РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.09.2023Справа № 910/8308/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін,

справу № 910/8308/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфоком";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лендіс Інвестментс";

про стягнення 153 727,20 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфоком" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лендіс Інвестментс" суму боргу у розмірі 115 324,80 грн та інфляційні втрати у розмірі 38 402,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про переведення боргу від 14.07.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 відкрито провадження у справі № 910/8308/23, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

З метою повідомлення сторін про розгляд справи, судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 05.06.2023 була направлена на адреси сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення уповноваженому представнику позивача.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі № 910/8308/23 направлялася на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лендіс Інвестментс": вул. Світлицького, 35 А, м. Київ, 04123, проте з указаної адреси поштове відправлення повернулось з відміткою пошти про причини повернення - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, а також день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, в силу наведених положень законодавства, ухвала про відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачеві.

Крім того, за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1-2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитися з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфоком" (далі також - позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівзахідбуд" (далі також - замовник) укладено договір підряду на виконання робіт № 25/11-ГНБ, за змістом п. 1.1. якого, відповідно та на підставі цього договору, підрядник зобов`язується власними силами та з матеріалів замовника, виконати на об`єктах вказаних замовником, згідно додаткових угод до цього договору, в обумовлені строки комплекси будівельних робіт щодо влаштування переходів методом горизонтально-направленого буріння надалі "ГНБ", та передати виконані роботи замовнику, а замовник зобов`язується своєчасно оплачувати роботи на умовах додаткових угод до цього договору та приймати від підрядника фактично виконані роботи в терміни та на умовах додаткових угод до цього договору.

14.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфоком", Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівзахідбуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перфект буд", яке було перейменоване в Товариство з обмеженою відповідальністю "Лендіс Інвестментс" (далі також - відповідач, новий боржник) укладено договір про переведення боргу (далі - договір), за п. 1 розділу 1 якого, цим договором регулюються відносини, пов`язані із заміною зобов`язаної сторони (первісного боржника) у зобов`язанні, що виникає із договору підряду на виконання робіт № 25/11- ГНБ від 10.11.2020 укладеної між первісним боржником та кредитором, (надалі іменується "Основний договір").

Відповідно до п. 2 розділу 1 договору, первісний боржник переводить на нового боржника борг - зобов`язання оплати кредитору за виконану роботу (надані послуги) суму у розмірі 115 324 (сто п`ятнадцять тисяч триста двадцять чотири) гривні 80 коп., що виник на підставі основного договору, а новий боржник погоджується виконати зазначене зобов`язання щодо оплати кредитору за виконану роботу (надані послуги) суму у розмірі 115 324 (сто п`ятнадцять тисяч триста двадцять чотири) гривні 80 коп. з ПДВ протягом п`яти робочих днів з моменту укладання цього договору.

Згідно з п. 3 розділу 1 договору, кредитор не заперечує проти заміни первісного боржника новим боржником в основному договорі і, підписуючи зі своєї сторони цей договір, дає свою згоду на відповідне переведення боргу в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Як встановлено п. 3.2. договору, новий боржник зобов`язаний протягом 5-ти днів із дня виконання ним зобов`язання перед кредитором письмово повідомити первісного боржника про таке виконання із зазначенням дати, суми і форми виконання та з додаванням завірених новим боржником копій документів, що підтверджують проведене виконання.

У п. 6.1. договору сторони погодили, що даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Позивач, звертаючись до суду з вказаною позовною заявою зазначає, що відповідач у порушення умов договору не перерахував грошові кошти у розмірі 115 324,80 грн на рахунок кредитора.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

За змістом ст. 520 Цивільного кодексу України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Як вказувалося судом, 14.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфоком", Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівзахідбуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перфект буд", яке було перейменоване в Товариство з обмеженою відповідальністю "Лендіс Інвестментс" (далі також - відповідач, новий боржник) укладено договір про переведення боргу.

Відповідно до п. 2 розділу 1 договору, первісний боржник переводить на нового боржника борг - зобов`язання оплати кредитору за виконану роботу (надані послуги) суму у розмірі 115 324 (сто п`ятнадцять тисяч триста двадцять чотири) гривні 80 коп., що виник на підставі основного договору, а новий боржник погоджується виконати зазначене зобов`язання щодо оплати кредитору за виконану роботу (надані послуги) суму у розмірі 115 324 (сто п`ятнадцять тисяч триста двадцять чотири) гривні 80 коп. з ПДВ протягом п`яти робочих днів з моменту укладання цього договору.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, відповідач мав виконати своє зобов`язання у строк до 21.07.2021.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач у вказаний строк своє зобов`язання не виконав. Доказів протилежного до суду не надано.

02.03.2023 позивач направив відповідачеві претензію № 16, проте вказана претензія була залишена без відповіді.

Враховуючи наведене, суд вказує, що відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов договору, не сплатив позивачеві грошові кошти, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення суми основної заборгованості у розмірі 115 324,80 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки відповідач не виконав своє зобов`язання у строк передбачений договором, то суд приходить до висновку, що останній порушив зобов`язання за договором (стаття 610 Цивільного кодексу України) та вважається таким, що прострочив виконання (стаття 612 Цивільного кодексу України).

У зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення грошового зобов`язання у строк, передбачений договором, позивач, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача 38 402,40 грн інфляційних втрат.

Згідно з ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Враховуючи наведене, суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочення виконання боржником його грошового зобов`язання в зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 38 402,40 грн інфляційних втрат.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лендіс Інвестментс" (04123, м. Київ, вул. Світлицького, буд. 35 А, ідентифікаційний код юридичної особи 41048426) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфоком" (79028, м. Львів, вул. Хлібна, 1, ідентифікаційний код юридичної особи 25228900) заборгованість у розмірі 115 324 (сто п`ятнадцять тисяч триста двадцять чотири) грн 80 коп., інфляційні втрати у розмірі 38 402 (тридцять вісім тисяч чотириста дві) грн 40 та судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко