ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.09.2023 Справа № 917/1466/19

Суддя Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" від 03.04.2023 № 06/002330 (вх. № 12 від 17.04.2023) на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Хорішка Олександра Олександровича по справі № 917/1466/19

за позовною заявою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, )

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" (36000, м. Полтава, вул. Володимира Козака, 2А, )

третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ).

про стягнення 35 599 169,97грн,

За участю представників:

від скаржника (боржник; відповідач у справі) - Заліпа Н.Ю., довіреність № 88 від 08.12.2022, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1726 від 27.06.2017 (в приміщенні суду)

від стягувача (позивач у справі ) - Павлюк М.В., довіреність № 1-3572/1 від 11.07.2023, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 5194/10 від 17.07.2014 (поза межами приміщення суду)

від приватного виконавеця виконавчого округу м. Київ - Косяк Н.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 9632/10 від 18.12.2020, ордер на надання правничої (правової) допомоги № 1385245 від 25.04.2023 (поза межами приміщення суду)

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини даної ухвали відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України та повідомлено, що повний текст ухвали суду буде виготовлено протягом 10 днів з дня проголошення вступної і резолютивної частин ухвали.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз", позивач у справі, стягувач у виконавчому провадженні) звернулось до господарського суду Полтавської області із позовною заявою (вх. № 1715/19 від 20.08.2019р.) до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" (далі - АТ "Полтавагаз", відповідач у справі, боржник у виконавчому провадженні) про стягнення 32 805 275,62 грн. оплати за добові небаланси за березень, квітень, травень, червень 2019 р. , які виникли внаслідок безпідставного відбору відповідачем з газотранспортної системи у відповідні періоди природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи, а також несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачам, у яких в спірні періоди не було жодного постачальника природного газу, 2 573 032,51 грн. пені, 220 861,84 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.01.2020 у справі № 917/1466/19 у задоволенні позовних вимог АТ "Укртрансгаз" відмовлено у повному обсязі.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.12.2022р. ( а.с.203-226 т. 6) рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2020 у справі №917/1466/19 скасовано. Прийнято нове рішення у справі №917/1466/19, яким позовні вимоги АТ "Укртрансгаз" до АТ "Полтавагаз" про стягнення 32 805 275,62 грн заборгованості, 2 573 032,51 грн пені, 220 861,84 грн 3% річних задоволено. Присуджено до стягнення з АТ "Полтавагаз" (36000, м. Полтава, вул. Володимира Козака, буд. 2А; ідентифікаційний номер 03351912) на користь АТ "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний номер 30019801) 32 805 275,62 грн заборгованості, 2 573 032,51 грн пені, 220 861,84 грн 3% річних, 533 987,55 грн судового збору за подання позовної заяви. Присуджено до стягнення АТ "Полтавагаз" (36000, м. Полтава, вул. Володимира Козака, буд. 2А; ідентифікаційний номер 03351912) на користь АТ "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний номер 30019801) 800 981,32грн судового збору за подання апеляційної скарги.

На виконання вищевказаної Постанови Східного апеляційного господарського суду від 15.12.2022 у справі № 917/1466/19 Господарським судом Полтавської області 01.02.2023 було видано відповідні накази (а.с.247-248 т. 6).

03.02.2023 до господарського суду від АТ "Полтавагаз" надійшла заява (вх. № 1453), відповідно до якої заявник просив суд про:

- визнати наказ Господарського суду Полтавської області від 01.02.2023 про стягнення з відповідача 800 981, 32 грн. судового збору таким, що не підлягає виконанню;

- визнати наказ Господарського суду Полтавської області від 01.02.2023 про стягнення з відповідача 32 805 275,62 грн заборгованості, 2 573 032,51грн пені, 220 861,84грн 3% річних, 533 987,55грн судового збору за подання позовної заяви, таким, що частково не підлягає виконанню у справі № 917/1466/19 в сумі сплаченого судового збору - 533 987, 55 грн..

Зазначена заява АТ "Полтавагаз" обґрунтована тим, що на виконання Постанови Східного апеляційного господарського суду від 15.12.2022 по справі № 917/1466/19 та наказів від 01.02.2023 № 917/1466/19 заявник добровільно сплатив на рахунок позивача (стягувача) 800 981, 32 грн судового збору за подання апеляційної скарги , а також 533 987, 55 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Стягувач у відзиві на заяву (вхід. № 1785 від 10.02.2023 від 04.03.2023 ) підтвердив факт добровільної сплати боржником вищевказаних сум; щодо задоволення вимог заяви заперечує, оскільки боржником залишились не сплаченими 32 805 275, 62 грн. заборгованості, 2 573 032, 51 грн. пені, 220 861, 84 грн. 3 % річних, зазначає, що накази Господарського суду Полтавської області від 01.02.2023 по справі № 917/1466/19 ним не пред"являлись до примусового виконання.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 14.03.2023 заяву АТ "Полтавагаз" № 06/1175 від 03.02.2023 (вх. № 1453 від 03.02.2023) задоволено. Визнано наказ Господарського суду Полтавської області від 01.02.2023 у справі № 917/1466/19 про стягнення з відповідача 800 981, 32 грн. судового збору таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі. Визнано наказ Господарського суду Полтавської області від 01.02.2023 у справі № 917/1466/19 про стягнення з відповідача 32 805 275,62 грн заборгованості, 2 573 032,51грн пені, 220 861,84грн, 3% річних, 533 987,55грн судового збору за подання позовної заяви, таким, що не підлягає виконанню частково на суму 533 987,55грн добровільно сплачених боржником грошових коштів (а.с. 71-73 т.7).

17.04.2023 до Господарського суду Полтавської області надійшла скарга АТ "Полтавагаз" від 03.04.2023 № 06/002330 (вх. № 12) на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича (далі - Хорішко О.О., приватний виконавець) по справі № 917/1466/19, в якій скаржник просить суд:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка О.О. щодо винесення постанови № 71368258 від 22.03.2023 про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 01.02.2023 № 917/1466/19 про стягнення з АТ "Полтавагаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 32 805 275,62 гри заборгованості, 2 573 032,51грн пені, 220 861,84грн 3% річних, 533 987,55грн судового збору за подання позовної заяви.

- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка О.О. № 71368258 від 22.03.2023 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 01.02.2023 № 917/1466/19 про стягнення з АТ "Полтавагаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 32 805 275,62 гри заборгованості, 2 573 032,51грн пені, 220 861,84грн 3% річних, 533 987,55грн судового збору за подання позовної заяви.

