момент звернення з позовною заявою), електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Пунктом 4.3. ПРРЕЕ (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду), дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. (п. 4.12 ПРРЕЕ, в редакції, яка діяла на момент звернення до суду)

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем сформовано рахунок на оплату за грудень 2021 року№А22316308 від 17.12.2021 на суму 25821,98 грн та акт купівлі-продажу електричної енергії 17.12.2021 з фактичними обсягами електроенергії на підставі даних переданих Відповідачем що становить 6005 кВт, який був отриманий Відповідачем під підпис та додатково направлений останньому рекомендованим листом 18.01.2022.

Вказаний рахунок містить посилання на Договір про постачання електричної енергії споживачу №378 від 14.12.2021р.

Щодо доводів Відповідача про існування між сторонами двох Договорів з постачання електричної енергії, а саме - Договору про постачання електричної енергії споживачу № 224 від 15.12.2020 та Договору про постачання електричної енергії споживачу № 378 від 14.12.2021 (далі - договір № 378), якими встановлено різні тарифи і тариф за Договором №224 від 15.12.2020р. є більш економічно вигідний Відповідачу, він достроково не розірваний, не припинений, зміни до нього після 11.11.2021 не вносилися-, судова колегія зазначає наступне.

З умов укладених Договорів № 224 та № 378 вбачається, що предмет їхнього регулювання є однаковим, їх дія обмежується 31.12.2021.

Як вбачається зі змісту Договору № 378, він укладений саме на спірний розрахунковий період грудня 2021 року, отже, не дивлячись на дію раніше укладеного між сторонами Договору № 224, сторонами узгоджено інші умови поставки, оплати, та споживання електричної енергії на грудень 2021 року, що дорівнює одному розрахунковому періоду.

Такими діями сторони фактично припинили дію раніше укладеного Договору №224 на цей розрахунковий період.

Матеріалами справи підтверджено, що саме Договір № 378 виконувався сторонами у спірний період, про що свідчить дані в рахунку та акті купівлі-продажу електричної енергії, доказів припинення його дії на спірний період або визнання недійсним у передбаченому законом порядку-матеріали справи не містять.

За таких обставин доводи Відповідача, що судом першої інстанції до спірних правовідносин застосовані умови не того договору-не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги в частині невідповідності фінансових зобов`язань (рахунку, акту) бюджетному зобов`язанню, а також доводи щодо втрати чинності всіх фінансових зобов`язань, після закінчення бюджетного періоду є необґрунтованими, оскільки відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, про що неодноразово зазначав Верховний Суд України у своїх постановах у справах №905/2358/16, 916/1345/18, №3-77гс17.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про прострочення Відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором, а тому у Позивача в даній ситуації виникло право на нарахування Відповідачу інфляційних, 3% річних за весь час прострочення виконання зобов`язання в порядку, встановленому зокрема ст. 625 ЦК України та пені на підставі п. 5.10. Договору.

Будь-якого заперечення щодо обґрунтованості наданого Позивачем розрахунку зазначених складових - Відповідачем не заявлено, власного котррозрахунку не наданою

Отже судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтованою належним чином та вірною є сума пені у розмірі 410,31 грн, інфляційної складової у сумі 3842,56 грн та 3% річних у розмірі 462,67 грн.

Будь-яких доказів у підтвердження повної оплати Відповідачем в спірний період надано не було, доводів на спростування означеного апеляційна скарга Відповідача не містить.

За таких підстав, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи означене рішення, в повній мірі дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Полтавської області від 02.05.2023 року у справі №917/1192/22 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північно - Східного офісу Держаудитслужби, м.Харків на рішення господарського суду Полтавської області від 02.05.2023 року у справі № 917/1192/22, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 02.05.2023 року у справі №917/1192/22 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на Північно - Східний офіс Держаудитслужби, м.Харків.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков