АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/3649/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

За участю представників сторін:

від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - Добров Р.М. в порядку самопредставництва

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 05.06.2023 (повний текст складено та підписано 15.06.2023, суддя Погребна К.Ф.)

у справі №916/3649/22

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до Громадської організації Центр сприяння інвалідам Надія

про розірвання договору, виселення та стягнення 176 162,96 грн

ВСТАНОВИВ

Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Громадської організації Центр сприяння інвалідам Надія про розірвання договору, виселення та стягнення 176 162,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення №914/19 від 12.11.2019 щодо повного та своєчасного здійснення орендних платежів.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 05.06.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у Громадської організації ЦЕНТР СПРИЯННЯ ІНВАЛІДАМ НАДІЯ відсутня заборгованість перед Департаментом комунальної власності Одеської міської ради зі сплати орендної плати за договором оренди нежилих приміщень, оскільки рішенням Одеської міської ради від 29 червня 2022 року № 969-VIII врегульовано звільнення від сплати орендної плати орендарів, які є громадськими об`єднаннями саме на період дії воєнного стану.

Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся позивач з апеляційною скаргою в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 05.06.2023 по справі №916/3649/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги позивач зазначає, що укладаючи відповідних договір оренди нежитлового приміщення, відповідач взяв на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати орендних платежів, а Департамент, в свою чергу, очікував на отримання таких коштів. Однак, у порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач не сплачує оренді платежі, що й стало підставою для звернення із даним позовом до суду.

Скаржник зазначає, що майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, скорочувати обсяги доходів місцевих бюджетів, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

З огляду на таке, апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково застосував рішення Одеської міської ради від 29 червня 2022 року № 969-VIII та безпідставно звільнив відповідача від орендної плати та штрафних санкцій.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою по справі №916/3649/22 за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 05.06.2023 та призначено справу до розгляду на 14.09.2023.

Під час судового засідання від 14.09.2023 представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволенні.

Повноважний представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи наведене, а також те, що явка представників учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вирішила за можливе розглянути справу у судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 12.11.2019 між ГО ЦЕНТР СПРИЯННЯ ІНВАЛІДАМ НАДІЯ та Департаментом комунальної власності Одеської міської ради укладено нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі під №643 Договір оренди №914/19, згідно умов якого відповідачу надано в строкове платне користування об`єкт комунальної власності нерухоме майно, а саме нежилі підвальні приміщення, загальною площею 543,8кв.м. що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська. 59.

Нежитлові підвальні приміщення, належать Територіальній громаді міста Одеси, в особі Одеської міської ради, на праві комунальної власності, на підставі Свідоцтва про право власності, серії ЯЯЯ № 537827, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 11.10.2006р.

Відповідно до п. 1.3 договору, термін дії договору оренди на тридцять років.

Пунктом 2.1. договору визначено, що орендна плата визначається на підставі ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна, рішення Одеської міської ради №4214-VII від 30.01.2019р. Про затвердження Методики розрахунку орендної плати за майно комунальної власності територіальної громади м. Одеси, рішень Одеської міської ради та виконкому Одеської міської ради.

Відповідно до п. 2.2. Договору, за орендовані приміщення Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату, що становить 10 571,31грн., з урахуванням податку на додану вартість 2114,26грн. та є базовою ставкою орендної плати за місяць. Розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства.

У п. 2.3. Договору сторони погодили, що до орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат та плата за користування земельною ділянкою та інші послуги, які надаються спеціалізованими організаціями.

Згідно з п. 2.4. Договору, Орендар зобов`язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Відповідно до п. 2.5. Договору, розмір орендної плати змінюється у випадку зміни методики її розрахунку, цін і тарифів, та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України та рішеннями міської ради, що набрали чинності, в порядку передбаченому чинним законодавством.

Згідно з п. 3.4. Договору, Орендодавець зобов`язується передати Орендарю в оренду нежиле приміщення згідно п. 1.1 цього Договору за актом приймання-передачі, який підписується обома сторонами.

Умовами п. 5.2. Договору передбачено, що за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Нарахування пені за прострочення виконання обов`язку припиняється через один рік з дня, коли обов`язок повинен був бути виконаний.

Як вказує позивач, відповідач неналежним чином виконує взяті на себе за договором оренди зобов`язання, а саме систематично не сплачує орендну плата, що є порушенням умов договору, визначених в п.п. 2.2., 2.4. договору оренди (щодо сплати орендної плати своєчасно та в повному обсязі).

За тверджень позивача, оскільки відповідачем систематично не сплачується орендна плата у повному обсязі, його заборгованість станом на 21.11.2022 становить 152 944,27 грн.

З огляду на несплату відповідачем вчасно та у повному розмірі орендної плати, позивачем згідно п. 5.2. договору оренди та відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 549 Цивільного кодексу України, відповідачу нарахована пеня за несвоєчасне внесення орендної плати, за період з 16.12.2021 по 31.11.2022 у розмірі 23 218,69 грн.

Окрім того позивач наголошує, що несплата відповідачем орендної плати призводить до того, що до місцевого бюджету м. Одеси не надходять належні кошти, чим порушуються права територіальної громади міста Одеси та значною мірою позбавляє Департамент того, на що він розраховував при укладенні договору оренди.

Таким чином позивач зазначає, що договір оренди від 12.11.2019 за № 914/19 підлягає розірванню у судовому порядку, оскільки відповідачем систематично істотно порушуються умови Договору, зокрема у зв`язку з невнесенням відповідачем орендної плати.

Отже, діючи в інтересах територіальної громади м. Одеса. Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів, вимагаючи розірвання договору оренди, стягнення заборгованості з орендної плати та пені, виселення відповідача із орендованого приміщення.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмовив у їх задоволенні у повному обсязі.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає таке.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Згідно з ч.1, 6 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч.ч.1, 3 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендна плата визначається за результатами аукціону. У разі передачі майна в оренду без проведення аукціону орендна плата визначається відповідно до Методики розрахунку орендної плати, яка затверджується Кабінетом Міністрів України щодо державного майна та представницькими органами місцевого самоврядування - щодо комунального майна. У разі якщо представницький орган місцевого самоврядування не затвердив Методику розрахунку орендної плати, застосовується Методика, затверджена Кабінетом Міністрів України. Орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати. Якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності. Порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що перебувають у державній власності, між державним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається Порядком передачі майна в оренду. Порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим, між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим. Порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що перебувають у комунальній власності, між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається представницьким органом місцевого самоврядування. Стягнення заборгованості з оплати орендної плати може здійснюватися в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч. 1, 7 ст.193 ГК України.

Виходячи з наведених приписів чинного законодавства та умов укладеного між сторонами договору, відповідач взяв на себе зобов`язання з повної та своєчасної оплати орендних платежів.

Разом з цим, у п. 2.5. Договору сторони погодили, що розмір орендної плати змінюється у випадку зміни методики її розрахунку, цін і тарифів, та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України та рішеннями міської ради, що набрали чинності, в порядку передбаченому чинним законодавством.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до п. 1.1. Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 137-VIII від 17.03.2021 (далі Положення), Департамент комунальної власності Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради.

Пунктом 1.2. Положення встановлено, що Департамент у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, рішеннями Одеської міської ради, її виконавчого комітету, розпорядженнями міського голови та цим Положенням.

Пунктом 2.2. Положення передбачено, що Департамент є уповноваженим органом, який виступає орендодавцем щодо єдиних майнових комплексів, нерухомого майна і споруд, майна, що не увійшло до статутного капіталу, перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, за виключенням майна, орендодавцем якого уповноважено виступати інший виконавчий орган Одеської міської ради.

Відповідно до законів України Про місцеве самоврядування в Україні, Про правовий режим воєнного стану, з урахуванням Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні, постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 року № 634 Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану, з метою підтримки орендарів комунального майна територіальної громади м. Одеси шляхом зниження фінансового навантаження, враховуючи необхідність врегулювання питання внесення орендної плати у період воєнного стану, Одеська міська рада прийняла рішення від 29.06.2022 № 969-VIII Про орендну плату за використання комунального майна територіальної громади м. Одеси у період дії воєнного стану.

Даним рішенням, зокрема у п. 1 встановлено, що на період воєнного стану та до його припинення (скасування) за договорами оренди комунального майна територіальної громади м. Одеси, укладеними до 24 лютого 2022 року, звільнено від орендної плати орендарів, які:

- за погодженням з орендодавцем використовують орендоване майно для розміщення гуманітарних штабів, складів, центрів волонтерської допомоги;

- є громадськими об`єднаннями та благодійними організаціями;

- орендують нерухоме комунальне майно закладів освіти комунальної власності територіальної громади м. Одеси, але не користуються ним у зв`язку із обмеженням доступу;

- є суб`єктами господарювання, що надають освітні послуги та не здійснюють діяльність у зв`язку з введенням воєнного стану;

- використовують нерухоме комунальне майно, що перебуває в управлінні Виконавчого комітету Одеської міської ради, та не здійснюють діяльність в орендованому об`єкті у зв`язку з введенням воєнного стану;

- орендують комунальне майно Комунального підприємства Міжнародний аеропорт Одеса, але не використовують його у зв`язку з введенням воєнного стану.

Згідно з п. 2 рішення на період воєнного стану та протягом 30 календарних днів після припинення чи скасування його дії в установленому порядку за договорами оренди комунального майна територіальної громади м. Одеси, укладеними до 24 лютого 2022 року, орендарям (за виключенням орендарів, вказаних у пункті 1 цього рішення, та орендарів єдиних майнових комплексів) орендна плата нараховується у розмірі 50 відсотків розміру орендної плати, встановленої договорами оренди (з урахуванням її індексації).

Згідно з рішенням Одеської міської ради від 28.09.2022 № 987-VIII Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 29 червня 2022 року № 969-VIII Про орендну плату за використання комунального майна територіальної громади м. Одеси у період дії воєнного стану доповнено пунктом 3 наступного змісту:

3. Орендодавцям комунального майна територіальної громади м. Одеси забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з цим рішенням, починаючи з 24 лютого 2022 року, за виключенням орендарів, зазначених в другому абзаці пункту 1 цього рішення, яким нарахування орендної плати відповідно до цього рішення забезпечити з дня погодження орендодавцем використання майна для розміщення гуманітарних штабів, складів, центрів волонтерської допомоги..

Відповідно до законів України Про місцеве самоврядування в Україні, Про правовий режим воєнного стану, з урахуванням Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні, постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 року № 634 Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану, з метою підтримки орендарів комунального майна територіальної громади м. Одеси шляхом зниження фінансового навантаження, враховуючи необхідність врегулювання питання внесення орендної плати у період воєнного стану, Одеська міська рада прийняла рішення від 29.06.2022 № 969-VIII Про орендну плату за використання комунального майна територіальної громади м. Одеси у період дії воєнного стану.

Отже, наведеним рішенням Одеської міської ради, врегульовано питання звільнення від сплати орендної плати орендарів, які є громадськими об`єднаннями на період дії воєнного стану.

Положеннями ч.1 ст.1 Закону України Про громадські об`єднання передбачено, що громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України Про громадські об`єднання громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка.

Так, у даному випадку орендарем за договором оренди від 12.11.2019 №914/19 є Громадська організація Центр сприяння інвалідам Надія.

Також, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває й на теперішній час.