В обґрунтування скарги скаржник посилається на порушення приватним виконавцем вимог щодо компетенції з відкриття ним виконавчого провадження з примусового виконання наказів Господарського суду Полтавської області по справі № 917/1466/19, виданих 01.02.2023.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 18.04.2023 задоволено клопотання АТ "Полтавагаз" за вх. № 4823 від 17.04.2023 про поновлення строку на оскарження дій приватного виконавця. Поновлено строк на оскарження дій приватного виконавця. Скаргу АТ "Полтавагаз" (вх. № 12 від 17.04.2023) на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка О.О. по справі №917/1466/19 прийнято судом та призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.04.2023. Запропоновано приватному виконавцю виконавчого округу м. Київ Хорішку О.О. до судового засідання надати суду письмові пояснення по скарзі.

20.04.2023 від стягувача - АТ "Укртрансгаз" надійшло заперечення на скаргу (вх. № 5023), в яких стягувач не погоджується з твердженнями скаржника щодо неправомірності винесення приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, вважає скаргу необґрунтованою та безпідставною.

26.04.2023 від скаржника - АТ "Полтавагаз" надійшли письмові пояснення (вх. № 5276), в яких скаржник спростовує аргументи АТ "Укртрансгаз", викладені у запереченнях на скаргу та просить суд задовольнити скаргу у повному обсязі.

27.04.2023 від представника приватного виконавця Хорішка О.О. на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення на скаргу (вх. № 5309)(засобами поштового зв"язку - вх. № 5610 від 04.05.2023), в яких представник приватного виконавця не погоджується з твердженнями скаржника щодо неправомірності винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, вважає скаргу необґрунтованою та безпідставною.

27.04.2023 від АТ "Полтавагаз" надійшло Доповнення вимог скарги (вх. № 5342), в якому скаржник просить:

- доповнити вимоги скарги АТ "Полтавагаз" від 03.04.2023 пунктом 4 прохальної частини, яким визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка О.О. щодо винесення постанови № 71368258 від 22.03.2023 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 01.02.2023 у справі 917/1466/19 в частині стягнення з АТ "Полтавагаз" (36000, м. Полтава, вул. Володимира Козака, буд. 2А; ідентифікаційний номер 03351912) на користь АТ "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний номер 30019801) 533 987,55 грн судового збору за подання позовної заяви.

Частиною 1 ст. 339 Господарського процесуального кодексу України передбачено право сторін виконавчого провадження на звернення до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

При цьому процесуальним законом не передбачено права скаржника на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" вимог скарги, або заявлення "додаткових" вимог скарги т.п. Відтак, подане скаржником Доповнення вимог скарги (вх. № 5342 від 27.04.2023) суд залишає без розгляду.

В судовому засіданні 27.04.2023 оголошено перерву до 16.05.2023, про що було постановлено протокольну ухвалу.

Від представника приватного виконавця Хорішка О.О. надійшли заперечення на письмові пояснення АТ "Полтавагаз" (вх. № 5585 від 04.05.2023 - на електронну пошту суду, вх. № 5774 від 09.05.2023 - засобами поштового зв"язку).

В судовому засіданні 16.05.2023 оголошено перерву до 04.07.2023, про що було постановлено протокольну ухвалу.

В судовому засіданні 04.07.2023 оголошено перерву до 07.09.2023, про що було постановлено протокольну ухвалу.

05.09.2023 від представника АТ "НАК "Нафтогаз України" (третя особа у справі) надійшла заява (вх. № 10917) про проведення судового засідання у справі № 917/1466/19, призначеного на 07.09.2023, за його відсутності.

Зазначене клопотання не суперечить приписам чинного законодавства України та задовольняється судом.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу на дії приватного виконавця підтримує, на її задоволенні наполягає.

В судовому засіданні представник стягувача та приватного виконавця проти задоволення скарги АТ "Полтавагаз" заперечують з підстав, викладених ними у їх заявах по суті скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в скарзі та письмових поясненнях (заперечення) на неї доводи, суд встановив наступне.

Як вже було зазначено вище, рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.01.2020 у справі № 917/1466/19 у задоволенні позовних вимог АТ "Укртрансгаз" відмовлено у повному обсязі.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.12.2022р. ( а.с.203-226 т. 6) рішення Господарського суду Полтавської області від 30.01.2020 у справі №917/1466/19 скасовано. Прийнято нове рішення у справі №917/1466/19, яким позовні вимоги АТ "Укртрансгаз" до АТ "Полтавагаз" про стягнення 32 805 275,62 грн заборгованості, 2 573 032,51грн пені, 220 861,84 грн 3% річних задоволено. Присуджено до стягнення з АТ "Полтавагаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 32 805 275,62 грн заборгованості, 2 573 032,51 грн пені, 220 861,84 грн 3% річних, 533 987,55 грн судового збору за подання позовної заяви. Присуджено до стягнення АТ "Полтавагаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 800 981,32грн судового збору за подання апеляційної скарги.

На виконання вищевказаної Постанови Східного апеляційного господарського суду від 15.12.2022 у справі № 917/1466/19 Господарським судом Полтавської області 01.02.2023 було видано накази (а.с.247-248 т. 6) про:

- стягнення з АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" (36000, м. Полтава, вул. Володимира Козака, буд. 2А; ідентифікаційний номер 03351912) на користь АТ "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний номер 30019801) 32 805 275,62 грн заборгованості, 2 573 032,51грн пені, 220 861,84грн 3% річних, 533 987,55грн судового збору за подання позовної заяви.

- стягнення з АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" (36000, м. Полтава, вул. Володимира Козака, буд. 2А; ідентифікаційний номер 03351912) на користь АТ "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний номер 30019801) 800 981,32 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 14.03.2023 (а.с. 71-73 т. 7) задоволено заяву АТ "Полтавагаз" № 06/1175 від 03.02.2023 (вх. № 1453 від 03.02.2023). Визнано наказ Господарського суду Полтавської області від 01.02.2023 у справі № 917/1466/19 про стягнення з відповідача 800 981, 32 грн. судового збору таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі. Визнано наказ Господарського суду Полтавської області від 01.02.2023 у справі № 917/1466/19 про стягнення з відповідача 32 805 275,62 грн заборгованості, 2 573 032,51грн пені, 220 861,84грн, 3% річних, 533 987,55грн судового збору за подання позовної заяви, таким, що не підлягає виконанню частково на суму 533 987,55грн добровільно сплачених боржником грошових коштів.

Наказ Господарського суду Полтавської області від 01.02.2023 у справі № 917/1466/19 стягувачем - АТ "Укртрансгаз" пред`ялений на примусове виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Хорішку О.О.

На підставі заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Хорішком О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.03.2023, ВП № 71368258 з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 01.02.2023 у справі № 917/1466/19 про стягнення з АТ "Полтавагаз" 32 805 275,62 грн заборгованості, 2 573 032,51грн пені, 220 861,84грн, 3% річних, 533 987,55грн судового збору (а.с. 80 т. 7).

Звертаючись до Господарського суду Полтавської області зі скаргою на дії приватного виконавця скаржник, зокрема, зазначає, що дії приватного виконавця щодо прийняття до виконання вищевказаного наказу та відкриття на його підставі виконавчого провадження ВП № 71368258 вчинені з порушенням норм чанного законодавства, що регулюють порядок дотримання виконавцем територіальності при відкритті виконавчого провадження, передбачених ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", а відтак відповідна постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 71368258 є незаконною та підлягає скасуванню.

Скаржник зазначає, що за приписами Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", приватний виконавець має право прийняти до виконання подані йому виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання у разі, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи або місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташоване у межах виконавчого округу, в якому приватний виконавець здійснює свою діяльність та відповідно на яку розповсюджується відповідна компетенція цього приватного виконавця.

Пунктом 3 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5 визначено, що у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ/копія документа, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться (яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Скаржник зазначає, що звертаючись до приватного виконавця Хорішка О.О. із заявою про примусове виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 01.02.2023 у справі № 917/1466/19 стягувач не додав до заяви документів в підтвердження наявності майна боржника у межах виконавчого округу цього приватного виконавця, тобто не довів обставини місцезнаходження майна боржника у місті Києві.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходженням юридичної особи AT "Полтавагаз" є м. Полтава, Полтавська область, вул. Козака, 2А.

Відповідно до довідки AT "Полтавагаз" № 07/002162 від 29.03.2023, долученої останнім до скарги, на території м. Київ та Київської області відсутнє майно, яке належить AT "Полтавагаз" (а.с. 82 т. 7).

Отже, як зазначає скаржник, оскільки у приватного виконавця Хорішка О.О. були відсутні докази місцезнаходження майна AT "Полтавагаз" у межах виконавчого округу приватного виконавця, у останнього відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження та прийняття виконавчого документу до виконання за таким критерієм як місцезнаходження майна божника.

Окрім вищевикладеного, скаржник зазначає, що постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням п. 2 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", з огляду на те, що АТ "Полтавагаз" є юридичною особою, частка держави у статутному капіталі якого перевищує 25 відсотків (25,0004%), на підтвердження залучив до матеріалів скарги витяг із державного Інтернет - порталу www.smida.gov.ua (єдиний інформаційний масив даних про емітентів цінних паперів) (а.с. 84 т.7).

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 747 "Про утворення Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" установлено, що статутний фонд компанії формується шляхом передачі до нього пакетів акцій, залишених у державній власності, відкритих акціонерних товариств, зазначених у додатку 2 до цієї Постанови, зокрема, AT "Полтавагаз".

Таким чином, як зазначає скаржник, оскільки у статутному капіталі AT "Полтавагаз" частка держави становить 25,0004 %, що перевищує 25 відсотків, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець Хорішко О.О. не мав права здійснювати примусове виконання наказу № 917/1466/19 виданого 01.02.2023 Господарським судом Полтавської області.

Відтак, на думку скаржника наявні безумовні та обґрунтовані підстави для визнання неправомірними дій та рішення приватного виконавця щодо прийняття до виконання наказу Господарського суду Полтавської області у справі № 917/1466/19 від 01.02.2023, що є наслідком для скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка О.О. про відкриття виконавчого провадження від 22.03.2023, ВП № 71368258.

Стягувач (АТ "Укртрансгаз") у запереченні на скаргу (а.с. 105-113 т. 7) вимоги скаржника вважає необґрунтованими вказуючи, зокрема, на те, що у заяві АТ "Укртрансгаз" про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 01.03.2023 у справі № 917/1466/19 стягувачем було зазначено, що згідно інформації АТ "Полтавагаз" у поданій до суду заяві № 06.2/23494 від 09.12.2021 про поворот виконання рішення суду в справі № 917/1466/19 за позовом АТ "Укртрансгаз" до АТ "Полтавагаз" про стягнення заборгованості, останнє має наступні банківські рахунки:

НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ,

НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ,

НОМЕР_5 ,

НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ,

НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ,

НОМЕР_10 , НОМЕР_11 ,

НОМЕР_12 , НОМЕР_13 .

Разом з цим, АТ "Укртрансгаз" зазначило, що за результатами локальної перевірки деяких з вищевказаних банківських рахунків АТ "Полтавагаз" в форматі ІВАN номеру на офіційному сайті Національного банку України, рахунки НОМЕР_4 та НОМЕР_11 відкриті в Акціонерному товаристві "Райффайзен Банк", що знаходиться за адресою: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9.

На підтвердження зазначеного та відповідно до вимог п. 3 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень до заяви про примусове виконання рішення АТ "Укртрансгаз" було долучено копію заяви № 06.2/23494 від 09.12.2021 та фото - скріншотів з сайту НБУ щодо місця відкриття рахунку.

Стягувач зазначає, що безготівкові кошти, які перебувають на рахунках у банках, є об`єктом права власності в розумінні ст. 190 ЦК України.

Таким чином, безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності внаслідок юридичної фікції, яка передбачає також визнання того, що з врахуванням положень Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку.

Оскільки безготівкові грошові кошти АТ "Полтавагаз" знаходяться на території виконавчого округу міста Києва, на думку стягувача, приватний виконавець правомірно та на законних підставах прийняв до виконання наказ про примусове виконання у справі № 917/1466/19, виданий Господарським судом Полтавської області 01.02.2023 та виніс постанову про від виконавчого провадження № 71368258 від 22.03.2023.

Щодо посилання скаржника на порушення приватним виконавцем при відкритті провадження з примусового виконання наказу суду від 01.02.2023 у справі № 917/1466/19 приписів ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", стягувач зазначає, що долучена скаржником до матеріалів справи інформаційна довідка Національного депозитарію України свідчить виключно лише про те, що одним із власників цінних паперів АТ "Полтавагаз" є АТ "НАК "Нафтогаз України" та її відсоток у статутному капіталі скаржника становить 25,0004%.

На думку АТ "Укртрансгаз", АТ "Полтавагаз" безпідставно ототожнює поняття "держава" та юридичну особу - АТ "НАК "Нафтогаз України".

Оскільки АТ "Полтавагаз" не є товариством у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, посилання останнього на те, що приватний виконавець не мав права вчиняти виконавчі дії, на думку АТ "Укртрансгаз", є помилковим.

В реагування на заперечення АТ "Укртрансгаз" скаржник подав письмові пояснення (вх. № 5276 від 26.04.2023, а.с. 126-142 т. 7), в яких зазначив:

- копія заяви № 06.2/23494 від 09.12.2021 та фото скріншотів з сайту НБУ не є належними доказами на підтвердження знаходження безготівкових коштів АТ "Полтавагаз" на території виконавчого округу міста Києва, оскільки наявність рахунку в банку, місцезнаходження якого зареєстровано в м. Києві, не є тотожним місцезнаходженню майна боржника;

- у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка О.О. були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження № 71368258 на підставі існування рахунку № НОМЕР_14 (є рахунком зі спеціальним режимом використання) , відкритого АТ "Полтавагаз" у Базовому відділенні АТ "Райфайзен банк" у м. Полтаві, оскільки він відкритий виключно для виплати заробітної плати працівникам АТ "Полтавагаз", що підтверджується довідкою Базового відділення АТ "Райфайзен банк" у м. Полтаві № ДЗ-В60/38-77 від 17.04.2023 (а.с. 134 т. 7). На даний рахунок не може бути накладено арешт відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 48, ч.3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", ч. 2 ст. 10 "Конвенції про захист заробітної плати". Окрім того, як зазначає скаржник, місцем укладення договору на відкриття рахунку НОМЕР_4 є м. Полтава.

- у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка О.О. були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження № 71368258 на підставі існування рахунку № НОМЕР_15 , оскільки вказаний рахунок відкрито АТ "Полтавагаз" у Базовому відділення АТ "Райфайзен банк" у м. Полтаві. Окрім того, відповідно до довідки № ДЗ-В60/38-77-1 від 18.04.2023 на вказаному рахунку відсутні грошові кошти АТ "Полтавагаз" (а.с. 133 т. 7).

Також АТ "Полтавагаз" у письмових пояснення зазначає, що оскільки АТ "Полтавагаз" є оператором газорозподільних систем, заборгованість, яка є предметом розгляду справи № 917/1466/19 виникла по договору про надання послуг з транспортування природного газу, АТ "Укртрансгаз" (стягувач) здійснював функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, то, на думку АТ "Полтавагаз", заборгованість, яка є предметом розгляду справи № 917/1466/19, підлягає врегулюванню в порядку передбаченому Законом України від 14.07.2021 № 1639-ІХ "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". У відповідні до приписів абз. 2 ст. 6 зазначеного Закону 2 573 032,51грн пені та 220 861,84грн 3% річних підлягають списанню.

Представник приватного виконавця Хорішка О.О., дії якого оскаржує АТ "Полтавагаз", у письмових поясненнях на скаргу (вх. № 5610 від 04.05.2023, а.с. 77-112 т. 8) заперечуючи щодо доводів скарги, зокрема, зазначає, що у відповідності до приписів ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право відкрити виконавче провадження як за місцезнаходженням боржника так і за місцезнаходженням його майна.

У ч. 4 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на територію, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до положень ст. 190 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майном як особливим об`єктом визнається окрема річ, сукупність речей, майнові права та обов`язки.

Статтею 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Грошові кошти є особливим різновидом рухомого майна.

Пунктом 3.1. ст. 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахувань видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Зважаючи на правову природу безготівкових коштів, їх місцезнаходженням слід вважати місцезнаходження банку, на рахунках у якому вони знаходяться.

Беручи до уваги зазначене, за твердженням представника приватного виконавця, виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, в тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах.

В обґрунтування свої позиції представник приватного виконавця посилається на судову практику, зокрема, постанови Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №905/3542/15 та від 01.08.2019 у справі № 910/13508/15. Також звертає увагу на правову позицію Верховного суду, викладену у постановах від 19.08.2019 у справі № 922/1293/15, від 01.10.2020 у справі № 914/3703/15, від 21.05.2021 у справі № 905/64/15.

За висновком Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 21.05.2021 у справі №905/64/15 стягувач має довести місцезнаходження майна боржника на цій території, а не докази фактичної наявності майна боржника у місцезнаходженні такого майна.

Представник приватного виконавця зазначає, що на підтвердження наявності у боржника відкритих рахунків та відповідно до вимог п. 3 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень до заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем було долучено копію заяви АТ "Полтавагаз" №06.2/23494 від 09.12.2021 про поворот виконання рішення суду у справі № 917/253/21, в якій зазначені банківські рахунки товариства. Також до заяви про відкриття виконавчого провадження додатково на підтвердження місцезнаходження майна у виконавчому окрузі приватного виконавця стягувачем були долучені докази локальної перевірки банківських рахунків AT "Полтавагаз" на офіційному сайті Національного банку України.

За таких обставин, враховуючи позицію Верховного Суду щодо правової природи безготівкових коштів та факту підтвердження AT "Укртрансгаз" наявності у боржника відкритих банківських рахунків у м. Києві, дії приватного виконавця Хорішко О.О. з відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду від 01.02.2023 у справі № 917/1466/19 вчинені у повній відповідності до вимог вищенаведених норм чинного законодавства.

Додатково представник приватного виконавця зазначив, що AT "Полтавагаз" має відкриті рахунки також на території міста Києва, які входять до округу приватного виконавця за вищевказаною заявою за локальною перевіркою на офіційному сайті Національного банку України, а саме (а.с. 95, 96 т.8):

в Акціонерному товаристві "ТАСКОМБАНК" (адреса банку: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30): НОМЕР_16 ; НОМЕР_17 , НОМЕР_18 ,

в Акціонерному товаристві "СЕНС БАНК" (адреса банку: 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100): НОМЕР_19 .

Під час відкриття виконавчого провадження №71367969 з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 23.12.2022 у справі № 917/1097/21 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Хорішком О.О. було автоматично сформовані запити у АВСП щодо майна боржника АТ "Полтавагаз", а саме Запит до Державної фіскальної служби України (№:15846595 від 22.03.2023) та отримано відповідь (а.с. 97-99 т. 8). У вищевказаній відповіді на запит містяться рахунки АТ "Полтавагаз", вказані AT "Укртрансгаз" у заяві про відкриття виконавчого провадження, які знаходяться в окрузі приватного виконавця в місті Києві, в АТ "Райффайзен Банк", АТ "ТАСКОМБАНК" та АТ "СЕНС БАНК". Додатково вказано рахунки боржника, відкриті в АБ "УКРГАЗБАНК", м.Київ.

Приватним виконавцем було направлено вимогу щодо отримання інформації у системі АСПВ залишку коштів на відкритих рахунках за допомогою електронного документообігу з АТ КБ "Приватбанк", АТ "Універсал Банк", АТ "УКРСНББАНК", АТ "СЕНС БАНК", АТ "Райффайзен Банк" та ПАТ "Банк Восток" (а.с. 100 т. 8).

В систему Автоматизованого виконавчого провадження надійшла відповідь щодо залишку коштів боржника станом на 22.03.2023 (а.с. 101 т. 8):

- на рахунку НОМЕР_15 в АТ "Райффайзен Банк" (адреса банку: 01011, м. Київ, вул. Лескова, буд. 9) залишок коштів складав - 16 158,10 грн.;

- на рахунку НОМЕР_14 в АТ "Райффайзен Банк" (адреса банку: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9) залишок коштів склав 499 333,25 грн.

Таким чином, як зазначає представник приватного виконавця, з огляду приписи чинного законодавства України, враховуючи правові позиції Верховного Суду щодо спірних правовідносин, безготівкові грошові кошти АТ "Полтавагаз" знаходились на території виконавчого округу міста Києва, а отже приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Хорішко О.О. правомірно прийняв до виконання наказ Господарського суду Полтавської області від 01.02.2023 по справі №917/1466/19.

Щодо посилання скаржника на порушення приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду від 01.02.2023 у справі № 917/1466/19 приписів ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", представник приватного виконавця зазначає, що саме АТ "НАК "Нафтогаз України" є власником 25,0004 % статутного капіталу АТ "Полтавагаз", а не держава і звертає увагу з цього приводу на правову позицію Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду , викладену у постанові від 10.07.2020 у справі № 913/398/16.

На підтвердження даної позиції та підтвердження правомірності дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка О.О. представник приватного виконавця до письмових пояснень залучив регулярну інформацію за 4 квартал 2021 року з інформаційного ресурсу smida.gov.ua. Даний ресурс дозволяє учасникам ринку оприлюднювати регульовану інформацію в Загальнодоступній інформаційній базі даних Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та подавати електронну звітність та/або адміністративні дані до НКЦПФР відповідно до встановлених вимог (https://smida.gov.ua/db/feed/showform/urosob_o/73003) (а. с. 103 т. 8).

За вищевказаною інформацією, яка, як зазначає представник приватного виконавця, не змінилася станом на 20.04.2023 відсоток акцій у статутному капіталі АТ "Полтавагаз", що належить державі, у графі 5 становить " 0", тобто відсутній.

Також до письмових пояснень представник приватного виконавця залучив сформований витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно AT "Полтавагаз" та зазначив, що в останньому відсутні відомості про те, що частка держави у статутному капіталі боржника перевищує 25 відсотків (а.с. 104 т. 8).

Крім цього, представник приватного виконавця зазначає, що скаржник у своїй скарзі не вказує за захистом якого саме права чи інтересу звернулося товариство до суду, на підставі яких доказів та норм матеріального права зроблено ним висновок, що виконання судового рішення №917/1466/19, яке набрало законної сили, не за визначеним місцем його виконання та іншим органом державної виконавчої служби порушує права скаржника як боржника у виконавчому провадженні.

Також в реагування на письмові пояснення AT "Полтавагаз" за вх. № 5276 від 26.04.2023, представник приватного виконавця подав заперечення (вх. № 5774 від 09.05.2023, а.с. 126-134 т. 8), в яких зазначив, зокрема, наступне:

- судові справи (постанови Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 420/10502/20, від 08.09.2021 у справі № 320/14048/20, від 08.09.2021 у справі № 160/13052/20, від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19, від 27.06.2019 у справі № 916/73/19), на які посилається скаржник, мають відмінні (інші) фактичні обставини зі справою № 917/1466/19 (щодо відкриття виконавчого провадження), не аналогічний та не тотожний предмет, відтак відмінним є і застосування норм права, а тому не можуть судом братися до уваги;

- рахунки НОМЕР_14 , НОМЕР_11 в Акціонерному товаристві "Райффайзен Банк" (адреса банку: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9) з режимом використання 2600, являються звичайними поточними рахунками боржника для ведення господарської діяльності (про що вказано у самих довідках) та не мають відношення до рахунків зі спеціальним режимом використання. Також можуть використовуватися для зарахування заробітної плати та інших платежів, ведення господарської діяльності та оплати за іншими цивільно-правовими договорами, які не заборонені законодавством України, про що вказано у копіях договорів поданими АТ "Полтавагаз" та у довідці про відкритий поточний розрахунковий рахунок, який використовується для проведення розрахунків в тому числі для проведення розрахунків по заробітній платі. Тобто кошти, які АТ "Полтавагаз" отримує/надходять на рахунки в Акціонерному товаристві "Райффайзен Банк" являються його власністю;

- щодо відсутності коштів на рахунку НОМЕР_11 за довідкою №ДЗ- В60/38-77-1 від 18.04.2023, то дана інформація не відповідає дійсності, так як на дату відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області у справі №917/1466/19 від 01.02.2023, а саме на 22.03.2023, залишок коштів складав 16 158,10 грн., що підтверджено копією відповідних документів з Автоматизованої системи виконавчого провадження;

- Відповідно до ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" заборгованість постачальників природного газу, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, за договорами про надання послуг з транспортування природного газу перед особою, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 1 січня 2020 року, не сплачена станом на розрахункову дату.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 34 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Виконавче провадження №71368258 з примусового виконання наказу Господарського Полтавської області від 01.02.2023 у справі №917/1466/19 було зупинено, жодні дії з виконання зазначеного наказу суду приватним виконавцем Хорішком О.О. не здійснювались;

- у період перебування боржника (АТ "Полтавагаз") в Реєстрі, як учасника процедури врегулювання заборгованості у порядку та за Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (Закон №1639-ІХ від 14.07.2021) борг та основна винагорода приватного виконавця не стягується;

- у випадку врегулювання заборгованості у порядку та за Законом №1639-ІХ від 14.07.2021 правові підстави для стягнення та/або подання даної постанови, як виконавчого документа до примусового виконання до приватного/держаного виконавця будуть відсутні;

- у всіх випадках (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця;

- чинним законодавством у сфері примусового виконання рішень передбачений обов"язок приватного виконавця виносити постанову про стягнення основної винагороди під час відкриття виконавчого провадження;

- внесення змін до чинного законодавства щодо випадків врегулювання заборгованості Законом №1639-ІХ від 14.07.2021 не змінило норми Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" щодо прийняття постанови відкриття виконавчого провадження, а лише конкретизувало підстави зупинення (припинення арешту) виконавчого провадження у випадках урегулювання заборгованості за Законом №1639-ІХ від 14.07.2021.

