ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/2266/22
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №6

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Колоколова С.І.,

Разюк Г.П.,

секретар судового засідання Турук Д.В.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з`явився (технічна неможливість представника приєднатись до відеоконференції);

від відповідача: Куцевол Д.В., за ордером;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна та Приватного агропромислового підприємства ДЗВІН

на додаткове рішення Господарського суду Одеської області

від 18 травня 2023 року (повний текст складено 29.05.2023)

у справі №916/2266/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна

до відповідача: Приватного агропромислового підприємства ДЗВІН

про стягнення штрафних санкцій у розмірі 4 967 706,00 грн., -

суддя суду першої інстанції: Петренко Н.Д.,час та місце винесення рішення: 18.05.2023, м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 14.09.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Луї Дрейфус Компані Україна (позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного агропромислового підприємства (ПрАП) ДЗВІН (відповідач) про стягнення штрафу за договором поставки від 03.02.2021 №К2102-5523 у розмірі 4 967 706,00 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати у сумі 162 280,29 грн., яка в подальшому була позивачем збільшена до 173 250,87 грн., з яких: 74 515,59 грн. - судовий збір, 87 764,70 грн. - витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, 10 970,58 грн. - витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, понесені позивачем у зв`язку з апеляційним оскарженням ПрАП «ДЗВІН» ухвали Господарського суду Одеської області від 16.11.2022 у даній справі.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.05.2023 у справі №916/2266/22 (суддя Н.Д. Петренко) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна задоволено частково; стягнуто з ПрАП ДЗВІН на користь позивача штраф за договором поставки від 03.02.2021 №К2102-5523 у розмірі 2 483 853,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Також вказаним рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 74 515,59 грн.

16.05.2023 ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі, пропорційному розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 49 367,64 грн.

17.05.2023 до місцевого господарського суду надійшли заперечення ПрАП «ДЗВІН» щодо розміру судових витрат, в обґрунтування яких відповідач зазначає, що позивачем не підтверджено витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, не надано доказів відповідних оплат. Відповідач зауважує на необґрунтованості та неспівмірності задекларованих витрат на правову допомогу.

Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 у справі №916/2266/22 (суддя Н.Д. Петренко) задоволено заяву ТОВ Луї Дрейфус Компані Україна щодо розподілу судових витрат у справі №916/2266/22 та стягнуто з ПрАП ДЗВІН на користь позивача 49 367,64 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У вказаному додатковому рішенні суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем факту надання йому правничої допомоги на заявлену до стягнення суму. Однак, враховуючи часткове задоволення позовних вимог ТОВ Луї Дрейфус Компані Україна, відшкодував позивачу понесені витрати на правничу допомогу у розмірі пропорційному задоволеним позовним вимогам, а саме у розмірі 49 367,64 грн. (50 % від 98 735,28 грн.).

При цьому, суд першої інстанції відхилив доводи ПрАП «ДЗВІН» про недоведеність з боку ТОВ Луї Дрейфус Компані Україна заявлених витрат з огляду на те, що законодавством України встановлено відшкодування витрат на оплату правничої допомоги незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, але за умовою підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Також суд зазначив про складність справи №916/2266/22 та врахував поведінку відповідача у ході розгляду справи, яка зумовила неодноразове відкладення розгляду справи, у зв`язку із поданням низки процесуальних клопотань та заяв, що в свою чергу зумовило збільшення кількості судових засідань за участі представника позивача та необхідності надання позивачем відповідних процесуальних заяв у відповідь на заявлені клопотання відповідача.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 у справі №916/2266/22 та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача у даній справі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 98 735,28 грн.

При цьому, обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, позивач посилається на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 10.05.2023 у справі №916/2266/22 та зазначає, що у разі задоволення його апеляційної скарги по суті спору, то і витрати на правничу допомогу у загальному розмірі - 98 735,28 грн. підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 у справі №916/2266/22 та призначено її розгляд на 14 вересня 2023 о 10:30 год.

Разом з цим, Приватне агропромислове підприємство ДЗВІН також не погодилось із додатковим рішенням місцевого господарського суду, у зв`язку з чим звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 у справі №916/2266/22 та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат.

Доводи апеляційної скарги відповідача є аналогічними доводам, викладеним у запереченні ПрАП «ДЗВІН» щодо розміру судових витрат.

Зокрема, апелянт зазначає, що справа №916/2266/22 не є складною; розмір проведених адвокатом робіт є штучним та завищеним; вартість послуг була визначена адвокатським об`єднанням наперед; до рахунку включені роботи, здійснення яких не вимагалось за розумними вимогами до ведення справи (пояснень щодо клопотань про зупинення провадження у справі, пояснень до заяви про порушення підсудності, про залишення позову без розгляду, оскільки вчинення процесуальних дій, за якими складались ці документи знаходилось виключно в площині відповідач-суд); до розрахунку включено роботи щодо складення заяв про визначення судових витрат позивача, клопотань про участь у режимі відео конференції, які не можуть бути враховані.

Також, ПрАП «ДЗВІН» наполягає на тому, що витрати на правову допомогу позивачем не підтверджені.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного агропромислового підприємства ДЗВІН на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 у справі №916/2266/22; об`єднано вказану апеляційну скаргу до сумісного розгляду з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна та призначено розгляд апеляційної скарги Приватного агропромислового підприємства ДЗВІН на 14 вересня 2023 року о 10:30 год.

16.08.2023 від ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача із запереченням на доводи останньої.

05.09.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява представника ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» - адвоката Тетері С.І., щодо надання останньому можливості взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів через систему відеоконференцзв`язку EasyCon.

Вказане клопотання задоволено ухвалою суду апеляційної інстанції від 06.09.2023.

Аналогічну заяву представника ПрАП ДЗВІН адвоката Куцевола Д.В., задоволено ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 у справі №916/2266/22.

У судовому засіданні 14.09.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши викладені в апеляційних скаргах доводи апелянтів, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені додаткового рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

В силу дії п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Частина 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Приймаючи до уваги те, що заява про розподіл судових витрат подана ТОВ Луї Дрейфус Компані Україна до винесення постанови, а докази понесення судових витрат протягом п`яти днів, після її прийняття, колегія суддів зазначає про дотримання строків подання вказаної заяви, встановлених ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості. Відсутність документального підтвердження факту понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

За правилами ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

У даному контексті судова колегія враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22.12.2018 у справі №826/856/18, згідно з якою розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази, повинні бути пов`язаними з розглядом конкретної судової справи (аналогічний висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Матеріали справи свідчать, що в підтвердження витрат на правову допомогу позивачем подано до суду:

1) Договір від 28.05.2019 №19/05-03 про надання правової допомоги, укладений між Адвокатським об`єднанням «ЕВЕРЛІГАЛ» (АО «ЕВЕРЛІГАЛ», Об`єднання) та ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» (Клієнт) (т.1 а.с. 124-128).

За умовами п. 1.1 цього Договору, у порядку та на умовах останнього, АО «ЕВЕРЛІГАЛ» зобов`язується надавати Клієнту усі види правової допомоги, передбачені ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а Клієнт оплачувати надану Об`єднанням правову допомогу.

Згідно з п. 1.3 Договору для надання правової допомоги Клієнту АО «ЕВЕРЛІГАЛ» надаються такі повноваження, зокрема: представляти інтереси Клієнта в судах з усіма процесуальними правами та обов`язками, які надані позивачу, заявнику, відповідачу, третьої особі тощо; здійснювати підготовку та подачу документів до суду; знайомитися з матеріалами справи, подавати докази та заперечення, заявляти клопотання, робити заяви, давати пояснення, отримувати документи, подавати від імені Клієнта апеляційні та касаційні скарги, подавати заяви про звернення рішень суду до виконання; подавати заяви і скарги щодо виконання судових рішень; підписувати від імені клієнта усі необхідні документи.

При цьому, пунктами 3.1, 3.2 Договору сторони встановили, що розмір винагороди Об`єднання за надання правової допомоги та порядок її оплати Клієнтом, а також компенсації Клієнтом фактичних витрат Об`єднання, пов`язаних із наданням правової допомоги, визначається у додатках до Договору. Оплата вартості правової допомоги, передбаченої цим Договором, є беззаперечним доказом її належного надання Об`єднанням та прийняття Клієнтом.

Зміни у Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформляється додатковими угодами до Договору (п. 10.5). Усі додатки та додаткові угоди до Договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну силу, якщо вони викладені у письмовій формі та підписані сторонами (п. 10.8).

2) Додаткову угоду від 15.12.2021 №21/12/15-1 до Договору від 28.05.2019 №19/05-03, якою продовжено строк дії цього Договору до 31.12.2023 (т.1, а.с. 129).

3) Додаткову угоду від 19.07.2022 №22/07/19-3 до Договору про надання правової допомоги від 28.05.2019 №19/05-03 (т. 1, а.с. 130-131), якою доповнили вказаний Договір додатком №22/07/19-3, у якому АО «ЕВЕРЛІГАЛ» зобов`язалось надати Клієнту професійну правничу допомогу щодо представництва його інтересів у судовому спорі з ПрАП «ДЗВІН» про стягнення з останнього на користь Клієнта штрафних санкцій за невиконання умов договору поставки №К2102-5523 від 03.02.2021, укладеного між ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» та ПрАП «ДЗВІН» (п.1 додатку).

Крім того, у вказаному пункті додатку перелічені дії (не виключно) Об`єднання, що передбачаються для досягнення необхідного для Клієнта результату.

Розмір винагороди Об`єднання за надання правничої допомоги, обсяг якої визначено сторонами у п. 1 додатку, становить 3 000,00 дол. США (п. 2 додатку).

Клієнт сплачує винагороду Об`єднанню у національній валюті України за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим НБУ на день виставлення Об`єднанням рахунку на оплату (п. 3 додатку).

За результатами наданих послуг/виконаних робіт сторони підписують акт приймання-передачі наданих послуг (п. 4 додатку).

Тобто, вказаними умовами сторони визначили дані стосовно вартості правової допомоги, наданою за конкретною справою.

4) рахунок на оплату від 19.07.2022 №89 від 19.07.2022, виставлений АО «ЕВЕРЛІГАЛ» позивачу на сплату коштів у розмірі 87 764,7 грн. за юридичні послуги (т.1 а.с. 134).

5) платіжне доручення від 25.07.2022 №31614783 про сплату позивачем вказаних коштів (т. 1, а.с. 135). Також наявна виписка з банківського рахунку про перерахування вказаних коштів.

6) Додаткову угоду від 26.12.2022 №22/12/26-1 до Договору про надання правової допомоги від 28.05.2019 №19/05-03, якою доповнено Договір додатком №22/12/26-1, згідно якого Об`єднання зобов`язалось надати Клієнту професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду ухвали від 16.11.2022 у справі №916/2266/22. Розмір винагороди становить 300,00 дол. США (т.3 а.с. 21-22).

7) рахунок на оплату від 26.12.2022 №182, виставлений АО «ЕВЕРЛІГАЛ» позивачу на сплату коштів у розмірі 10 970,58 грн. за юридичні послуги під час апеляційного перегляду ухвали від 16.11.2022 у справі №916/2266/22 (т. 3, а.с. 23).

8) меморіальний ордер від 27.12.2022 №31766519 про сплату позивачем вказаних коштів (т. 3, а.с. 24). Також наявна виписка з банківського рахунку про перерахування вказаних коштів.

З огляду на умови вищенаведених додаткових угод до Договору про надання правничої допомоги, вартість послуг АО «ЕВЕРЛІГАЛ» є фіксованою.

Прийняття Клієнтом наданих Адвокатським об`єднанням послуг з надання правничої допомоги в межах справи №916/2266/22 підтверджується Актами наданих послуг від 24.01.2023 №22/12/26-1 та від 10.05.2023 №22/07/19-3, які підписані АО «ЕВЕРЛІГАЛ» та ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна», скріплені відповідними печатками сторін та міститься у матеріалах справи.

Із зазначених Актів, які підписані як з боку Клієнта, так і з боку Об`єднання без застережень та зауважень, сторони погодили перелік виконаних робіт (послуг) адвоката, який полягає у юридичному супроводі господарської справи №916/2266/22, згідно Договору про надання правової допомоги від 28.05.2019 №19/05-03.

Також у матеріалах справи наявний наданий представником позивача детальний опис наданих послуг у процесі надання правничої допомоги, згідно якого загальна сума здійснених витрат становить 98 735,28 грн. (87 764,7 грн. + 10 970,58 грн.).

Отже, сторонами погоджено вартість послуг адвоката, що є підставою для її розподілу за правилами господарського процесуального законодавства.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційною колегією, представництво ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» в Господарському суді Одеської області здійснювалось адвокатом Тетерею С.І. на підставі ордеру АІ №1272244 від 30.08.2022 року.

Участь адвоката у судових засіданнях, підтверджується відповідними протоколами судових засідань, які містяться у даній справі.

Усі процесуальні документи з боку позивача підписані адвокатом Тетерею С.І.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що відображена інформація у вищезазначених Актах наданих послуг щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг), відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи.

При цьому, доводи відповідача щодо недоведеності позивачем заявлених витрат удова колегія оцінює критично, оскільки таке твердження спростовані дослідженими матеріалами справи.

Проаналізувавши вказані докази, судова колегія вважає, що обсяг та вартість виконаних робіт адвокатом відповідає умовам укладеного між Клієнтом та Об`єднанням Договору про надання правової допомоги та додаткових угод до нього, розмір витрат на професійну правничу допомогу узгоджується з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, які зазначені позивачем при зверненні з позовною заявою, з огляду на що, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що надані позивачем докази є достатніми для підтвердження фактичного понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу по даній справі.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що при поданні позовної заяви попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат становив 162 280,29 грн., який складався з максимально передбачених адвокатом дій щодо надання правової допомоги при розгляді спірних відносин у даній справі. Втім, на підставі фактично здійснених робіт адвокатом, позивачем була зазначена сума втрат у розмірі 98 735,28 грн.

Разом з цим, відповідач зазначає про неспівмірність заявленої до стягнення суми судових витрат, посилаючись, зокрема на те, що справа №916/2266/22 не є складною; розмір проведених адвокатом робіт є штучним та завищеним; до рахунку включені роботи, здійснення яких не вимагалось за розумними вимогами до ведення справи (пояснень щодо клопотань про зупинення провадження у справі, пояснень до заяви про порушення підсудності, про залишення позову без розгляду, оскільки вчинення процесуальних дій, за якими складались ці документи знаходилось виключно в площині відповідач-суд) тощо.

В контексті цього питання судова колегія враховує, що у розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04).

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, згідно наведеній нормі, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії) бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями ч.ч. 6, 7 та 9 ст. 129 цього Кодексу.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги ПрАП ДЗВІН стосовно завищеного обсягу, на думку апелянта, наданої позивачу правової допомоги та нескладності справи з огляду на те, що наведені доводи відповідача є лише припущеннями останнього, що трактуються на власну користь.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

У даному випадку саме поведінка відповідача у ході розгляду справи зумовила складення та подання позивачем низки процесуальних документів, оскільки ПрАП ДЗВІН неодноразово ініціювало зупинення провадження у даній справі; заявляло клопотання про повернення позовної заяви, про порушення підсудності тощо; оскаржувало ухвалу суду першої інстанції про повернення зустрічної позовної заяви.

Вказані обставини зумовили неодноразове відкладення розгляду справи, у зв`язку із збільшенням кількість судових засідань за участі представника позивача та необхідності надання позивачем відповідних процесуальних заяв у відповідь на заявлені клопотання відповідача.

Разом з цим апеляційним судом встановлено, що належних доказів або обґрунтувань, у тому числі про неналежність послуг адвоката у справі, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, висновки суду першої інстанції, що останнім не доведено у відповідності до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката складності справи є обґрунтованими.

Саме лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2020 року у справі №910/5410/19.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України, принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану роботу, закріпленому у ст. 43 Конституції України (аналогічна правова позиція викладена у постанові ОП КГС у складі ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19).

В контексті наведеного суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції , що клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу є необґрунтованим.

Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Натомість, як зазначалось вище, відповідачем не доведено необґрунтованості та неспівмірності витрат, не надано таких доказів до матеріалів справи. Разом з цим, судова колегія наголошує на тому, що саме поведінка відповідача щодо порушення зобов`язань за договором поставки та подальшою несплатою узгодженого між ПрАП ДЗВІН та ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» штрафу, змусило позивача звернутись до Адвокатського об`єднання за правовою допомогою та, відповідно, понести відповідні витрати, у зв`язку з подальшим зверненням до господарського суду за захистом порушеного права

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Отже, враховуючи наведене, з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у даній справі, обсяг і обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру, заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим.

Щодо апеляційної скарги ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна».

Як зазначалось вище, апеляційні вимоги позивача ґрунтуються на оскарженні рішення суду першої інстанції від 10.05.2023 у справі №916/2266/22 стосовно розгляду спірних правовідносин між ПрАП ДЗВІН та ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» по суті, з припущенням скасування останнього апеляційним судом та, відповідно, - можливістю зміни додаткового рішення щодо розподілу витрат позивача на правничу допомогу.

Апеляційна колегія зазначає, що постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2023 у справі №916/2266/22 рішення Господарського суду Одеської області від 10.05.2023 у справі №916/2266/22 залишено в силі. У задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» на вказане рішення відмовлено.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги позивача на додаткове рішення суду першої інстанції від 18.05.2023 у справі №916/2266/22 не має.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 у справі №916/2266/22 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для їх скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційні скарги ПрАП ДЗВІН та ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» на вказане додаткове рішення мають бути залишені без задоволення.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 у справі №916/2266/22 залишити без змін, апеляційні скарги без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови складений 18.09.2023.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Разюк Г.П.