УХВАЛА

м. Київ

19.09.2023Справа № 910/8847/23
Суддя Господарського суду міста Києва Павленко Є.В., розглянувши матеріали за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про стягнення 650 962 132,30 грн,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) звернувся до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації 650 962 132,30 грн майнової шкоди, заподіяної Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Промекономбанк" (далі - Банк), процедура ліквідації якого здійснювалася Фондом з лютого 2014 року.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі за наведеним позовом судом було встановлено, що даний спір не підвідомчий господарському суду з огляду на суб`єктний склад його сторін, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 червня 2023 року відмовлено Фонду у відкритті провадження в господарській справі за вищевказаним позовом.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 8 серпня 2023 року ухвалу Господарського суду міста Києва від 12 червня 2023 року скасовано, матеріали справи № 910/8847/23 передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

12 вересня 2023 року через загальний відділ канцелярії суду від Фонду надійшло клопотання від цієї ж дати № б/н про надання інформації про рух даної справи.

Незважаючи на те, що повний текст вказаної постанови Північного апеляційного господарського суду було складено ще 11 серпня 2023 року, матеріали даної справи були скеровані до Господарського суду міста Києва супровідним листом Північного апеляційного господарського суду від 13 вересня 2023 року № 910/8874/23/09.1-04.1/5230/23 та отримані судом першої інстанції лише 14 вересня 2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Обґрунтовуючи підсудність даного спору Господарському суду міста Києва, Фонд, посилаючись на норму частини 1 статті 27 ГПК України, вказував на те, що останнє зареєстроване місцезнаходження посольства російської федерації, яке здійснювало представництво її інтересів в Україні, знаходилося за адресою: місто Київ, Повітрофлотський проспект, будинок 27. Відтак, на думку Фонду, дана справа повинна розглядатися за останнім місцезнаходженням відповідача.

Проте вищевказаною нормою Кодексу визначено лише загальні вимоги територіальної підсудності спорів.

У даному позові Фондом визначено відповідачем російську федерацію саме в особі її міністерства юстиції (119991, місто москва, вулиця житня, будинок 14, будівля 1). Судом встановлено, що на час подачі даного позову цей відповідач взагалі не мав в Україні місцезнаходження, оскільки з 24 лютого 2022 року дипломатичні відносини між Україною і російською федерацією розірвано у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією останньої. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території російської федерації та діяльність дипломатичних установ російської федерації на території України зупинено.

За приписами частини 10 статті 29 ГПК України, яка визначає правила альтернативної підсудності, позови до відповідача, який не має в Україні місцезнаходження чи місця проживання, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна.

Однак частиною 1 даної статті чітко визначено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

За частиною 3 статті 30 ГПК України спори, які виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Предметом даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача заподіяної Банку майнової шкоди у розмірі 650 962 132,30 грн.

У своїй позовній заяві Фонд вказує на те, що така шкода була завдана неправомірними діями відповідача, які полягають, зокрема, у зниженні вартості активів Банку - нерухомого майна, а саме: готельного комплексу "Камелот", розташованого за адресою: Донецька область, місто Горлівка, вулиця Заливна, 1 "В" (балансова вартість 628 387,00 грн); будівлі за адресою: Донецька область, місто Макіївка, вулиця Панченка, 27"A", (балансова вартість 3 270 000,00 грн); будинку із земельною ділянкою за адресою: АР Крим, смт. Чорноморське, вулиця Квітова, 4 (балансова вартість 1 403 300,00 грн); квартири за адресою: місто Донецьк, вулиця Дзержинського, 55, квартира 112 (балансова вартість 673 136,00 грн); нежитлового вбудованого приміщення № 131, літера А-5, прибудова літера А1-1, загальною площею 508,9 м2, за адресою: місто Донецьк, проспект Ленінський, будинок 4, (балансова вартість 10 079 804,56 грн).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року в справі № 911/2390/18 дійшла висновку про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині 3 статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року в справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року в справі № 910/10647/18.

Оскільки нерухоме майно, з приводу якого виник спір та вартість якого є найвищою, знаходиться у місті Донецьк, вирішення цього спору віднесено до територіальної юрисдикції Господарського суду Донецької області.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 статті 31 ГПК України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

За приписами частини 6 статті 31 ГПК України спори між судами щодо підсудності не допускаються.

Разом із цим, за частиною 1 статті 279 ГПК України судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи з порушенням правил територіальної юрисдикції, підлягає обов`язковому скасуванню судом апеляційної інстанції.

Оскільки дана справа не підсудна Господарському суду міста Києва, остання підлягає передачі за встановленою територіальною підсудністю до Господарського суду Донецької області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 30, 31, 233, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Матеріали справи № 910/8847/23 за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про стягнення 650 962 132,30 грн передати за виключною підсудністю до Господарського суду Донецької області (61022, місто Харків, проспект Науки, будинок 5).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання: 19 вересня 2023 року.

СуддяЄ.В. Павленко