ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2023 р. Справа№ 910/7320/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Шаптали Є.Ю.

без повідомлення учасників справи

розглянув апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 (повний текст рішення складено 07.03.2023)

у справі № 910/7320/21 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери»

до Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - 1) ОСОБА_1

2) ОСОБА_2

про стягнення 121500,00 грн.

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни про стягнення 121500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем не виконано своїх зобов`язань за Договором суборенди №03-4 від 05.11.2020 з внесення орендної плати за користування орендованим майном (квартирою) у період з березня по квітень 2021 року, у зв`язку з чим у Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни виник борг з орендної плати у розмірі 90000,00 грн.

Крім того, позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача штрафу у загальному розмірі 31500,00 грн., нарахованого за прострочення Фізичною особою-підприємцем Міщанин Анастасією Едуардівною своїх грошових зобов`язань.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/7320/21 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» 24.03.2023 (згідно поштового трекера на конверті» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі № 910/7320/21 частково та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, таке рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/7320/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Станік С.Р., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/7320/21. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі № 910/7320/21.

05.04.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/7320/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2023 апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/7320/21 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

01.05.2023 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху через канцелярію Північного апеляційного господарського суду надійшла заява скаржника про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.

У зв`язку з перебуванням суддів Станіка С.Р. та Шаптали Є.Ю. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 02.05.2023 у справі №910/7320/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Мальченко А.О., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2023 прийнято справу №910/7320/21 за апеляційною скаргою Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Мальченко А.О., Тарасенко К.В. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/7320/21. Справу призначено до розгляду без повідомлення (виклику) учасників справи.

31.05.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 08.09.2023 у справі №910/7320/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Мальченко А.О., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2023 прийнято справу №910/7320/21 за апеляційною скаргою Адвокатського об?єднання «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Мальченко А.О.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, Указом від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, Указом від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, Указом від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX, Указом від 26.07.2023 №451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3275-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 15 листопада 2023 року.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи у розумний строк, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, частиною 7 вказаної статті визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Колегією суддів враховано, що ціна поданого позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, справа №910/7320/21 призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи 17.07.2020 між ОСОБА_1 , в імені та в інтересах якої діє її представник ОСОБА_3 (орендодавець) та Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» (орендар) укладено Договір найму (оренди) №03-3 (надалі - Договір найму), за яким орендодавець, на основі права власності передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування (оренду) майно та майнові права на 1/2 частину квартири (приміщення або об`єкт нерухомості).

Згідно з п. 1.1 Договору найму адреса будинку, у якому знаходиться квартира, що орендується: АДРЕСА_1 .

В п. 1.2 договору найму визначено, що загальна площа квартири 183,7 кв.м, площа, що орендується: 91,85 кв.м. Орендодавець підтверджує, що 1/2 частина квартири, що орендується, перебуває у нього на законних підставах, що підтверджується договором дарування 1/2 частини квартири, посвідченим 20.08.2018 державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Василевською О.А. за реєстровим №3-527 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 212305239 від 12.06.2020, вона має майнове право на передачу в оренду (суборенду) цього приміщення, права третіх осіб на це приміщення відсутні.

За умовами п. 2.2 Договору найму передача приміщення здійснюється за актом здачі-приймання, підписання якого свідчить про фактичну передачу приміщення в оренду.

Строк оренди триває з 17 липня 2020 року по 31.07.2023 року (п. 3.1 Договору найму в редакції Додаткової угоди №1 від 30.07.2020).

19.10.2020 ОСОБА_1 направила Адвокатському об`єднанню «Гапоненко Роман і партнери» повідомлення про неукладеність договору оренди, в якому вказувала, що сторонами під час укладення Договору найму не було погоджено в належній формі істотної умови договору - ціни (розміру орендної плати), а відтак Договір найму є неукладеним та третя особа-1 має намір передати дане майно в оренду іншій особі. Даний лист (трекінг-номер відправлення №205) був отриманий позивачем 27.10.2020, що підтверджується інформацією із пошукової системи відстеження поштових відправлень на веб-сайті АТ «Укрпошта».

05.11.2020 між Фізичною особою-підприємцем Міщанин Анастасією Едуардівною (суборендар) та Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» (орендар) укладено Договір суборенди №03-4 (надалі - Договір суборенди), за умовами якого орендар на основі договору оренди №03-3 від 17.07.2020, передав, а суборендар прийняв у тимчасове платне користування (суборенду) майно та майнові права на квартиру (приміщення або об`єкт нерухомості).

В п. 1.1 Договору суборенди визначено, що адреса будинку, у якому знаходиться квартира, що орендується: АДРЕСА_1 .

Загальна площа квартири, що орендується 183,7 кв.м. Орендар підтверджує, що квартира, що орендується, перебуває у нього на законних підставах, що підтверджується договором оренди №03-3 від 17.07.2020 та має майнове право на передачу в (суборенду) цього приміщення, права третіх осіб на це приміщення відсутні (п. 1.2 Договору суборенди).

Пунктом 3.1 Договору суборенди визначено, що строк оренди триває з 10 листопада 2020 року по 31 липня 2023 року.

Згідно з п. 4.1 Договору суборенди розмір орендної плати складає 60 000,00 грн. Сторони домовились, що на період півроку, а саме з 10 листопада 2020 року по 10 травня 2021 року орендна плата становить 45 000,00 грн. (п. 4.8 Договору суборенди).

За умовами п. 2.2 договору суборенди передача приміщення здійснюється за актом здачі-приймання, підписання якого свідчить про фактичну передачу приміщення в суборенду.

10.11.2020 орендар передав, а суборендар прийняв у строкове платне користування приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та інвентар, а саме: ключі від приміщення (2 шт.); мікрохвильову піч Gorenje MO20MW (1 шт.); посудомийку Electrolux AEG favorit 50760 (1 шт.); холодильник Ardo (1 шт.); плиту Electrolux AEG (1 шт.); витяжку кухонну (1 шт.); холодильник Nord class A+ (1 шт.); холодильник Nord (1); пральну машинку Atlant optima control 60c88 (1 шт.); пральну машинку Atlant optima control 50Y108 (1 шт.); газову колонку Bosch (1 шт.); кондиціонер Samsung (1 шт.); охоронну систему AJAX: 1. ППК AJAX №00088543; 2. датчик AJAX №40303a021; 3. датчик AJAX №3ffadb021; 4. датчик AJAX №4000cc021; 5. датчик ВІБРО AJAX № 410e5f0fl; 6. датчик CMK AJAX №35ea4601; 7. брелок AJAX №379aa00b1, про що сторонами було складено акт приймання-передачі.

02.12.2020 ОСОБА_1 направила Адвокатському об`єднанню «Гапоненко Роман і партнери» відповідь на заперечення на повідомлення про неукладеність Договір найму, в якій вказувала, що квартира фактично не була передана в оренду позивачу, а тому Договір найму є неукладеним, оскільки сторонами не складався акт прийому-передачі та не погоджений розмір орендної плати. У даній відповіді третя особа-1 вимагала негайно звільнити квартиру та не перешкоджати їй у вільному розпорядженні та користуванні.

Як вказують відповідач та треті особи 12.02.2021 власники квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (представник ОСОБА_1 ) звернулися до ФОП Міщанин А.Е. з вимогою звільнити безпідставно зайняте нерухоме майно - квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

12.02.2021 ФОП Міщанин А.Е. звільнила орендовану квартиру, про що було складено акт звільнення квартири особою, яка безпідставно нею користувалася, складений між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (представник ОСОБА_1 ) та ФОП Міщанин А.Е.

01.03.2021 ФОП Міщанин А.Е. було направлено Адвокатському об`єднанню «Гапоненко Роман і партнери» повідомлення про розірвання Договору суборенди №03-4 від 05.11.2020, в якому відповідач просила договір вважати розірваним 13.02.2021. Крім того, у вказаному повідомленні відповідач (орендар) просила позивача (орендодавця) відшкодувати збитки у сумі 100 178,50 грн., які були сплачені ФОП Міщанин А.Е. Адвокатському об`єднанню «Гапоненко Роман і партнери» за Договором суборенди в якості орендної плати. Даний лист (трекінг-номер відправлення №632) був отриманий позивачем 02.03.2021, що підтверджується інформацією із пошукової системи відстеження поштових відправлень на веб-сайті АТ «Укрпошта».

Листом вих. №06-526 від 05.05.2021 Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» направило ФОП Міщанин А.Е. заперечення на повідомлення про розірвання Договору суборенди.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про невиконання відповідачем свого обов`язку за Договором суборенди з внесення орендної плати за користування орендованим майном (квартирою) у період з березня по квітень 2021 року, у зв`язку з чим на думку позивача у Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни виник борг з орендної плати у розмірі 90000,00 грн., а також обов`язок сплатити штраф у загальному розмірі 31500,00 грн.

Водночас рішенням господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/7099/21 позов задоволено частково, визнано недійсним договір суборенди № 03-4, укладений 05.11.2020 року між Фізичною особою-підприємцем Міщанин Анастасією Едуардівною та Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» щодо передачі у тимчасове платне користування (суборенду) квартири за адресою АДРЕСА_1 .

В частині стягнення з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на користь Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни грошових коштів у сумі 182056,00 грн. відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду № 910/7099/21 від 01.06.2022, з урахуванням ухвали Північного апеляційного господарського суду №910/7099/21 від 09.06.2022, рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 у справі № 910/7099/21 скасовано в частині відмови у стягненні з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на користь Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни грошових коштів у сумі 182056,00 грн. Прийнято в цій частині нове рішення, яким стягнуто з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на користь Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни грошові кошти в сумі 127500,00 грн. В частині стягнення 54556,00 грн у задоволенні позову відмовлено.

