АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/313/20
Південно-західного апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання: Чеголя Є.О.

За участю представників учасників справи:

від Чорноморської філії ДП "АМПУ" - Тодорашко А.В. в порядку самопредставництва

від ДП "Морський торговельний порт "Чорноморськ" - Марченко Д.В. в порядку самопредставництва

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 (про затвердження звіту ліквідатора та закриття провадження у справі)

у справі №916/313/20

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Ренді

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю „Автотехцентр звернулось до Господарського суду Одеської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю „Ренді, посилаючись на неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошових зобов`язань перед кредитором.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.02.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ „Ренді, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Сухініна С.В.

Відповідно до ухвали попереднього засідання від 31.03.2020 визнано вимогами кредиторів ТОВ „Автотехцентр, ДП „Морський торговельний порт „Чорноморськ у визначеному розмірі та порядку черговості.

Ухвалою господарського суду Господарського суду Одеської області від 09.06.2020 визнано вимоги до боржника Чорноморської філії ДП "Адміністрація морських портів України" та ТОВ "Морський технічний центр".

Постановою Господарського суду Одеської області від 07.07.2020 визнано банкрутом ТОВ „Ренді, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Сухініна С.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.11.2020 відсторонено арбітражного керуючого Сухініна С.В. від виконання повноважень ліквідатора ТОВ „Ренді, призначено ліквідатором ТОВ „Ренді арбітражного керуючого Колмикову Т.О.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.05.2021 визнано вимоги ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії ДП "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) до ТОВ „Ренді.

За результатами проведення ліквідаційної процедури та аналізу фінансово-господарського стану боржника ліквідатором надано до Господарського суду Одеської області ліквідаційні звіт та баланс банкрута та заявлено клопотання про їх затвердження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 по справі №916/313/20 затверджено звіт ліквідатора, затверджено ліквідаційний баланс ТОВ „Ренді, припинено юридичну особу ТОВ „Ренді та повноваження ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Колмикової Тетяни Олександрівни, провадження у справі закрито, тощо.

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив, що звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ТОВ „Ренді свідчать про відсутність у банкрута основних і оборотних засобів для ведення господарської діяльності, своєчасного погашення грошових зобов`язань та відсутність можливості оздоровлення платоспроможності боржника, оскільки у банкрута відсутнє будь-яке майно.

Оцінивши матеріали звіту ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, суд першої інстанції дійшов висновку, що ліквідатором виконано вимоги, передбачені чинним законодавством, матеріали справи свідчать про відсутність у банкрута майна, майнових прав та грошових коштів для здійснення підприємницької діяльності, погашення заборгованості та можливості відновлення платоспроможності боржника.

Відтак, місцевий господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду та затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута.

Не погодившись із даною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулось ДП Морський торговельний порт Чорноморськ з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, закриття провадження по справі від 18.05.2023 по справі №916/313/20 та відновити провадження по справі.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є безпідставною, необґрунтованою та незаконною, з наступних підстав.

Так, апелянт вважає, що ліквідатором у порушення приписів Кодексу України з процедур банкрутства, не здійснено всієї повноти дій, спрямованих на виявлення та повернення активів боржника.

Зокрема, скаржник наголошує на тому, що рішення суду по даній справі притягнуто винних осіб до субсидіарної відповідальності та стягнуто з них грошові кошти на користь боржника.

Однак, як стверджує апелянт, таке рішення наразі перебуває на виконання державної виконавчої служби та до теперішнього часу не виконано.

Скаржник зазначає, що арбітражний керуючий обмежився направленням до виконавчої служби запитів про хід виконавчого провадження, однак не звертався до державного виконавця із відповідною заявою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржнику фізичній особі чи керівника боржника юридичної особи за межі території України до виконання зобов`язання.

На думку апелянта, такий захід забезпечення виконання рішення, як тимчасове обмеження виїзду за кордон, є найбільш дієвим та широко застосовується органами виконавчої служби з метою впливу на боржників.

