ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"07" вересня 2023 р. Справа № 89/2-2006

За скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у справі № 89/2-2006

за позовом Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції

до Суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ державної реєстрації Білоцерківської районної державної адміністрації

про скасування (припинення) державної реєстрації

суддя Н.Г. Шевчук

за участю учасників справи згідно із протоколом судового засідання

встановив:

В провадженні Господарського суду Київської області перебувала справа за позовом Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції до Суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про скасування (припинення) державної реєстрації.

Рішенням Господарського суду Київської області від 18.04.2006 у справі № 89/2-2006 позов Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції задоволено повністю, вирішено:

- скасувати (припинити) державну реєстрацію Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 , зареєстрованого Відділом державної реєстрації Білоцерківської районної державної адміністрації 26.07.2000;

- стягнути з Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України 85,00 грн державного мита;

- стягнути з Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 користь Державного підприємства "Судовий інформаційний центр" (правонаступник - ДП "Інформаційні судові системи") 118,00 грн за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

10 травня 2006 року на виконання вищезазначеного рішення Господарським судом Київської області видано відповідні накази.

22 серпня 2023 року до господарського суду від ОСОБА_1 надійшла скарга б/н від 19.08.2023 на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до якої скаржник просить:

- поновити строк для подання скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

- визнати незаконною бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з "невизначеного майна, всього нерухомого майна" ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Відділ Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти (скасувати) арешт з майна ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданої скарги заявник зазначив, що в межах виконання наказів Господарського суду Київської області від 10.05.2006 постановою районного відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 12.09.2007 серії АК № 720618 було накладено арешт на все майно, що належить СПД ОСОБА_1 та внесено запис до розділу обтяжень Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. У зв`язку із сплином часу будь-яких фінансових документів, які посвідчують сплату відповідних коштів у скаржника не збереглося, а тому 08.06.2023 скаржником було повторно виконано накази Господарського суду Київської області від 10.05.2006 у справі № 89/2-2006 поза межами виконавчого провадження. 12.06.2023 скаржником було подано до відділу ДВС заяву про зняття арешту з майна, однак жодних дій органом ДВС здійснено не було, у зв`язку із чим скаржник посилаючись на те, що чинність арешту "невизначеного майна, всього нерухомого майна" є невиправданим втручанням у його мирне володіння майном протягом тривалого часу, звернувся з відповідною скаргою на бездіяльність органу ДВС.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) передано для розгляду судді Шевчук Н.Г.

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.08.2023 поновлено ОСОБА_1 строк на подання скарги на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у справі № 89/2-2006, матеріали скарги прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 07.09.2023.

07 вересня 2023 року на електронну адресу суду від Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області надійшов відзив на скаргу, в якому відділ ДВС просить відмовити в задоволенні скарги громадянина ОСОБА_1 до Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо визнання неправомірними дії державного виконавця.

Розглянувши в судовому засіданні 07.09.2023 скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у справі № 89/2-2006, господарський суд зазначає наступне.

З наданих учасниками справи документів судом встановлено, що зв`язку із невиконанням у добровільному порядку ОСОБА_1 наказів № 89/2-2006 виданих 10.05.2006 Господарським судом Київської області про стягнення 118,00 грн на користь ДП "СІЦ", 85,00 грн державного мита та виконавчого збору, постановою районного відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 12.09.2007 серії АК № 720618 було накладено арешт на все майно, що належить СПД ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить СПД ОСОБА_1 .

Скаржником в підтвердження накладення арешту на його майно надано витяг з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості, сформований 05.07.2023 за № 338102610, з якого вбачається, що 29.09.2007 за № 5752811 реєстратором Білоцерківської районної державної нотаріальної контори зареєстровано на підставі постанови районного відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції серії АК № 720618, 12.09.2007; тип обтяження: арешт нерухомого майна; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; власник: ОСОБА_1 .

Із скарги слідує, що будь-яких фінансових документів, які б підтверджували оплату відповідних коштів у зв`язку із сплином часу (майже 16 років) у скаржника не збереглося.

В ході з`ясування обставин справи скаржником було виявлено, що матеріали виконавчого провадження знищені 18.02.2011 у зв`язку із закінченням строків їх зберігання.

Проте, як твердить скаржник, арешт на майно залишається дійсним, що в свою чергу позбавляє ОСОБА_1 можливості здійснювати в повній мірі право власності належного йому на праві приватної власності майна.

З метою з`ясування наявності заборгованості у ОСОБА_1 перед ДП "Судовий інформаційний центр" правонаступником якого є ДП "Інформаційні судові системи" та перед Головним управлінням ДПС у Київській області були надіслані відповідні адвокатські запити до вказаних установ.

Так, згідно листа відповіді ДП "Інформаційні судові системи" від 19.01.2023 № 181/6/05-00-23 вбачається, що у вказаному підприємстві борг ОСОБА_1 не обліковується.

Із відповіді Головного управління ДПС у Київській області від 09.01.2023 № 44/Н/10-36-24-08, на яке законодавством було покладено адміністрування державного мита вбачається, що у ОСОБА_1 відсутня заборгованість по податках та зборах.

Разом з тим, скаржник 08.06.2023 сплатив заборгованість за наказами Господарського суду Київської області від 10.05.2006, а саме витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, державне мито та виконавий збір, що підтверджується квитанціями від 08.06.2023 (долучені до матеріалів скарги).

Тож, 12.06.2023 скаржник звернувся до Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту на майно, накладеного постановою районного відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 12.09.2007 серії АК № 720618.

Однак, Білоцерківський відділ ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у відповідь на заяву ОСОБА_1 листом від 18.07.2023 № 63059 повідомив, що виконавчі провадження, які перебували на виконанні у відділі відносно боржника ОСОБА_1 передано до архіву та в подальшому знищено; роз`яснено вимоги законодавства щодо строків зберігання виконавчих проваджень, порядку та строків запровадження Автоматизованої системи виконавчого провадження та підстави знаття арешту з майна боржника.

Отже, як твердить скаржника, Білоцерківським відділом ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не знято арешт на майно, накладений постановою від 12.09.2007 серії АК № 720618, що є порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження", що і стало підставою для звернення ОСОБА_1 до Господарського суду Київської області зі скаргою.

Відповідно до статті 4-5 Господарського процесуального кодексу України № 1798-ХІІ в редакції від 14.04.2006, діючій станом на день набрання законної сили рішенням № 89/2-2006 від 18.04.2006, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов`язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Аналогічні положення містить стаття 18 Господарського процесуального кодексу України в редакції станом на день розгляду скарги, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

В силу статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець, зокрема, здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент знищення матеріалів виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частин першої та другої статті 38 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент прийняття постанови про арешт та знищення матеріалів виконавчого провадження) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до першої та другої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції станом на час розгляду скарги) у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

З аналізу вказаних норм слідує висновок про те, що закінчення виконавчого провадження у розумінні вимог вказаного Закону передбачає зняття арешту та скасування вжитих раніше заходів примусового виконання рішення.

Разом з тим, як вбачається з інформації наданої органом ДВС, виконавчі провадження, які перебували на виконанні у відділі відносно боржника ОСОБА_1 передані до архіву та в подальшому знищені.

Відділ державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у організації діловодства та архівного зберігання документів керується Правилами ведення діловодства та архіву у органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5 (далі - Правила).

Пунктом 1 розділу Х Правил передбачено, що завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року.

Пункт 1 розділу ХІ Правил визначає, що передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.

Таким чином, як слідує із вказаних норм, передача виконавчих проваджень до архіву та їх подальше знищення можливе лише у випадку завершення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Враховуючи положення Закону України "Про виконавче провадження", які передбачають, що наслідками завершення виконавчого провадження у разі закінчення виконавчого провадження є припинення чинності арешту майна боржника, скасовування інших здійснених державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження, відповідно бездіяльність державного виконавця, яка виразилась у не знятті арешту з майна боржника є протиправною та такою, що прямо порушує право скаржника.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , який був боржником у виконавчому провадженні по примусовому виконанні наказів Господарського суду Київської області № 89/2-2006 від 10.05.2006, позбавлений іншого способу захисту свого права на вільне володіння майном, аніж оскарження бездіяльності виконавця щодо незняття арешту з належного йому майна.

Частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом

Згідно зі статтею 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За приписами частини другої статті 343 Господарського процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Арешт, який не був знятий після завершення виконавчого провадження не дає змоги скаржнику користуватись та розпоряджатись належним йому на праві власності майном.

Згідно із частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

За приписами статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду № 203/3435/21 від 12.10.2022.

Арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню. Водночас у випадку повного виконання виконавчого документа, або відсутності виконавчого провадження, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Наявність протягом тривалого часу (майже 16 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності (закінчення) виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 2/0301/806/11.

Також суд зауважує, що положення чинного законодавства не встановлюють, що такі обставини як знищення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням терміну його зберігання звільняють виконавця, який допустив відповідне порушення закону, від обов`язку зняти арешт з майна у випадку закінчення виконавчого провадження.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що незняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при закінченні виконавчого провадження є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право скаржника підлягає захисту.

Аналогічна правова позиція викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.08.2023 у справі № 927/322/14.

Враховуючи наведене та відсутність підстав для арешту майна скаржника за виконавчим провадженням по примусовому виконанні наказів Господарського суду Київської області № 89/2-2006 від 10.05.2006, суд вважає скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з "невизначеного майна, всього нерухомого майна" ОСОБА_1 та зобов`язання Відділ Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти (скасувати) арешт з майна ОСОБА_1 , такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 234, 339, 342-345 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у справі № 89/2-2006 задовольнити повністю.

2. Визнати незаконною бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з "невизначеного майна, всього нерухомого майна" ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) (реєстраційний номер обтяження: 5752811), що накладений постановою районного відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.09.2007 серії АК № 720618.

3. Зобов`язати Відділ Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти (скасувати) арешт з "невизначеного майна, всього нерухомого майна" ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) (реєстраційний номер обтяження: 5752811), що накладений постановою районного відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.09.2007 серії АК № 720618.

4. Копію ухвали надіслати боржнику та Відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 345 Господарського процесуального кодексу України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Суддя Н.Г. Шевчук

Ухвалу підписано: 14.09.2023