ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
13 вересня 2023 року Справа № 924/1351/20 (924/214/22)
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В. , суддя Миханюк М.В.
при секретарі судового засідання Комшелюку А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальності „Технопарк Проскурів про стягнення витрат на правничу допомогу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 (повний текст - 03.02.2023) у справі №924/1351/20 (924/214/22) (суддя Заярнюк І.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальності „Технопарк Проскурів,
до Колективного підприємства „Агрофірми „Проскурів,
до Окремого структурного відділу „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів,
(в межах справи №924/1351/20 про банкрутство колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів)
сторони не забезпечили явку своїх представників
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22) залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
При цьому, у відзиві на апеляційну скаргу представник Товариства з обмеженою відповідальності „Технопарк Проскурів зазначив, що буде подано заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу.
11.04.2023 до суду від представника Товариства з обмеженою відповідальності „Технопарк Проскурів надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (електронний лист від 10.04.2023).
У зв`язку із перебуванням у відпустці головуючого судді Саврія В.А. з 19.04.2023 по 20.04.2023 включно, судове засідання у справі №924/1351/20 (924/214/22), яке призначене на 19 квітня 2023р. о 11:30 год. не відбулося.
Ухвалою від 21.04.2023 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальності „Технопарк Проскурів про стягнення витрат на правничу допомогу призначено на 10.05.2023 об 12:30 год.
05.05.2023 до суду апеляційної інстанції надійшла ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.05.2023, якою відкрито касаційне провадження у справі №924/1351/20 (924/214/22) за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 та на рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023. Призначено розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на 25 травня 2023 року о 13:15 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 в залі судових засідань № 330. Витребувано з Господарського суду Хмельницької області та Північно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи №924/1351/20 (924/214/22).
Враховуючи витребування Верховним Судом матеріалів справи, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 зупинено провадження з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальності „Технопарк Проскурів про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №924/1351/20 (924/214/22) до повернення матеріалів справи до Північно-західного апеляційного господарського суду. Справу №924/1351/20 (924/214/22) направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. Зобов`язано сторони повідомити Північно-західний апеляційний господарський суд про результати розгляду касаційної скарги у справі №924/1351/20 (924/214/22).
Листом від 28.08.2023 матеріали справи №924/1351/20 (924/214/22) витребувано з господарського суду Хмельницької області.
04.09.2023 матеріали справи №924/1351/20 (924/214/22) надійшли до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Сторони були повідомлені про розгляд заяви.
У судове засідання 13.09.2023 представники не з`явилися.
Колегія суддів, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальності „Технопарк Проскурів про стягнення витрат на правничу допомогу, зазначає наступне.
Відповідно до ст.123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як встановлено ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ст.26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься у ст.1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Відповідно до ч.3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як слідує із матеріалів справи та поданої заяви позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, останні містять наступні докази:
1) Договір про надання правової допомоги №55 від 11.04.2022, укладений між адвокатом Керницькою І.Р. та ТОВ „Технопарк Проскурів в особі генерального директора Будзінського Віталія Вікторовича, предметом якого є представництво клієнта в усіх без обмежень та винятків органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в правоохоронних та контролюючих органах; представництво інтересів клієнта у всіх судових органах. Сторонами у вказаному спорі є позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Технопарк Проскурів та відповідачі: Колективне підприємство „Агрофірма „Проскурів та Окремий структурний відділ „Лісомисливського відділу „Агрофірми „Проскурів.
Відповідно до пункту 3.2. договору винагорода адвоката за надання правової допомоги (гонорар) обчислюється виходячи з витрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата). Вартість однієї години роботи адвоката встановлюється Сторонами у додатку до цього Договору.
Згідно пункту 3.3. договору у будь-якому випадку гонорар адвоката не може бути меншим фіксованого розміру гонорару, який встановлюється сторонами у додатку до цього договору.
Відповідно до пункту 3.4. договору у разі, якщо після розрахунку гонорару відповідно до п. 3.2 цього Договору (за погодинною оплатою), розмір гонорару буде більшим, ніж фіксований розмір гонорару, встановлений сторонами у відповідному додатку, оплаті підлягає гонорар, який розрахований відповідно до п. 3.2 цього договору.
2) Додаток №2 від 20.02.2023 до Договору про надання правової допомоги №55 від 11.04.2022, укладений між адвокатом Керницькою І.Р. та ТОВ „Технопарк Проскурів, в якому визначено вартість роботи адвоката та фіксований розмір гонорару за представництво клієнта в усіх без обмежень та винятків органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в правоохоронних та контролюючих органах; представництво інтересів клієнта у всіх судових органах, написання відзиву, клопотань про витребування та приєднання доказів до матеріалів справи, заперечення на відповідь на відзив та участь адвоката у судових засіданнях.
Доказів оплати послуг з надання правової допомоги ТОВ "Технопарк Проскурів" не надало, що за усталеною правовою позицією не перешкоджає відшкодуванню таких витрат (постанови Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18).
Проте, Актом №2 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.04.2023 підтверджується фактично надана правова допомога на суму 9000,00 грн.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.126 ГПК України).
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (див пункт 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).
Колегія суддів враховує подані керуючим санацією КП "Агрофірма "Проскурів" доводи про неспівмірність розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу, а тому щодо заявленого ТОВ "Технопарк Проскурів" до відшкодування розміру цих витрат зазначає наступне.
Згідно ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 5 статті 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Колегія суддів вважає, що ТОВ "Технопарк Проскурів" згідно з вимогами статті 74 ГПК України, довело обставини надання йому послуг професійної правничої допомоги при розгляді цієї справи саме на суму 9000,00 грн, що вбачається з опису робіт (наданих послуг) у Акті примання-передачі.
Отже, дослідивши заяву про розподіл судових витрат та додані до неї документи, враховуючи фактично надану згідно Акту приймання-передачі правничу допомогу на суму 9000,00грн, колегія суддів вважає, що заявлені понад цю суму 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу не відповідають критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, отже їх розмір є необґрунтованими у зазначеній вище частині.
Згідно п.3 ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Враховуючи, що спір виник з вини відповідачів у справі, керуючись статтями 126, 129 ГПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткової постанови про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 9000,00 грн, які належить стягнути з відповідачів 1, 2 (по 4500,00 грн з кожного відповідача).
Керуючись ст.ст.126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Технопарк Проскурів про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволити частково.
4. Видачу наказів доручити господарському суду Хмельницької області.
5. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.
Повний текст додаткової постанови складено 18.09.2023.
Головуючий суддя Саврій В.А.
Суддя Коломис В.В.
Суддя Миханюк М.В.