Також апелянт зазначає, що арбітражним керуючим не було ані подано заяви про визнання недійсними правочинів боржника, в разі встановлення ліквідатором наявності фраудаторних правочинів боржника, вчинених у підозрілий період, ані зазначено у звіті ліквідатора про відсутність підстав стверджувати, що правочини боржника, укладені у підозрілий період, є фраудаторними.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.06.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №916/313/20 за апеляційною скаргою Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 (про затвердження звіту ліквідатора та закриття провадження у справі) та призначено справу до розгляду на 13.09.2023.

Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від арбітражної керуючої Колмикової Т.О. в якому остання просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

В обґрунтування своїх заперечень арбітражна керуюча зазначає, що зверталась із відповідними запитами до державної виконавчої служби задля отримання інформації про хід виконавчого провадження щодо стягнення грошових коштів з боржників, який притягнуто до субсидіарної відповідальності. Станом на дату складання остаточного звіту, як стверджує арбітражна керуюча, ухвала суду, якою притягнуто колишніх керівників боржника до субсидіарної відповідальності, виконана не була, а заходи з примусового виконання рішення не дали позитивних результатів.

Наголошує арбітражна керуюча й на тому, що чинним законодавством не передбачено процесуального права сторони виконавчого провадження щодо звернення до державного виконавця з клопотанням про зобов`язання звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Арбітражна керуюча також зазначає, що у поданому звіті було відображено, що через відсутність документів не вдалося провести аналіз правочинів вчинених за три роки, що перебували відкриттю провадження у справі про банкрутство.

Під час судового засідання від 13.09.2023 представник апелянта та представник Чорноморської філії ДП "АМПУ" підтримали вимоги за апеляційною скаргою та наполягали на її задоволенні.

Інші представники учасників справи у судове засідання по справі не з`явились, про причини неможливості з`явлення до суду апеляційної інстанції не повідомили, хоча були належним чином сповіщені про час, дату та місце розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду, а також те, що явка представник учасників справи до суду не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вирішила за можливе розглянути справу за їх відсутності, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, у травні 2023 арбітражною керуючою Колмиковою Т.О. було подано до суду першої інстанції звіт про результати проведення ліквідаційної процедури ТОВ „Ренді (т.9, а.с. 1-82).

У звіті, який подано на затвердження суду першої інстанції, ліквідатор зазначила, що за час ліквідаційної процедури здійснила відповідні заходи щодо пошуку майна боржника, зокрема вчинила запити до відповідних державних органів, та відповідно отримала відповіді щодо відсутності у боржника будь-яких майнових активів.

Арбітражна керуюча також зазначила, що в рамках проведення аналізу правочинів вчинених боржником за 3 роки, що передували порушенню провадження у справі про банкрутство (підозрілий період) встановлено, що ТОВ „Ренді протягом 2018-2019 отримувало фінансову допомогу за договором поворотної фінансової допомоги №26-4 від 26.04.2018 від ТОВ «МІГТРАНС».

Керуючись ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства на адресу ТОВ «МІГТРАНС» арбітражною керуючою було направлено запит з проханням надати копію договору поворотної фінансової допомоги № 26-4 від 26.04.2018, який укладено між ТОВ «МІГТРАНС» та ТОВ «РЕНДІ», а також надати документи, що підтверджують розрахунки за цим договором між сторонами (платіжні доручення на перерахування фінансової допомоги, акти звірки тощо). Однак, відповідь не надходила у зв`язку з чим не вдалося провести аналіз правочинів вчинених за 3 роки, що перед бували відкриттю провадження у справі про банкрутство ТОВ «РЕНДІ».

Також, за твердженням ліквідатора, задля повноти дій ліквідатора в рамках ліквідаційної процедуру ТОВ «РЕНДІ» подано до суду заяву про покладення субсидіарної відповідальності на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за зобов`язаннями ГОВ «РЕНДІ», у зв`язку з доведенням до банкрутства відповідно до ч. 2 ст. 61 КУзПБ.

За результатами розгляду такої заяви, ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.04.2021, яка залишена в силі судом касаційної інстанції, задоволено заяву про покладання субсидіарної відповідальності на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за зобов`язаннями ТОВ «РЕНДІ», у зв`язку з доведенням до банкрутства та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «РЕНДІ» грошові кошти в сумі 10 188 051 грн. 42 коп. субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ТОВ «РЕНДІ» у зв`язку з доведенням до банкрутства та стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «РЕНДІ» грошові кошти в сумі 20 022 грн. 92 коп. субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ТОВ «РЕНДІ», зв`язку з доведенням до банкрутства.

На примусове виконання даної ухвали видано відповідні накази, які перебувають на виконанні Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) та Чорноморського MB ДВС ПМУМЮ (м. Одеса).

Ліквідатор зазначає, що направляла на адресу Чорноморського MB ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) запити № 02-01/202 від 19.04.2022, №02-01/303 від 17.06.2022 з проханням повідомити про стан виконання ухвали господарського суду Одеської області від 20.04.2021 по справі № 916/313/20 та наказу про примусове виконання вищенаведеної ухвали суду.

Отримано відповідь на запит ліквідатора від Чорноморського MB ДВС ПМУМЮ (м. Одеса), яка датована 27.06.2022 № 71-15/12749 з інформацією про хід виконавчого провадження.

Повторно направлено запит на адресу Чорноморського MB ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) № 02-01/553 від 08.12.2022 з проханням повідомити про стан виконання ухвали господарського суду Одеської області від 20.04.2021 по справі № 916/313/20 та наказу про примусове виконання вищенаведеної ухвали суду про стягнення з ОСОБА_1 .

Отримано відповідь на запит ліквідатора від Чорноморського MB ДВС ГІМУМЮ (м. Одеса) який датований 27.12.2022 № 21.15/31783 з інформацією про хід виконавчого провадження.

Також ліквідатор зазначає, що нею було направлено на адресу Першого Суворовського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) запит №02-01/78 від 10.04.2023 з проханням повідомити про стан виконання ухвали господарського суду Одеської області від 20.04.2021 по справі № 916/313/20 та Наказу про примусове виконання даної ухвали суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «РЕНДІ» грошових коштів.

За твердженням ліквідатора, станом на дату складання цього звіту ухвала господарського суду Одеської області від 20.04.2021 при притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності та стягнення з них на користь боржника грошових коштів виконана частково в сумі 664,55 грн (стягнуто грошові кошти з банківського рахунку ОСОБА_1 ), в іншій частині ухвала суду не виконана, заходи з примусового виконання рішення суду не дали позитивних результатів.

Тобто, як стверджує ліквідатор, з моменту примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боргу на користь ТОВ «РЕНДІ» минуло 2 роки, однак, рішення суду лишається не виконаним, у зв`язку з відсутністю майна у боржників за рахунок якого можливо здійснити стягнення.

З огляду на вищенаведене, враховуючи строки проведення ліквідаційної процедури відносно ТОВ «РЕНДІ», на думку ліквідатора, чекати на виявлення будь-якого майна у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в ході примусового виконання рішення суду, враховуючи негативні результати виявлення будь-яких активів у них протягом 2 -х років, як триває виконавче провадження, є недоцільним.

В той же час, як вважає ліквідатор, у випадку виявлення будь-яких активів ТОВ «РЕНДІ» після закриття провадження у справі про банкрутство суд, відповідно до ч. 3 ст. 65 КУзПБ зможе поновити провадження у справі за клопотанням учасника справи, за умови виявлення майна банкрута, достатнього для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі.

17.05.2023 арбітражною керуючою Колмиковою Т.О. подано до суду першої інстанції клопотання про затвердження звіту та ліквідаційного балансу боржника (т. 9, а.с. 121).

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ліквідатором було вчинено всі дії передбачені у ліквідаційній процедурі, що відповідно є підставною для затвердження звіту та ліквідаційного балансу боржника та закриття провадження по справі.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними, з огляду на таке.

