ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" вересня 2023 р., м. Київ Справа № 911/2770/22

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза А.Ф., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтком-строун» про визнання наказу, виданого 24.07.2023 року таким, що не підлягає виконанню

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-Компост» (08628, Київська обл., Васильківський р-н, село Червоне (Застугнянська с/р), вулиця Васильківська, будинок 1, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтком-стоун» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, село Петропавлівська Борщагівка(з), вул.Соборна, будинок 10-Б, приміщення 110, )

про стягнення 789999,08 грн за договором оренди №01/01/2020,

за участю представників:

позивача: Халупко В.М;

відповідача: Євсюков В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У проваджені Господарського суду Київської області перебувала справа №911/2770/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-Компост» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтком-стоун» про стягнення 789999,08 грн за договором оренди №01/01/2020. Рішенням у справі №911/2770/23 від 26.05.2023 позов задоволено частково, вирішено стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати у розмірі 562519,04 грн, 95886,70 грн пені на заборгованість з орендної плати, інфляційні втрати у розмірі 96196,99 грн та три відсотки річних у розмірі 11725,30 грн, а також заборгованість з оплати комунальних послуг у розмірі 16814,41 грн, нарахованих на неї 1849,38 грн пені, 4357,63 грн інфляційних, 494,21 грн трьох відсотків річних та 11847,65 грн судового збору.

На примусове виконання рішення 24.07.2023 було видано наказ. Наказ переданий до виконання, відкрито виконавче провадження № 72362531.

До Господарського суду Київської області від ТОВ «Альтком-Стоун» надійшла заява про визнання наказу у справі таким, що не підлягає виконанню, в якій заявник (боржник) просив визнати наказ у справі №911/2770/22, що виданий 24.07.2023 Господарським судом Київської області таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 328 ГПК України, суд який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Зважаючи на це, суд призначив судове засідання з розгляду заяви на 12.09.2023. Також суд зупинив виконання наказу у справі до моменту набрання законної сили ухвалою за наслідками розгляду переданої на розгляд суду заяви боржника.

До суду 11.09.2023 надійшли заперечення стягувача проти заяви боржника. У судове засідання з`явилися представники стягувача та боржника. Заслухавши виступи учасників судового засідання, суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення заяви боржника з огляду на наступне.

Боржник повідомляв суд про те, що ним 25.05.2023 та 26.05.2023 на виконання умов договору оренди № 01/01/2020 перераховано на рахунки стягувача грошові кошти у загальному розмірі 748000,00 грн. Боржник заявляв про те, що товариство добровільно виконало частково зобов`язання ще до прийняття рішення у справі, до видання наказу та до відкриття виконавчого провадження, а тому наказ, що виданий на примусове виконання рішення не відповідає дійсності та повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Передусім, суд інформує як боржника так і стягувача, що до відома суду ані до прийняття рішення, ані в день завершення розгляду справи (26.05.2023) не було доведено про наявність оплат за договором оренди № 01/01/2020. Відтак, суд не мав об`єктивної можливості зазначити про це у своєму рішенні, що зрештою призвело до ситуації, коли боржнику довелося звертатися з заявою про визнання наказу, таким, що не підлягає виконанню вже після відкриття виконавчого провадження, чого у разі надання до суду всіх доказів вчасно можна було б уникнути.

Суд констатує, що з наданих боржником платіжних інструкцій АТ «Кристалбанк» вбачається сплата 25.05.2023 195000,00 грн, а 26.05.2023 553000,00 грн з призначенням платежу «оплата за оренду приміщення за договором № 01/01/2020 від 01.01.2020 в т. ч. ПДВ 20 %». Предметом розгляду у справі № 911/2770/22 були вимоги саме про стягнення боргу за договором № 01/01/2020. Тож суд зазначає, що такі оплати співвідносяться з вимогами, що були заявлені позивачем при поданні позову та тими, які розглядалися у судовому рішенні від 26.05.2023.

У своїх запереченнях за заяву боржника стягувач стверджував, що станом на 08.09.2023 договір № 01/01/2020 є дійсним, а тому всі оплати, які були здійснені 25 та 26 травня 2023 року зараховані позивачем в рахунок оплати орендної плати за договором оренди.

Суд звертає увагу стягувача на те, що договором з урахуванням усіх наявних у справі додаткових угод, визначено строк його дії до 31.12.2022 (в редакції додаткової угоди від 22.12.2021). Статтею 2 договору (термін оренди, термін дії договору) не узгоджено умов автоматичної пролонгації терміну дії договору, тож суд констатує, що починаючи з 31.12.2022 орендна плата за цим договором не нараховується, незважаючи на можливе перебування об`єкту оренди у відповідача.

Принагідно, з огляду на подані заперечення позивача, суд доводить до відома останнього, що після закінчення дії договору оренди, за відсутності обставин пролонгації та за відсутності факту поверення майна з оренди, платежі, на які має право орендодавець, згідно положень чинного законодавства мають іншу правову природу та не ототожнюються з орендними платежами.

Сума здійсненої боржником оплати деякою мірою співвідноситься з сумою, що присуджена до стягнення рішенням у справі, але не повністю покриває її. Зважаючи на все вищевикладене, суд вважає за можливе прийняти докази здійснення орендних платежів, як такі, що здійснені за договором оренди та такі, що входять в межі позовних вимог у справі № 911/2770/22 та підставно впливають на можливість визнати наказ, що виданий на примусове виконання рішення, таким, що не підягає виконанню в частині суми 748000,00 грн, оскільки про вказані оплати не було відомо під час прийняття рішення по суті спору.

В решті присуджених до стягнення сум наказ залишається судом без змін. Разом з тим, оскільки заява боржника розглянута судом, суд поновлює виконання наказу від 24.07.2023 в частині, що перевищує 748000,00 грн.

Керуючись ст. 234, 328, 332 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

1. Частково задовольнити заяву про визнання наказу у справі №911/2770/22, що виданий 24.07.2023 таким, що не підлягає виконанню.

2. Визнати наказ від 24.07.2023, що виданий на примусове виконання рішення від 26.05.2023 у справі № 911/2770/22, таким що не підлягає виконанню в частині стягнення 748000 грн.

3. В решті присуджених до стягнення сум наказ від 24.07.2023, що виданий на примусове виконання рішення від 26.05.2023 у справі № 911/2770/22 залишити без змін.

4. Поновити виконання наказу від 24.07.2023, що виданий на примусове виконання рішення від 26.05.2023 у справі №911/2770/22, в частині, що перевищує 748000 грн.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 ГПК України.

Ухвала суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені ст. ст. 254-256 ГПК України.

Повний текст ухвали підписано 15.09.2023.

Суддя А.Ф. Черногуз