За вказаних обставин, враховуючи те, що орендарем за спірним договором є громадська організація, а введений з 24.02.20222 воєнний стан триває до теперішнього часу, відповідача на підставі рішення Одеської міської ради від 29 червня 2022 року № 969-VIII, яким врегульовано звільнення від сплати орендної плати орендарів, з 24.02.2023 звільнено від сплати орендних платежів за договором укладеним з Одеською міською радою на період дії воєнного стану.

Вирішуючи питання щодо наявності у відповідача заборгованості перед позивачем з орендної плати за договором оренди від 12.11.2019 №914/19, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, у ГО ЦЕНТР СПРИЯННЯ ІНВАЛІДАМ НАДІЯ була наявна переплата з орендних платежів за січень 2022 у розмірі 0,07 грн.

Також, відповідачем у лютому 2022 року було перераховано на користь позивача оренду плату за лютий 2022 у розмірі 14 858,00 грн.

В свою чергу, Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, відповідно до умов договору, нараховано відповідачу за користування об`єктом оренди у лютому 2022 орендну плату у розмірі 14 932,21 грн (в т.ч. ПДВ).

Проте, враховуючи ту обставину, що відповідач на підставі вищевказаного рішення Одеської міської ради, з 24 лютого 2022 був звільнений від сплати орендної плати, розмір орендної плати за лютий 2022 складає 12265,74 грн (14932,21 грн / на загальну кількість днів у лютому 2022 року * на 23 дня).

Наведене свідчить про те, що відповідач повністю сплатив орендну плату за лютий 2022 та у останнього наявна переплата з орендної плати за спірним договором у розмірі 2592,22 грн (14858,07 грн - 12265,74 грн).

Відтак, у Громадської організації ЦЕНТР СПРИЯННЯ ІНВАЛІДАМ НАДІЯ відсутня заборгованість перед Департаментом комунальної власності Одеської міської ради зі сплати орендної плати за договором оренди нежилих приміщень від 12.11.2019.

Відповідно, заявлені позивачем вимоги в частині стягнення основного боргу та пені є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З приводу заявлених позовних вимог про розірвання договору оренди та виселення відповідача, колегія суддів зазначає, що такі вимоги гуртувались на неналежному виконанні відповідачем своїх зобов`язань в частині повної та своєчасної сплати орендних платежів. Однак, як вже було встановлено вище, у відповідача відсутня заборгованість з орендних платежів за спірним договором.

Слід відзначити, що у позовній заяві Департаментом комунальної власності Одеської міської ради не наведено жодних інших підстав для розірвання договору оренди нежилих приміщень від 12.11.2019 та виселення відповідача із займаних приміщень, окрім неналежного виконання умов договору в частині сплати орендної плати.

Тому, враховуючи встановлення обставин відсутності порушення умов договору в цій частині, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині розірвання спірного договору оренди та виселення відповідача із займаних приміщень.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на положення Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, адже у даному випадку до спірних правовідносин підлягає застосування саме рішення Одеської міської ради від 29 червня 2022 року № 969-VIII, яким врегульовано розмір орендної плати саме на період дії воєнного стану. Дане рішення є обов`язковим для Орендодавця.

Крім того, дане рішення було прийнято, зокрема, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 року № 634 Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 року № 634 Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану встановлено пільги щодо орендної плати за оренду державного та комунального майна на період дії воєнного стану.

Пунктом 12 даної постанови №634 встановлено, що органи місцевого самоврядування можуть додатково приймати рішення з питань, визначених пунктом 1 цієї постанови, відповідно до Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

Таким чином, Одеська міська рада уповноважена вирішувати питання пільг щодо оренди комунального майна на період дії воєнного стану.

В той же час положення Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, застосовувалися б у разі відсутності вищезгаданого рішення Одеської міської ради. Тому у даному випадку не потрібно приймати рішення щодо розміру орендної плати для відповідача, оскільки Одеська міська рада своїм рішенням поставила всіх орендарів комунального майна на території м. Одеса у рівні умови на період дії воєнного стану.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного та обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 05.06.2023 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 05.06.2023 у справі №916/3649/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 19.09.2023.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.

Суддя Ярош А.І.