Згідно з ч. 1 ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

При розгляді скарги ТОВ "Полтавагаз" на дії приватного виконавця Хорішка О.О., суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст. 326 Господарського процесуального кодексу судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За приписами ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, яка охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Питання, що виникають на стадії виконання рішень, винесених господарським судом, вирішуються в порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України та Законом України "Про виконавче провадження". Спеціальним нормативним актом з питань виконання судового рішення є Закон України "Про виконавче провадження", яким врегульовані питання щодо порядку, умов та підстав здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішень. Поряд з цим Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

У ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно із ч. 2 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя (ч. 1 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України (п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".

Аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що прийняття державним чи приватним виконавцем виконавчих документів до виконання здійснюється за територіальним принципом, суть якого полягає у тому, що державний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться на території, на яку поширюються його функції, а приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність, та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. При цьому місце виконання виконавчого документу визначається за критеріями, зазначеними у ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", до яких законодавець відносить: (1) місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, (2) місцезнаходження боржника - юридичної особи, (3) місцезнаходження майна боржника .

Отже, зі змісту наведених норм закону, зокрема, ч.ч. 1 та 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" вбачається, що виконавець (державний / приватний) має право прийняти до виконання подані йому виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання у разі, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи або місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташоване:

- для державного виконавця у межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби;

- для приватного виконавця - у межах виконавчого округу, в якому приватний виконавець здійснює свою діяльність та відповідно на яку розповсюджується відповідна компетенція цього приватного виконавця.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За змістом норм чинного законодавства, що регулюють питання, пов`язані з виконанням судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, виконавчий документ, прийнятий виконавцем до виконання, є підставою для початку здійснення виконавцем примусового виконання рішення. Оригінал (дублікат) виконавчого документа подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця разом із заявою про примусове виконання рішення.

Суд зазначає про те, що Закон України "Про виконавче провадження" є законом, який регулює порядок вчинення виконавчих дій, при цьому детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №910/5702/19.

Вимоги до форми і змісту заяви про примусове виконання рішення визначені у частинах 2 - 4 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", а також у пункті 3 розділу ІІІ Інструкції.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Інструкції (тут і далі по тексту - у редакції, чинній станом дату звернення АТ "Укртрансгаз" як стягувачем до приватного виконавця із заявою заяви про примусове виконання рішення) заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

Відповідно до абз. 30 п. 3 розділу ІІІ Інструкції у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ/копія документа, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Передбачена цією нормою необхідність стягувача додати до заяви докази місцезнаходження майна боржника обумовлена необхідністю обґрунтування та доведення стягувачем виконавцю такого критерію як місцезнаходження майна боржника та лише в ракурсі того, що майно боржника знаходиться на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця. Зазначена норма передбачає надання стягувачем лише доказів місцезнаходження майна боржника на цій території, а не доказів фактичної наявності майна боржника у місцезнаходженні такого майна.

Зазначена норма Інструкції (у разі, якщо стягувач в якості майна боржника зазначає грошові кошти) не може тлумачитися як така, що передбачає обов`язок стягувача додавати до заяви про примусове виконання рішення докази фактичної наявності грошових коштів на банківських рахунках боржника, оскільки у разі такого її тлумачення (застосування) ця норма суперечила б статті 60 та пункту 1 частини першої статті 61 Закону України "Про банки і банківську діяльність", за змістом яких відомості про банківські рахунки клієнтів, фінансово-економічний стан клієнтів є банківською таємницею, забезпечення збереження якої є обов`язком банку, зокрема шляхом обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю. Аналіз наведених норм Закону України "Про банки і банківську діяльність" свідчить про те, що стягувач, який не входить до кола осіб, які мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю, та не є особою, якій відповідно до частини першої статті 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк може розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, обмежений у можливостях надати органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю відомості про стан рахунків боржника у банках. Таке тлумачення цієї норми Інструкції також суперечить частині перші статті 19 Конституції України, за змістом якої ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

З огляду на викладене стягувач, звертаючись до виконавця із заявою про примусове виконання рішення має довести саме обставини знаходження майна боржника на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця, надати (додати до заяви) докази місцезнаходження майна боржника на цій території, а не докази фактичної наявності майна боржника у місцезнаходженні такого майна.

Наприклад, у разі посилання стягувача на наявність у боржника грошових коштів на рахунках у банківських установах, стягувач, який обмежений в отриманні інформації, що є банківською таємницею, має надати наявні у нього докази існування таких рахунків боржника, докази, з яких йому стало відомо про такі існуючі рахунки боржника (ділова переписка, правочини, первинні, розрахункові документи тощо).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець саме під час здійснення виконавчого провадження (тобто після його відкриття) має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

З аналізу цих норм Закону України "Про виконавче провадження", а також зокрема в цілому статей 13, 18, 26, 36, 48 Закону, вбачається, що виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення під час здійснення виконавчого провадження, тобто після прийняття виконавчого документу до виконання та після відкриття виконавчого провадження. Перевірка майнового стану боржника (стану рахунків боржника у банках), розшук боржника та/або його майна, зокрема грошових коштів боржника, здійснюється у вже відкритому виконавчому провадженні.

Чинне спеціальне законодавство, що визначає порядок пред`явлення виконавчих документів до виконання, порядок примусового виконання рішень, не містить прямої норми, яка б передбачала повноваження виконавця вчиняти на стадії вирішення питання про прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження дії, направлені на перевірку майнового стану боржника (стану рахунків боржника у банках), розшук боржника та/або його майна.

З огляду на викладене до прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження виконавець не має права вчиняти дії, направлені на перевірку майнового стану боржника (стану рахунків боржника у банках), розшук боржника та/або його майна, зокрема грошових коштів боржника. На етапі вирішення питання про відкриття виконавчого провадження або повернення виконавчого документа у виконавця відсутній будь-який механізм, передбачений чинним законодавством, спрямований на перевірку відомостей щодо стану банківських рахунків боржника.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" на стадії вирішення питання про відкриття виконавчого провадження за таким критерієм як місцезнаходження майна боржника виконавець має дослідити цей критерій не в ракурсі фактичного знаходження майна у його (зазначеному стягувачем) місцезнаходженні, а саме для встановлення обставини наявності майна боржника на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця, за формальними ознаками: по доданим стягувачем до заяви про примусове виконання рішення доказам місцезнаходження майна боржника на такій території. Встановлення обставин фактичної наявності майна боржника у його місцезнаходженні (зазначеному стягувачем) (у тому числі і грошових коштів) відноситься до дій виконавця з розшуку майна боржника, які вчиняються у процесі здійснення виконавчого провадження після прийняття виконавчого документу до виконання та відкриття виконавчого провадження.

За результатом дослідження цих доказів виконавець приймає одне з рішень: про відкриття виконавчого провадження відповідно до статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" або про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання відповідно до пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".

За відсутності доданих стягувачем до заяви доказів знаходження майна боржника на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця, у виконавця, який не має повноважень до відкриття виконавчого провадження вчиняти виконавчі дії, пов`язані з розшуком майна боржника, відсутні підстави приймати до виконання виконавчий документ за місцезнаходженням майна боржника.

Отже, у виконавця є підстави для відкриття виконавчого провадження за таким критерієм як місцезнаходження майна боржника лише за наявності документального підтвердження відомостей про наявність такого майна у межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця. Зокрема відомостей про відкриті на ім`я боржника рахунки в банках або інших фінансових установах, розташованих в межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби або у межах виконавчого округу приватного виконавця. Сама лише констатація стягувачем у заяві про примусове виконання рішення про наявність у боржника певних рахунків у банківських та / або фінансових установах, розташованих в межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або у межах виконавчого округу приватного виконавця, за відсутності доданих до заяви доказів у підтвердження цих обставин, не є достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження за таким критерієм як місцезнаходження майна боржника.

Суди при розгляді скарг на рішення, дії / бездіяльність виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з підстави порушення виконавцем територіальної юрисдикції (не за місцезнаходженням майна боржника) мають досліджувати обставини дотримання стягувачем вимог абзацу 11 (або 12, або 28 у залежності від того, яка редакція Інструкції підлягає застосуванню) пункту 3 розділу ІІІ Інструкції щодо надання доказів місцезнаходження майна боржника у межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця. Суди мають встановити, чи були додані стягувачем до заяви про примусове виконання рішення відповідні передбачені цією нормою докази існування у межах території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця, майна боржника, зокрема рахунків боржника у банківських, фінансових установах, докази, з яких стягувачу стало відомо про таке майно (про існуючі рахунки боржника), та чи підтверджують ці докази обставини знаходження майна боржника на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Крім того, обставина внесення змін до підзаконного нормативно-правового акту, зокрема до пункту 3 розділу ІІІ Інструкції за наказом Міністерства юстиції України № 3940/5 від 09.12.2019, не стосується та не впливає на визначені Законом України "Про виконавче провадження" повноваження виконавця щодо отримання від банківських та інших фінансових установ інформації про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника.

Наведені вище висновки щодо застосування положень Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України "Про банки і банківську діяльність", Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженій наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, викладені в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.05.2021 у справі № 905/64/15.

Судом встановлено, що боржник оскаржує дії приватного виконавця з виконання наказу суду у цій справі про стягнення грошових коштів, що належать відповідачу та підлягають до сплати позивачу. Підставою оскарження боржником дій приватного виконавця Хорішка О.О. з виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 01.02.2023 по справі №917/1466,19 є, на думку боржника, порушення виконавцем вимог щодо територіальної компетенції з відкриття ним виконавчого провадження з виконання вказаного судового наказу.

Суд встановив, що за даними Єдиного реєстру приватних виконавців України приватний виконавець Хорішко О.О. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва. Стягувач (АТ "Укртатрансгаз") звертаючись із заявою про відкриття виконавчого провадження в обґрунтування підстав звернення до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва за місцезнаходженням грошових коштів боржника, надав докази на підтвердження того, що боржник має рахунки для погашення заборгованості в банку, який зареєстровано в місті Києві. Так, у заяві АТ "Укртрансгаз" (№ 06.2/2394 від 09.12.2021) про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 01.02.2023 у справі № 917/1466/19 стягувач зазначив, що згідно інформації АТ "Полтавагаз" у поданій до суду заяві № 06.2/23494 від 09.12.2021 про поворот виконання рішення суду по справі № 917/1466/19 за позовом АТ "Укртрансгаз" до АТ "Полтавагаз" про стягнення грошових коштів, боржник має такі рахунки :

UА0005875, НОМЕР_2 ,

UІА3013222, НОМЕР_4 ,

НОМЕР_5 ,

НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ,

НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ,

НОМЕР_10 , НОМЕР_11 ,

НОМЕР_12 , НОМЕР_13 .

Водночас, за результатами проведеної АТ "Укртрансгаз" локальної перевірки деяких банківських рахунків АТ "Полтавагаз" у форматі UВАN на офіційному сайті Національного банку України, рахунки боржника НОМЕР_4 та НОМЕР_11 відкрито в Акціонерному товаристві "Райффайзен Банк", що знаходиться за адресою: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9.

На підтвердження зазначеного та відповідно до вимог п. 3 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень до заяви про примусове виконання рішення АТ "Укртрансгаз" було долучено копію заяви АТ "Полтавагаз" № 06.2/23494 від 09.12.2021 про поворот виконання рішення суду в справі № 917/1466/19, яка містить банківські рахунки товариства, а також докази локальної перевірки стягувачем рахунків АТ "Полтавагаз" на офіційному сайті Національного банку України (а.с. 87-94 т. 8).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що стягувачем було надано належні докази знаходження майна боржника на території, на яку поширюється компетенція приватного виконавця Хорішка О.О. зокрема, використання боржником рахунків, відкритих у банківській установі (м. Київ), а встановлення наявності грошових коштів на цьому рахунку боржника охоплюється процедурою розшуку майна боржника при здійсненні виконавчого провадження, чому передує прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження.

Ані Законом України "Про виконавче провадження", ані Інструкцією на стягувача не покладено обов`язку встановлювати наявність майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, а абз. 28 п. 3 розділу III Інструкції надає стягувачу виключно право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (УНЗР, рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).

У цьому контексті варто також зауважити, що встановлення відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а також безрезультатність здійснених виконавцем відповідно до закону заходів щодо розшуку такого майна є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження". У разі, коли місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, це є підставою для передачі виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого відповідно до п. 6 розділу V Інструкції.

Довідка AT "Полтавагаз" № 07/002162 від 29.03.2023 про відсутність майна товариства на території м. Київ та Київської області " (а.с. 82 т. 7), не є належним доказом відсутності майна, оскільки є лише констатацією факту відсутності майна і не підтверджена документально.

В обґрунтування скарги скаржник також посилається на те, що відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених ст.3 Закону, крім рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету.

Як зазначає скаржник у скарзі, оскільки АТ "Полтавагаз" є юридичною особою, частка держави у статутному капіталі якого перевищує 25 відсотків, приватний виконавець не мав законного права на здійснення виконавчих дій стосовно цього боржника.

З приводу зазначеного судом прийнято до уваги наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету.

Суд зауважує, що Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" (з наступними змінами) передбачено, що єдиною державною інформаційною системою, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи є Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр).

Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру (ст. 7 Закону).

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 9 Закону в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить юридична особа публічного права або який здійснює функції з управління корпоративними правами держави у відповідній юридичній особі.

Пункт 1 ч. 2 ст. 11 Закону передбачає, що відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі, надаються у вигляді: 1) безоплатного доступу через портал електронних сервісів або з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг до: відомостей з Єдиного державного реєстру, які актуальні на момент запиту, необхідних для видачі документів дозвільного характеру та ліцензій, а також про видані документи дозвільного характеру та ліцензії, для укладення цивільно-правових договорів, у тому числі щодо наявності запису про державну реєстрацію припинення або перебування юридичної особи у стані припинення, державну реєстрацію припинення чи перебування у процесі припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, про місцезнаходження, адресу електронної пошти, цифровий код модельного статуту, види діяльності, центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить державне підприємство або частка держави у статутному капіталі юридичної особи, якщо така частка становить не менше 25 відсотків, про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа, про юридичних осіб - правонаступників, про відокремлені підрозділи юридичної особи, про осіб, які можуть вчиняти дії від імені особи, у тому числі відомості про розпорядника майна, санатора, голову комісії з припинення, ліквідатора, управителя майна, наявність обмежень щодо представництва, про відкриття виконавчого провадження, - шляхом їх пошуку за повним чи скороченим найменуванням, іменем, ідентифікаційним кодом, реєстраційним номером облікової картки платника податків, серією та номером паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), перегляду, копіювання та роздрукування;

Розділом 5 Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 10.06.2016 №1657/5 (чинний на дату виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відомості про юридичну особу містять відомості про центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить державне підприємство, або частку держави у статутному капіталі юридичної особи, якщо ця частка становить не менше 25 відсотків (п. 9 ч. 3 Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи при відкритті виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 01.02.2023 у справі № 917/1466/19, приватним виконавцем було сформовано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно АТ "Полтавагаз" та встановлено, що в останньому відсутні відомості про те, що частка держави у статутному капіталі боржника перевищує 25 відсотків (графа 6 - Центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить юридична особа публічного права або який здійснює функції з управління корпоративними правами держави у відповідній юридичній особі) (а.с. 104 т. 8).

Долучений скаржником до матеріалів скарги витяг із державного Інтернет - порталу www.smida.gov.ua (єдиний інформаційний масив даних про емітентів цінних паперів) (а.с. 84 т. 7) свідчить про те, що одним із власників цінних паперів АТ "Полтавагаз" є АТ "НАК "Нафтогаз України" і саме відсоток АТ "НАК "Нафтогаз України", а не держави, у статутному капіталі боржника становить 25,0004.

Суд погоджується з правовою позицією стягувача (АТ "Укртрангаз") та представника приватного виконавця, що з боку боржника має місце ототожнення поняття "держава" та юридичної особи - АТ "НАК "Нафтогаз України".

Зі статуту АТ "НАК "Нафтогаз України" вбачається, що засновником та єдиним акціонером Компанії є держава. Функції з управління корпоративними правами держави у статутному капіталі Компанії здійснює Кабінет Міністрів України (пункт 15 Статуту).

Пункт 2 Статуту встановлює, що Компанія є приватним акціонерним товариством.

Пунктом 7 встановлено, що Компанія вважається утвореною і такою, що набула прав юридичної особи, з дати її державної реєстрації. Пункт 9 визначає, що Компанія має самостійний баланс, поточні та інші рахунки в банках, печатку із своїм найменуванням, ідентифікаційним кодом, а також знак для товарів і послуг, штампи, бланки та інші реквізити.

Пункт 11 встановлює, що Компанія є повноправним акціонером (засновником, учасником) господарських товариств, пакети акцій/корпоративні права яких передані до статутного капіталу Компанії, а також тих, що засновані Компанією або акції/корпоративні права яких набуті Компанією в інший спосіб. Компанія здійснює всі права та несе всі обов`язки акціонера (засновника, учасника) відповідно до закону.

Таким чином, суд констатує, що не держава володіє акціями АТ "Полтавагаз", а АТ "НАК "Нафтогаз України", як юридична особа, яка здійснює всі права та несе всі обов`язки акціонера.

При цьому, судом враховано правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 10.07.2020 у справі № 913/398/16.

Крім вищевикладеного, суд зазначає, що скаржником у поданій скарзі не вказано, за захистом якого саме права чи інтересу він звернувся до суду, на підставі яких доказів та норм матеріального права зроблено висновок, що відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу, виданого на примусове виконання судового рішення у справі №917/1466/19, яке набрало законної сили, за визначеним місцем його виконання та іншим органом державної виконавчої служби порушує права ТОВ "Полтавагаз" як боржника у зазначеному виконавчому провадженні.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Глоба проти України" від 05.07.2012 (заява №15729/07) зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Європейський суд з прав людини зазначив, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За приписами ч. 1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При постановлені даної ухвали судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що оскаржувані дії приватного виконавця були вчинені у відповідності до діючого законодавства. Тому відсутні підстави для визнання їх незаконними, а відтак відсутні підстави і для скасування оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.03.2023, ВП №7136858. Скарга АТ "Полтавагаз" (вх. № 12 від 17.04.2023) на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Хорішка О.О. по справі №917/1466/19 є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

При постановленні зазначеної ухвали, судом, у відповідності до приписів ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, у спірних правовідносинах було враховано висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Керуючись ст. ст. 232 - 236, 342 - 345 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" від 03.04.2023 № 06/002330 (вх. № 12 від 17.04.2023) на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Хорішка Олександра Олександровича по справі № 917/1466/19.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (у разі неявки всіх учасників справи з моменту її підписання суддею (суддями)) та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту оголошення (підписання) (ч.5 ст.231, ст.ст.235,255 Господарського процесуального кодексу України). Згідно ст.257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.09.2023

Суддя О.О. Ореховська