ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

12.09.2023 Справа № 5/186б

Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., при секретарі судового засідання Власко С.В., розглянувши матеріали

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Піфагор Фінанс

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-промисловий дім Кристал

про банкрутство

ліквідатор Вербицький О.В.

За участю учасників справи:

від кредиторів: не з`явились;

від ліквідатора: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Донецької області ухвалою від 31.10.2011 за заявою Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" в особі Філії АТ "Банк Золоті Ворота" порушена справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговопромисловий дім "Кристал".

Постановою господарського суду Донецької області від 14.11.2011 Товариство з обмеженою відповідальністю Торговопромисловий дім Кристал визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Патерилова Віталія Вікторовича.

Ухвалою суду від 12.11.2018 усунуто арбітражного керуючого Патерилова Віталія Вікторовича (свідоцтво №606 від 02.04.2013р.; адреса: м.Харків, Салтівське Шосе, б.129, оф.13) від виконання обов`язків ліквідатора у справі №5/186б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-промисловий дім Кристал у зв`язку з припиненням діяльності арбітражного керуючого.

Ухвалою суду від 04.08.2020 призначено ліквідатором у справі №5/186б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промисловий дім "Кристал" арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича (свідоцтво № 692 від 18.04.2013; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ; поштова адреса: 50084, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, вул. Співдружності, 82-4).

Ухвалою суду від 20.10.2021 замінено кредитора Публічне акціонерне товариство Банк Золоті Ворота () на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Піфагор-Фінанс ().

31.05.2021 до суду надійшов звіт ліквідатора Вербицького О.В. №02-02-85/431 від 19.05.2021 та ліквідаційний баланс Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-промисловий дім Кристал (з додатками згідно переліку).

29.11.2021, через підсистему "Електронний суд", надійшло клопотання арбітражного керуючого Вербицького О.В. б/н від 29.11.2021 (вх.№84587/21) про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення, відшкодування витрат та стягнення з кредиторів.

Ухвалою суду від 19.07.2023 постановлено: замінити кредитора у справі №5/186б Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Костянтинівського відділення () на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, пл.Соборна, 3, м.Слов`янськ, Донецька область, 84122); відкласти судове засідання з розгляду звіту ліквідатора Вербицького О.В. №02-02-85/431 від 19.05.2021, ліквідаційного балансу та клопотання б/н від 29.11.2021 (вх.№84587/21) про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення, відшкодування витрат та стягнення з кредиторів на 12.09.2023.

У судове засідання призначене на 12.09.2023 кредитори та ліквідатор явку своїх представників не забезпечили, про дату, час і місце проведення судового засіданні були повідомлені.

Щодо звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право звертатися до господарського суду та суду загальної юрисдикції у випадках, передбачених цим Кодексом; скликати збори і комітет кредиторів та брати в них участь з правом дорадчого голосу; отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом; залучати для забезпечення виконання своїх повноважень на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їхньої діяльності за рахунок боржника, якщо інше не встановлено цим Кодексом чи угодою з кредиторами; запитувати та отримувати документи або їх копії від юридичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та від фізичних осіб за їхньою згодою; отримувати інформацію з державних реєстрів; подавати до господарського суду заяву про дострокове припинення своїх повноважень; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 6 ст.65 вказаного Кодексу передбачено, що ліквідатор виконує свої повноваження до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про припинення юридичної особи - банкрута.

Відповідно до ч.1 ст.65 Кодексу України з процедур банкрутства після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються: відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; відомості про реалізацію об`єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії документів, що підтверджують відчуження активів боржника під час ліквідаційної процедури (у тому числі протоколи про проведення аукціону, договори купівлі-продажу, акти приймання-передачі майна, акти про придбання майна на аукціоні тощо); реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, що підтверджують погашення вимог кредиторів; довідка архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню; для акціонерних товариств - розпорядження про скасування реєстрації випуску акцій, видане Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; для емітентів боргових цінних паперів - звіт про результати погашення цінних паперів.

За змістом статті 65 Кодексу України з процедур банкрутства звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх необхідних заходів ліквідаційної процедури, вчинення усіх необхідних дій щодо виявлення кредиторів та активів боржника, за результатами розгляду яких суд постановляє ухвалу про ліквідацію боржника та закриття провадження у справі.

Отже, у поданому суду на затвердження звіті ліквідатор зобов`язаний зазначити повну інформацію щодо всіх вжитих ним заходів та обґрунтувати їх достатність і вичерпність для досягнення мети ліквідаційної процедури, а господарський суд має перевірити висновки ліквідатора та надати мотивовану оцінку повноті його дій у ліквідаційній процедурі.

Кодексом України з процедур банкрутства передбачена певна сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків, які додаються до звіту ліквідатора і є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, що проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури. Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів, щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі).