Приписами ст. 12 Кодексу з процедур банкрутства визначено, що арбітражний керуючий зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися вимог законодавства; 2) здійснювати заходи щодо захисту майна боржника; 3) проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію; 4) подавати відомості, документи та інформацію щодо діяльності арбітражного керуючого у порядку, встановленому законодавством; 5) розкривати інформацію про фінансовий стан боржника та хід провадження у справі про банкрутство на спеціалізованій сторінці веб-сайту державного органу з питань банкрутства (у закритій частині сторінки), до якої забезпечується доступ конкурсних і забезпечених кредиторів, а також (з моменту прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури) поточних кредиторів, та забезпечувати оновлення такої інформації не менше одного разу на місяць у порядку, визначеному державним органом з питань банкрутства; 6) створювати умови для проведення перевірки додержання арбітражним керуючим вимог законодавства; 7) здійснювати заходи щодо забезпечення охорони державної таємниці відповідно до встановлених законодавством вимог; 8) надавати державному реєстратору в електронній формі через веб-портал електронних сервісів відомості, необхідні для ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства; 9) вживати заходів до недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно повідомляти суду про наявність такого конфлікту інтересів; 10) надсилати до органів Національної поліції чи прокуратури повідомлення про факти порушення законодавства, виявлені в діяльності працівників підприємств та організацій, що містять ознаки дії (бездіяльності), переслідуваної у кримінальному чи адміністративному порядку; 11) виконувати інші повноваження, передбачені законодавством.

Під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено).

У відповідності до ст. 60 Кодексу з процедур банкрутства ліквідатор виконує свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 61 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; аналізує фінансовий стан банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, які звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Кодексом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових актів підлягають обов`язковому зберіганню; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному реєстратору в електронній формі через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості, необхідні для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства; у разі провадження банкрутом діяльності, пов`язаної з державною таємницею, вживає заходів з ліквідації режимно-секретного органу; веде реєстр вимог кредиторів; подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", інформацію до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення; здійснює дії щодо скасування реєстрації випуску акцій, передбачені законодавством, якщо організаційно-правовою формою юридичної особи - банкрута є акціонерне товариство; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Відтак, чинне законодавство, яке регулює провадження у справі про банкрутство наділяє ліквідатора як певними правами, так й обов`язками. При цьому, ліквідатор у справі про банкрутство має самостійний статус як особа, що за рішенням суду зобов`язана належним чином виконувати свої повноваження в ході ліквідаційної процедури.

При реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів. Крім того, дії арбітражного керуючого мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів інших учасників провадження у справі про банкрутство, виходячи з основоположних засад цивільного законодавства (пункт 6 ст. 3 Цивільного кодексу України). Відповідна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 07.03.2018 у справі №24/5005/10848/2012.

Обов`язком ліквідатора є належне виконання ним усіх повноважень в ході ліквідаційної процедури, зокрема, встановлення наявності майна та майнових прав (обтяжень) боржника; здійснення запитів до державних реєстрів майнових прав та обтяжень (заборон відчуження); виявлення дебіторів боржника; здійснення запитів до державних органів, в яких можуть бути зареєстровані майно або інші активи, що належать банкруту; надіслання повідомлень до державних органів, які контролюють сплату загальнообов`язкових податків та зборів; отримання від органів державної виконавчої служби відомостей щодо виконавчих проваджень відносно банкрута.

Згідно з ст. 65 Кодексу України з процедур банкрутства після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс.

Ліквідація боржника - це припинення існування суб`єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом. Ліквідаційна процедура, як стадія провадження у справі про банкрутство, є однією з найбільш ймовірних та прогнозованих процедур, які застосовуються до неплатоспроможного боржника та є механізмом виведення з ринку нерентабельних та неперспективних підприємств.

Звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх необхідних заходів ліквідаційної процедури, вчинення адекватних дій щодо виявлення кредиторів та активів боржника, за результатами розгляду яких суд приймає ухвалу про ліквідацію боржника та закриття провадження у справі.

Подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури.

Таким чином, звіт ліквідатора та поданий ним ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх заходів ліквідаційної процедури, повне вчинення ним дій по виявленню кредиторів та активів боржника, за результатом розгляду яких суд приймає рішення про можливість відновлення платоспроможності боржника або встановлює неможливість задоволення вимог конкретних кредиторів та приймає рішення про ліквідацію банкрута та закриває провадження у справі. Ухвала про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу приймається за наслідком проведення судового засідання, заслуховування думки учасників провадження у справі, в тому числі кредиторів боржника.

Ухвала господарського суду про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи (вчинення належних дій по виявленню активів та пасивів боржника, встановленню правового статусу боржника, як юридичної особи, встановленню відсутності керівних органів боржника за адресою їх місцезнаходження у випадку ведення спрощеної процедури банкрутства, доведення неможливості відновлення платоспроможності боржника внаслідок вжитих ліквідатором заходів та необхідність його ліквідації), висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Разом з тим, ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу є судовим актом, який не тільки встановлює обставини відсутності майна боржника для задоволення вимог кредиторів, дає оцінку повноті дій ліквідатора в ході ліквідаційної процедури, а й підсумовує хід усієї процедури банкрутства, починаючи від порушення провадження, та закриває провадження у справі про банкрутство.

Законодавцем передбачено певну сукупність дій, яку необхідно вчинити в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків до звіту ліквідатора, які подаються суду разом із зазначеним звітом та є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, яке проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури, розгляд та затвердження ліквідаційного балансу судом є обов`язковим предметом судового засідання, за наслідком якого приймається рішення про ліквідацію (припинення) юридичної особи боржника. При цьому, затверджуючи звіт ліквідатора, господарський суд повинен дати оцінку належності проведення ліквідатором всієї ліквідаційної процедури, в тому числі додержання порядку продажу майна банкрута, дотримання ним черговості задоволення вимог кредиторів, відповідності законодавству складеного ліквідаційного балансу та всіх обов`язкових додатків до звіту ліквідатора, оцінити повноту реалізації ліквідатором активів боржника. Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому, ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі).

На необхідності дотримання зазначеного принципу неодноразово зверталася увага Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 06.06.2018 р. у справі № 904/4863/13, від 28.11.2019 р. у справі № 904/6144/16, від 10.12.2020 р. у справі № 916/95/18.

Суть принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі полягає в тому, що обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення та повернення в ліквідаційну (конкурсну) масу всього майна (майнові права, законні очікування) боржника. До складу майна боржника слід віднести також майнові права, які виникають: у зв`язку з визнанням угод недійсними в порядку ст. 42 КзПБ; зобов`язання осіб, які відповідають за зобов`язаннями боржника відповідно до закону або установчих документів боржника, які входять до ліквідаційної маси (ст. 213 ГК України). До законних очікувань слід віднести: субсидіарну відповідальності третіх осіб, засновників, керівників боржника, та інших осіб за доведення боржника до банкрутства або у разі банкрутства з вини цих осіб (ч. 2 ст. 61 КзПБ).

Колегія суддів зазначає, що завданням ліквідатора є дійсний та належний пошук майна банкрута, а не лише констатація факту відсутності майна. У разі виявлення фактів незаконного відчуження майна ліквідатор повинен вжити заходів з повернення його до ліквідаційної маси.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 5011-46/1733-2012 господарський суд, розглядаючи ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора, перевіряє у судовому засіданні обґрунтованість, правомірність та безсумнівну повноту дій ліквідатора, а також, достовірність змісту ліквідаційного балансу, дотримання ним черговості задоволення вимог кредиторів, відповідності законодавству про банкрутство всіх обов`язкових додатків до звіту ліквідатора, повноту реалізації ліквідатором активів боржника а також достовірність змісту ліквідаційного балансу.

Однак, колегія суддів зазначає, що оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 (про затвердження звіту ліквідатора та закриття провадження у справі) не містить будь-якого аналізі звіту ліквідатора, доданих до звіту документів та відповідність дій ліквідатора принципу безумовної повноти та законності, що не відповідає принципу правової визначеності.

Судова колегія зазначає, що у ліквідаційній процедурі завданням ліквідатора є не проста констатація факту відсутності майна, а дієвий і належний пошук майна банкрута. Тому ліквідатор у звіті має довести, що його дії мали саме мету пошуку та виявлення майна, майнових прав, законних очікувань банкрута під час ліквідаційної процедури. При цьому, кількість запитів до відповідних органів не є критерієм якості роботи ліквідатора. Таким критерієм є наповнення ліквідаційної маси, шляхом реалізації ліквідатором принципу повноти дій.

В свою чергу, звернення ліквідатора до господарського суду про покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності за доведення боржника до банкрутства є частиною принципу безсумнівної повноти дій у ліквідаційній процедурі.

Оскільки частина друга статті 61 КУзПБ не визначає ознак доведення до банкрутства, які можуть стати підставою для покладення субсидіарної відповідальності на винних осіб саме детальний аналіз ліквідатором фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості перед кредиторами та сукупності правочинів, інших юридичних дій, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника дозволить ліквідатору банкрута виявити ознаки доведення до банкрутства у діях засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 у дані справі задоволено заяву ліквідатора про покладання субсидіарної відповідальності на посадових осіб боржника ТОВ "Ренді" та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Ренді" 10 188 051 грн 42 коп., стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Ренді" 20 022 грн 92 коп.

Дана ухвала залишена без змін постановою Верховного Суду від 09.12.2021.

На виконання даного рішення судом першої інстанції видано відповідні накази про стягнення з боржників на користь ТОВ "Ренді" грошових коштів.

Такі накази були передані ліквідатором на виконання Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) та Чорноморського MB ДВС ПМУМЮ (м. Одеса).

У квітні 2022 та черві 2022 ліквідатор звернулась до Чорноморського MB ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) із запитом про надання інформації про стан виконання наказу Господарського суду Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Ренді" 10 188 051 грн 42 коп. (т.9, а.с. 45-46).

У відповідь на вказані запити Чорноморський MB ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) повідомив, що 20.01.2022 державним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника виконавчого збору, арешт майна та коштів боржника (т.9, а.с. 47).

Також повідомлено, що державним виконавцем сформовано та направлено запити до ПФУ, ДФС та отримано відповіді у відповідності до яких за даними Пенсійного фонду України інформація відсутня, згідно з довідкою Державної фіскальної служби України інформація щодо джерел отримання доходів боржника, інформація про відкриті рахунки відсутня. Транспортні засоби та нерухоме майно за боржником не зареєстровано.

До того ж, у відповіді зазначено, що 21.02.2022 здійснено вихід за адресою боржника та встановлено, що майно на яке можливо звернути стягнення відсутнє.

Чорноморським MB ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) також зазначено, що 14.06.2022 зроблено запит до відділу реєстрації обліку виконавчого комітету ЧМР про реєстрацію місця проживання боржника, однак станом на 27.06.2022 відповідь не надходила.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що у грудні 2022 ліквідатором також направлено до Чорноморського MB ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) запит про надання інформації про стан виконавчого провадження (т.9, а.с. 50).

У відповідь на даний запит, Чорноморський MB ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) повідомив, що за результатами проведених виконавчих дій з`ясовано, що за боржником ОСОБА_1 рухоме та нерухоме майно не зареєстровано. За результати здійсненого виходу за місцем проживання боржника встанволено, що майно на яке можливо звернути стягнення відсутнє.

Також Чорноморським MB ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) повідомлено, що з рахунку боржника списано 1000 грн, які розподілено наступним чином: 269 грн витрати на проведення виконавчих дій, 66,45 грн виконавчий збір, 664,55 грн часткове погашення боргу (перераховано на користь ТОВ "Ренді").

У наявних матеріалах справи також міститься запит ліквідатора від 10.03.2023 до Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) про надання інформації про стан виконання наказу Господарського суду Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Ренді" 20 022 грн 92 коп. (т.9, а.с. 52).

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що ані до звіту ліквідатора, ані до клопотання про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу боржника, арбітражною керуючою Колмиковою Т.О. не було надано відповіді на даний запит від Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса).

Відповідно, суд першої інстанції об`єктивно не оцінив стан виконання такого виконавчого провадження.

Така відповідь, яка датована 08.05.2023 була надана арбітражною керуючою Колмиковою Т.О. лише до відзиву на апеляційну скаргу.

При цьому, арбітражною керуючою Колмикова Т.О. не просила суд апеляційної інстанції залучити такий доказ до матеріалів справи, а також не надала жодних обґрунтованих пояснень, із посилання на відповідні докази, що стало перешкодою у надані такого доказу, а саме відповіді Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) на запит ліквідатора, до суду першої інстанції.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що з даної відповіді вбачається, що наразі наказ з примусового виконання рішення суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Ренді" 20 022 грн 92 коп. все ще перебуває на виконанні Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса).

Отже, з наявних матеріалів справи вбачається, що наразі виконавчі дії у відкритих виконавчих провадженнях щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Ренді" 10 188 051 грн 42 коп., та стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Ренді" 20 022 грн 92 коп. тривають до теперішнього часу.