При цьому, задовольняючи вимогу Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни про визнання спірного договору суборенди недійсним суди виходили з того, що укладаючи Договір суборенди №03-4 від 05.11.2020, Адвокатське об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" не мало необхідного обсягу повноважень та прав для передання в суборенду Фізичній особі-підприємцю Міщанин Анастасії Едуардівні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 183,7 кв.м., оскільки відповідно до п.1.2 Договору найму (оренди) №03-3 від 17.07.2020 Адвокатське об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" мало отримати в оренду лише 91,85 кв.м. із загальної площі квартири, яка становить 183,7 кв.м.

Ухвалою Верховного Суду від 20.09.2022 у справі №910/7099/21 касаційне провадження за касаційною скаргою Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2022 у справі №910/7099/21 закрито.

Ухвалою Верховного Суду від 31.10.2022 у справі №910/7099/21 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2022 у справі №910/7099/21.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, обставини встановлені у справі №910/7099/21 не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Так, в судових рішеннях у справі №910/7099/21 суди встановили: «оскаржуваний Договір суборенди №03-4 від 05.11.2020 року укладено на основі договору оренди №03-3 від 17.07.2020 року, укладеним між ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє її представник ОСОБА_3 (орендодавець) та Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» (орендар). За умовами договору оренди №03-3 від 17.07.2020 орендодавець, на основі права власності передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування (оренду) майно та майнові права на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 183,7 кв.м. Площа, що орендується 91,85 кв.м.»

Залишаючи в силі рішення господарського суду міста Києва в частині визнання спірного договору суборенди №03-4 від 05.11.2020 недійсним, Північний апеляційний господарський суд у своїй постанові від 01.06.2022 у справі №910/7099/21 зазначив, що відповідач діючи неправомірно передав в суборенду всю квартиру, що свідчить про порушення відповідачем (Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери») положень ст. 203 Цивільного кодексу України у зв`язку з відсутністю у відповідача необхідного обсягу цивільної дієздатності, що в свою чергу, є підставою для визнання Договору суборенди недійсним.

Відтак, місцевий господарський суд у справі №910/7320/21 дійшов правомірного висновку, що з урахуванням викладеного відсутні підстави для повторного дослідження та надання правової оцінки дійсності договору суборенди.

У зв`язку з наведеним, позовна вимога Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" про стягнення орендної плати у розмірі 90000,00 грн. є безпідставною та обґрунтовано не задоволена місцевим господарським судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки судом відмовлено в задоволенні вимоги до Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни про стягнення боргу з орендної плати з підстав відсутності у відповідача відповідного обов`язку, то відповідно похідна вимога Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" про стягнення штрафу, нарахованого за порушення відповідачем обов`язку зі сплати орендної плати, також не підлягає задоволенню.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» вказує, що оскільки в справі №910/7099/21 Північний апеляційний господарський суд зазначив, що згідно наявних у справі доказів та з огляду на презумпцію правомірності правочинів, відповідач мав право передати у суборенду половину квартири, то вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за березень та квітень 2021 року є обґрунтованими.

Проте, колегія суддів відхиляє зазначене твердження виходячи з наступного.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 міститься висновок, що у статті 629 Цивільного кодексу України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором може відбуватись при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 Цивільного кодексу України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)".

Частинами першою, третьою статті 216 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Аналогічні положення наведено у статті 208 Господарського кодексу України.

За змістом статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Отже, оскільки колегія суддів дійшла висновку про недійсність договору суборенди №03-4 від 05.11.2020, він вважається недійсним з моменту його вчинення, а тому і підстав для стягнення заборгованості за березень та квітень 2021 року у даному випадку не має.

Доводи скаржника про те, що місцевий господарський суд проігнорував клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи №910/12936/22, метою якої було виявлення обставин, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, але мають суттєве значення для справи №910/7320/21, колегія суддів відхиляє, оскільки, Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» фактично намагається здійснити переоцінку доказів.

Крім того, необґрунтованим є твердження скаржника про те, що рішення суду у справі №910/7099/21 прийнято на підставі документа, який не має юридичної сили, а саме на підставі акту від 12.02.2021 про звільнення квартири особою, яка безпідставно нею користується, так як у вказаній справі суди визнали спірний договір недійсним у зв`язку з відсутністю у відповідача необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Щодо інших аргументів позивача колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Таким чином, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтованим - ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі № 910/7320/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/7320/21 - залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

4. Матеріали справи №910/7320/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді А.О. Мальченко

Є.Ю. Шаптала