ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
СУДОВИЙ НАКАЗ
25.07.2023 Справа № 908/2361/23
м. Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Давиденко Ірини Вікторівни, розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу
до боржника: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )
До Господарського суду Запорізької області звернулось Комунальне підприємство «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету м. Запоріжжя заборгованість зі сплати орендної плати за період з 01.07.2021 по 31.05.2023 в розмірі 2075,68 грн, 3% річних у розмірі 104,39 грн; інфляційних втрат у розмірі 706,60 грн, пені у розмірі 1353,88 грн, та на користь Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» заборгованість зі сплати орендної плати за період з 01.10.2021 по 31.05.2023 в розмірі 506,48 грн, 3% річних у розмірі 23,55 грн; інфляційних втрат у розмірі 163,51 грн, ст.ст. 147-151 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2023 вказану заяву передано для розгляду судді Давиденко І.В.
Як вбачається з вказаної заяви та доданих до неї документів, на підтвердження наявності господарських правовідносин між сторонами, заявником надано суду копії: Договору оренди нежитлового приміщення № 226/14 від 26.07.2002 з додатковими угодами до нього, розрахунок заборгованості згідно бухгалтерського обліку з урахуванням часткової оплати, платіжну інструкцію №@2PL991624 від 23.10.2021 про часткову оплату.
Судом встановлено, що Договір нежитлового приміщення № 226/14 від 26.07.2002 з додатковими угодами до нього були укладені споживачем ОСОБА_1 саме як фізичною особою-підприємцем.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 21.05.2015 було внесено запис про припинення підприємницької діяльності Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за власним рішенням. Натомість, боржник продовжив користуватись орендованим приміщенням. Матеріали заяви не містять будь-яких документів про припинення користування нежитловим приміщенням.
Відповідно до приписів статей 51, 52, 598-609 ЦК України,статей 202-208 ГК України, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Таким чином, судом встановлено, що заявник, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у боржника із втратою його статусу як ФОП не припинились.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18.
Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, судом вбачається, що даний спір стосується грошової вимоги. Заявлена до стягнення з боржника сума заборгованості не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підстави, передбачені ст. 152 ГПК України для відмови у видачі судового наказу відсутні.
Аналіз викладених заявником обставин, а також ст. ст. 11, 205, 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст. ст. 174, 193, 202 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України дає суду підстави зробити висновки, що заявлені вимоги про видачу судового наказу підлягають задоволенню.
Оскільки заявником за подання до суду заяви про видачу судового наказу сплачений судовий збір, то сума судового збору у розмірі 268 грн. 40 коп. підлягає стягненню з боржника.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Частинами 1, 2 ст. 156 ГПК України визначено, що після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу, або рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.
Згідно із ч. 4 ст. 156 ГПК України днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 242 цього Кодексу.
На підставі викладеного, за результатами розгляду заяви Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7», суд вважає за необхідне видати судовий наказ.
Крім того, судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адреса Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 співпадає з адресою, що зазначена у заяві про видачу наказу, а саме: АДРЕСА_1 .
Відповідно до відповіді № 157151 з Єдиного державного демографічного реєстру фізичну особу ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) не знайдено.
Таким чином, суд вважає за необхідне копію судового наказу та копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати на адресу боржника, що зазначена у заяві про видачу судового наказу, та розмістити його текст на веб-порталі Господарського суду Запорізької області.
Керуючись ст. ст. 147, 148, 150, 154, 155, 159 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
Боржник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).
4. Копію судового наказу та копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати на адресу боржника, що зазначена у заяві про видачу судового наказу, та розмістити його текст на веб-порталі Господарського суду Запорізької області.
5. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 157 ГПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
6. Згідно з ч. 1 ст. 159 ГПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
7. Судовий наказ набрав законної сили «18» вересня 2023 року.
8. Строк пред`явлення судового наказу до виконання « 18» вересня 2026 року.
9. Судовий наказ видано стягувачу «22» вересня 2023 року.
Суддя Ірина Вікторівна Давиденко