На необхідності дотримання зазначеного принципу неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема у постановах від 08.05.2018 у справі № 904/5948/16, від 02.07.2019 у справі № 5011-46/1733-2012, від 12.09.2019 у справі № 914/3812/15, від 28.11.2019 у справі № 18/1971/12, від 27.02.2020 у справі № 910/21227/16, від 25.06.2020 у справі №44/484-б, від 27.10.2020 у справі № 28/29-б-43/212-2012, від 02.09.2021 у справі №910/3438/13, від 07.10.2021 у справі № 914/3812/15.

Суд акцентує, що завданням ліквідатора у ліквідаційній процедурі є не проста констатація факту відсутності майна, а дієвий і належний пошук майна банкрута. Отже, під час ліквідаційної процедури, ліквідатор має здійснювати заходи спрямовані на пошук, виявлення і повернення майна, яке перебуває у третіх осіб. Крім того, ліквідатор має здійснювати обґрунтовані і логічні дії, а також запити до відповідних органів, з врахуванням минулої діяльності банкрута. При цьому, кількість запитів не є критерієм якості роботи ліквідатора. Таким критерієм є наповнення ліквідаційної маси (див. постанови Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 903/975/14, від 18.10.2022 у справі № 903/393/21, від 19.10.2022 у справі № 927/50/20).

За таких обставин, окрім запитів до відповідних установ за останнім та/чи передостаннім місцем реєстрації банкрута обов`язковим, але не єдиним достатнім, засобом пошуку майнових активів боржника є сукупний аналіз даних бухгалтерського обліку, договірної бази та інформації з локальних облікових систем за місцезнаходженням окремих об`єктів боржника (бюро технічної інвентаризації, тощо) у поєднанні з відомостями єдиних електронних баз даних з обліку майна, майнових прав та правочинів, зареєстрованих/вчинених на всій території країни, зокрема: з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, Державного реєстру правочинів, Державного земельного кадастру тощо.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, як підсумкові документи, що подаються ліквідатором господарському суду в зв`язку з закінченням ліквідаційної процедури, не можуть бути затверджені господарським судом за відсутності доказів аналізу ліквідатором первісної бухгалтерської документації боржника, а також, за відсутності аналізу судом дій ліквідатора щодо виявлення майна банкрута, що підлягає включенню до ліквідаційної маси, а також, його дій щодо пошуку нерухомого, рухомого майна банкрута і дебіторської заборгованості (див. постанови Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № Б-39/134-10, від 26.07.2018 у справі № 904/9631/15, від 27.10.2020 у справі № 28/29-б-43/212-2012, від 29.11.2022 у справі № 902/839/16).

Відповідно до ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства на арбітражного керуючого, серед іншого, покладено обов`язок проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію

За змістом ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; аналізує фінансовий стан банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Серед інших, саме функції ліквідатора зі здійснення інвентаризації, виявлення майна банкрута та аналізу фінансово-господарського стану боржника є взаємопов`язаними та базовими для забезпечення ефективності ліквідаційної процедури, адже належне їх виконання є запорукою досягнення її основної мети - як найповнішого задоволення вимог кредиторів, як за рахунок продажу активів банкрута, так і шляхом притягнення до солідарної та субсидіарної відповідальності керівника, засновників (учасників, акціонерів) боржника.

Незалежно від того, чи подано арбітражним керуючим суду аналіз фінансово-господарського стану боржника у формі окремого документа чи складової звіту за результатами ліквідаційної процедури, такий аналіз, серед іншого, має включати дослідження правочинів (у т. ч. господарських договорів), вчинених боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, на предмет їх впливу на фінансовий стан боржника, доцільності та реальності таких правочинів, вчинення їх на шкоду кредиторам з метою уникнення відповідальності за зобов`язаннями боржника.

У пункті 1 Порядку проведення аналізу фінансово-господарського стану суб`єктів господарювання щодо наявності ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.09.2020 № 3105/5, визначено, що арбітражний керуючий проводить такий аналіз згідно з Методичними рекомендаціями щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затвердженими наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 № 14 (у редакції наказу Міністерства економіки України від 26.10.2010 № 1361).

За змістом цих рекомендацій під час оцінки фінансово-господарського стану підприємств, виявлення ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, серед іншого, обов`язковому аналізу підлягають фінансово-господарські договори боржника, укладені за попередні три календарні роки, у тому числі ті, виконання яких призвело до збільшення кредиторської заборгованості, на предмет доцільності їх укладення, умов і наслідків їх виконання/невиконання для боржника.

Наразі вже сформована усталена судова практика щодо оспорення правочину, вчиненого боржником з метою завдання шкоди кредиторам (фраудаторного правочину).

У правовідносинах банкрутства такий інститут врегульовано спеціальними нормами статті 20 Закону про банкрутство (на час відкриття провадження у цій справі), та з 21.10.2019 статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

У правовідносинах банкрутства не виключається також визнання недійсним договору, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України) (висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц).

Окрім цього, ліквідатор за наявності ознак банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, для забезпечення реалізації принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, подає заяву про покладення субсидіарної відповідальності не раніше ніж після завершення реалізації об`єктів ліквідаційної маси та розрахунків з кредиторами на підставі вчинення такої реалізації у ліквідаційній процедурі при наявності обставин недостатності повного погашення кредиторської заборгованості банкрута (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 922/2391/16, від 02.09.2020 у справі № 923/1494/15, 24.02.2021 у справі №902/1129/15 (902/579/20), від 23.06.2022 у справі № 904/3551/20).

Неповнота з`ясування ліквідатором обставин з якими пов`язана можливість покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на третіх осіб свідчить про нездійснення ліквідатором всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів для задоволення вимог кредиторів (див. постанову Верховного Сулу від 23.06.2022 у справі № 904/3551/20 ).

Отже, звернення ліквідатора до господарського суду щодо покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності за доведення боржника до банкрутства є складовою принципу безсумнівної повноти дій у ліквідаційній процедурі (подібний за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 28.08.2018 у справі № 927/1099/13, від 17.06.2020 у справі № 924/669/17).

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатор банкрута до господарського суду із заявою про покладення субсидіарної відповідальності на керівника, засновників (учасників) боржника не звертався. Звіт про затвердження ліквідаційного звіту не містить обґрунтованого аналізу відсутності вини засновника товариства та його директора у банкрутстві товариства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку запропонувати ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-промисловий дім Кристал арбітражному керуючому Вербицькому О.В. оформити звіт ліквідатора у відповідності до Кодексу України з процедур банкрутства та з урахуванням правових висновків Верховного суду щодо принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі.

Враховуючи неможливість розгляду справи, суд дійшов висновку відкласти судове засідання на 03.10.2023.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 28, 60 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 202, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Відкласти судове засідання з розгляду звіту ліквідатора Вербицького О.В. №02-02-85/431 від 19.05.2021, ліквідаційного балансу та клопотання б/н від 29.11.2021 (вх.№84587/21) про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення, відшкодування витрат та стягнення з кредиторів на 03.10.2023 року о 15:00 год., яке відбудеться в приміщенні суду,за адресою: м.Харків, пр.Науки, 5, зал судового засідання № 403.

2. Зобов`язати ліквідатора оформити звіт ліквідатора з урахуванням правових висновків Верховного суду щодо принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі стосовно діяльності боржника протягом 3-х років до дня відкриття провадження у справі про банкрутство у тому числі, але не виключно шляхом: відображення у звіті інформації щодо створення підприємства, його учасників, розміру статутного капіталу, реєстрації, перереєстрації, щодо усіх відкритих банківських рахунків боржника, щодо аналізу укладених боржником правочинів, здійснення заходів, спрямованих на пошук, виявлення і повернення майна, яке перебуває у третіх осіб, щодо вжиття всієї повноти заходів, спрямованих на виявлення активів боржника, дослідження руху коштів на рахунках банкрута за період як до відкриття провадження у справі про банкрутство, так і після прийняття рішення у формі постанови про визнання боржника банкрутом, щодо аналізу будь-яких договорів та інших правочинів банкрута із зазначенням їх переліку з метою визначення їх законності (особливо щодо рухомого та нерухомого майна), а також виявлення та звертання за визнанням недійсними угод банкрута щодо майна та спростуванням майнових дій, заявлення вимог до третіх осіб, які несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника, з`ясування вини засновників, керівника боржника у доведенні підприємства до банкрутства.

3. Зобов`язати ліквідатора на підтвердження нових відомостей подати належні та допустимі докази, зокрема, але не виключно: копію статуту підприємства, подальші протокольні рішення про проведені реєстраційних дій, зміну власників, статутного капіталу тощо: копії податкової звітності за останні 3 роки; виписок з банківських рахунків щодо руху коштів за останні 3 роки по усім банківським рахункам відкритих протягом 3 років до дня відкриття провадження у справі про банкрутство; виписок з реєстрів реєстрації прав на рухоме та нерухоме майно за останні 3 роки до дня відкриття провадження у справі про банкрутство; щодо участі боржника в якості учасника інших підприємств; довідку з податкового органу щодо відкритих банківських рахунків за останні 3 роки тощо). Інформація та документи запитуються судом за останні 3 роки до дати відкриття провадження у справі про банкрутств.

4.Роз`яснити, що відповідно до положень ст.197 Господарського процесуального кодексу України учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України.

5. Роз`яснити учасникам справи, що рішенням зборів суддів Господарського суду № 2 від 13.06.2022 року з метою оптимізації знаходження працівників та відвідувачів у приміщенні суду, в залежності від об`єктивних обставин, пов`язаних із збройною агресією, у тому числі інтенсивністю бойових дій у місті Харкові подовжено обмежений доступ учасників судового процесу до приміщення суду та запропоновано дистанційне спілкування шляхом електронного та поштового листування, телефонування, участі в судових засіданнях в режимі відеоконференцій, подання документів в електронному вигляді із застосуванням підсистеми "Електронний суд".

У разі виникнення обставин зумовлених військовою агресією проти України та які об`єктивно унеможливлюють проведення судового засідання у призначений час, судове засідання може бути відкладено.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Д.М. Огороднік