РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.09.2023Справа № 910/8772/23
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЙЛ-БІЛДІНГ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумні енергосистеми"

про стягнення 636027,08 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумні енергосистеми" (далі - відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЙЛ-БІЛДІНГ" (далі - позивач) 508800 грн авансу сплаченого позивачем за договором №251-РЕС про закупівлю та 17731,33 грн 3% річних та 109495,75 грн інфляційних втрат.

Вимоги позову мотивовані тим, що позивачем було перераховано відповідачу аванс, однак заявки на поставку товару відповідачу не було направлено у зв`язку із відсутністю необхідності у поставці товару, після спливу строку договору відповідач попередню суму авансу не повернув позивачу.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову (відзив), або будь-які інші письмові заперечення чи пояснення по справі та/або заяви процесуального характеру.

До матеріалів справи (до позовної заяви) залучені докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі - відповідна ухвала суду надсилалася на адресу місцезнаходження відповідача, яка вказана у позові та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Конверт у якому відповідачу направлялась ухвала суду про відкриття провадження у даній справі повернувся до суду не врученим із відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд у постанові №755/17944/18 (61-185св23) від 10.05.2023 вказав, що довідка поштового відділення із позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Відтак, відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідач, натомість, проявив процесуальну бездіяльність.

За відсутності відзиву суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем як покупцем та відповідачем як постачальником було укладено Договір про закупівлю товару № 251-РЕС без зазначення дати його укладання (далі - Договір) та Специфікацію до нього, за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, зазначений у специфікації, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Відповідно до Специфікації сторонами узгоджено загальну вартість товару у сумі 508800 грн.

У пункті 4.1 Договору вказано, що розрахунки за цим договором здійснюються шляхом сплати покупцем попередньої оплати у розмірі суми Договору, яка визначена в п. 3.1 Договору протягом 10 календарних днів з дати укладення цього договору.

За умовами п. 5.1 Договору товар поставляється починаючи з 90 календарного дня після відправлення письмової заявки покупцем протягом дії Договору.

Сторони погодили у п. 11.1 Договору, що він діє до 31.03.2022.

Позивачем було здійснено попередню оплату за Договором у сумі 508800 грн на рахунок відповідача, що підтверджується копією платіжного доручення №2581 від 30.12.2021.

Позивач у позовній заяві вказує, що письмової заявки на отримання товару за Договором він відповідачу не направляв, потреби у товарі у нього вже немає у зв`язку із закінченням дії Договору 31.03.2022.

Оскільки строк дії Договору закінчився, а відповідач не повернув позивачу суму попередньої оплати за Договором, останній звернувся до суду із даним позовом про стягнення з відповідача 508800 грн попередньої оплати та нарахував на цю суму 3% річних у сумі 731,33 грн та 109495,75 грн інфляційних втрат.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.1,2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Матеріалами справи підтверджується факт перерахування позивачем попередньої оплати за товар відповідачу у сумі 508800 грн.

Доказів того, що позивач звертався до відповідача із заявкою про поставку товару, або, що відповідачем було поставлено позивачу товар за Договором матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) вказано, що оскільки статтею 530 ЦК України не передбачено, у який спосіб та в якій формі повинна бути заявлена вимога кредитора до боржника, отже, звернення особи щодо повернення боргу з позовною заявою до боржника є одним із варіантів вимоги в розумінні частини другої статті 530 ЦК України.

Оскільки в умовах Договору сторони не погоджували питання стосовно строку повернення відповідачем позивачу суми попередньої оплати, то вимога позивача про повернення попередньої оплати у вигляді даного позову відповідає ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Враховуючи, що станом на день ухвалення даного рішення матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу суми попередньої оплати, то позовна вимога про стягнення 508800 грн підлягає задоволенню.

Позивачем на суму боргу було нараховано 731,33 грн 3% річних та 109495,75 грн інфляційних втрат у період з 01.04.2022 по 29.05.2023. Позивач вважає, що оскільки дія Договору закінчилась 01.04.2022, то відповідач автоматично мав би повернути суму попередньої оплати у розмірі 508800 грн з моменту закінчення терміну Договору, та оскільки цього не зробив він є порушником грошового зобов`язання.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи не вбачається, що позивач звертався до відповідача із вимогою про повернення йому суми попередньої оплати у розмірі 508800 грн до подачі позову, а умовами Договору не передбачено такого обов`язку у відповідача як повернення суми авансу у разі його не використання.

Враховуючи викладене, грошове зобов`язання з повернення попередньої суми у відповідача виникло з моменту звернення позивачем до нього з відповідною вимогою. Тобто, з дня подачі позовної заяви.

Таким чином, відповідачем не було допущено прострочення виконання грошового зобов`язання у період 01.04.2022 по 29.05.2023.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення 731,33 грн 3% річних та 109495,75 грн інфляційних втрат.

Судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Що ж стосується заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50000 грн, суд зазначає наступне.

Так, до позовної заяви позивачем було долучено Ордер АЕ №1077869 від 30.05.2023, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Коган Романа Віталійовича та копію Договору №29/05 про надання правової (правничої) допомоги від 29.05.2023, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Аукторітас» в особі учасника Когана Романа Віталійовича.

З умов Договору №29/05 про надання правової (правничої) допомоги від 29.05.2023 не вбачається фіксованої суми гонорару за надані послуги адвоката.

Жодних доказів, зокрема, акту наданих послуг чи платіжного доручення про оплату послуг, тощо, які б підтверджували факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу у заявленій ним сумі (50000 грн) позивачем не подано.

У ч. 8 ст. 129 ГПК України вказано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що у позовній заяві позивачем не було вказано, що докази понесених ним витрат на професійну правничу допомогу будуть подані в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

У зв`язку із наведеним та відсутністю доказів на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно підстави для покладення на відповідача заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50000 грн відсутні.

Керуючись статтями 86, 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, статтями 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Розумні енергосистеми" (04076, м. Київ, пр-т Бандери Степана, будинок 14-Б, приміщення 85; ідентифікаційний код 43738365) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЙЛ-БІЛДІНГ" (49107, м. Дніпро, пр-т Гагаріна, будинок 59, офіс 102; ідентифікаційний код 42716749) 508800 (п`ятсот вісім тисяч вісімсот) грн попередньої оплати, а також 7632 (сім тисяч шістсот тридцять дві) грн судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.