За приписами п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Однак, у наявних матеріалах справи відсутні, а арбітражною керуючою Колмиковою Т.О. не надані докази на підтвердження того, що виконавчі документи з примусового стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ "Ренді" грошових коштів були повернуті стягувачу, зокрема через відсутність у боржників майна, грошових коштів за рахунок яких можливо здійснити стягнення на користь боржника.

Наведене свідчить про те, що виконавчі документи щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ "Ренді" грошових коштів до теперішнього часу перебувають на виконанні органів державної виконавчої служби.

Відповідно, існує ймовірність того, що за результатами вчинення державними виконавцями законодавчо визначених виконавчих дій, рішення суду щодо стягнення з боржників на користь ТОВ "Ренді" грошових коштів може бути виконано повністю або частково.

За рахунок стягнутих грошових коштів, можливо буде наповнити ліквідаційну масу, та зокрема, погасити повністю або частково вимоги кредиторів, які визнані судом та включені до реєстру вимог кредиторів.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що за приписами ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, чинне законодавство передбачає певні заходи та обмеження, які вживаються виконавцем у разі, зокрема, ухилення боржників від виконання рішення суду.

Однак, наявні матеріли справи не містять доказів на підтвердження того, що державними виконавцями, в межах виконавчих проваджень щодо примусового виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 по справі №916/313/20, такі заходи вживались.

У відповідності до ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З огляду на наведені приписи, арбітражна керуюча, як сторонам виконавчого провадження, не позбавлена можливості звертатись до державного виконавця із відповідними заявами, клопотаннями, а також із скаргами на дії (бездіяльність) державного виконавця до відповідних органів, зокрема у разі якщо державним виконавцем не вживаються або вживаються не належним чином дій щодо виконання рішення суду.

Проте, як свідчать наявні матеріли справи, арбітражна керуюча Колмикова Т.О. обмежилась лише вчиненням запитів до державних виконавців з приводу стану виконання рішення суду, однак не зверталась до державних виконавцем із відповідними заявами, клопотаннями щодо, зокрема, запровадження законодавчо визначених обмежень щодо боржників, задля виконання рішення суду.

Відсутні у матеріалах справи й докази звернення арбітражної керуючої до відповідних органів зі скаргами на дії чи бездіяльність виконавця, у разі невиконання або неналежного виконання останніми своїх обов`язків під час примусового виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 по справі №916/313/20.

З урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність у боржника коштів, затвердив звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс боржника та закрив провадження по справі.

Судом апеляційної інстанції також залишаються поза увагою доводи апелянта з приводу невжиття ліквідатором заходів щодо оскарження вчинених боржником правочинів, що мають ознаки фраудаторності, фіктивності, з огляду на таке.

Дійсно, за приписами ст. 42 КУзПБ Господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог. Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

Разом з цим, ДП "Морський торговельний порт "Чорноморськ" не наведено, із посилання на відповідні докази, відповідних договорів, які б вчинялись боржником протягом законодавчо визначеного підозрілого періоду, а також наявності підстав для оскарження таких правочинів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що законодавець у ст. 42 КУзПБ визначив право не лише арбітражного керуючого, але й кредиторів на оскарження відповідних правочинів вчинених боржником. А тому, скаржник, як кредитор по справі, у разі обізнаності про наявність договорів вчинених боржником, які мають на йому думку ознаки фраудаторності або фіктивності, не був позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою про визнання їх недійсними.

Однак, як свідчать наявні матеріли справи, своїм правом на оскарження таких правочинів, за їх наявності, ДП "Морський торговельний порт "Чорноморськ" не скористалось.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

По справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 (про затвердження звіту ліквідатора та закриття провадження по справі) скасуванню із направленням справи №916/313/20 на розгляд Господарського суду Одеської області.

Керуючись статтями 264, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 (про затвердження звіту ліквідатора та закриття провадження по справі) по справі №916/313/20 - скасувати.

Справу №916/313/20 направити до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду на стадію ліквідаційної процедури.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.09.2023.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Поліщук Л.В.

Суддя Таран С.В.