ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/2263/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, пр-т Шевченка, 29)

Секретар судового засідання (за дорученням головуючого судді): Соловйова Д.В.;

За участю представників сторін:

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКОСА "- Шараг О.В.;

Від Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ренійського морського порту) - Арабаджи І.А.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ренійського морського порту)

на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2023

по справі №916/2263/22

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ренійського морського порту)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКОСА"

про стягнення,

(суддя місцевого господарського суду: Рога Н.В., Господарський суд Одеської області),

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАКОСА» (далі - ТОВ «ЛАКОСА») про стягнення пені у розмірі 1 378 856 грн 13 коп., штрафу у розмірі 920 185 грн 10 коп.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.01.2023 позовну заяву ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) до ТОВ «ЛАКОСА» про стягнення пені у розмірі 1 378 856 грн 13 коп., штрафу у розмірі 920 185 грн 10 коп. - задоволено частково, стягнуто з ТОВ «ЛАКОСА» на користь ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) пеню у розмірі 78 994 грн 76 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481 грн., у задоволенні решти позову - відмовлено.

24 січня 2023 року до Господарського суду Одеської області надійшла заява ТОВ «ЛАКОСА» (вх.№2/84/23 від 24.01.2023р.) про розподіл судових витрат у справі №916/2263/22.

Ухвалою Господарського суду Одеської області 24.01.2023 заяву ТОВ «ЛАКОСА» прийнято до розгляду, призначено судове засідання по розгляду заяви на 07.02.2023.

06 лютого 2023 року надійшло клопотання ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) (вх.№3672/23) про зменшення розміру судових витрат.

Звертаючись з заявою про розподіл судових витрат, ТОВ «Лакоса» зазначило, що між відповідачем та Адвокатським бюро (далі - АБ) «НАН» укладено Договір про надання правової допомоги №153/19 від 29.09.2022р.

Умовами договору, а саме Додатком №1 до Договору встановлено, що ТОВ «ЛАКОСА» отримує правову допомогу в межах розгляду справи №916/2263/22. Додатком № 2 до Договору сторонами узгоджено, що оплата послуг, визначених у Додатку №1 складається з основної оплати (гонорару), який попередньо становить 50 000 грн 00 коп. та витрат на супутні дії , пов`язані із виконанням умов договору. Загальний розмір гонорару, визначеного у п.2 даного додатку, відображається в Акті наданих послуг.

Заявник зазначає, що 19.01.2023 між сторонами Договору №153/19 складено Акт наданих послуг №1 до Договору на загальну вартість наданих та отриманих послуг 50 000 грн 00 коп. без ПДВ.

За твердженнями відповідача, послуги сплачені ТОВ «ЛАКОСА» в повному обсязі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок АБ «НАН» платежів на підставі рахунку № 47 від 10.10.2022.

ТОВ «ЛАКОСА» зауважує на тому, що у першій заяві по суті (відзив на позовну заяву), відповідачем було визначено, що орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу попередньо становить 50 000 грн 00 коп. без ПДВ. Вартість витрат на правову допомогу може бути змінена в меншу/більшу сторону в процесі розгляду справи, в залежності від обсягу виконаних робіт.

На підставі вищенаведеного, враховуючи часткове задоволення позовних вимог ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту), керуючись ст.ст. 123, 126, 244 ГПК України, ТОВ «Лакоса» просить стягнути на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 07.02.2023 справі №916/2263/22 заяву ТОВ «ЛАКОСА» (вх.№2/84/23 від 24.01.2023) про розподіл судових витрат у справі №916/2263/22 - задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) (688802, Одеська обл., Ізмаїльський р-н, м. Рені, вул. Дунайська, буд. 188, код ЄДРПОУ - 38728465, електронна адреса: ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лакоса» (65045, м. Одеса, вул. Тираспольська, буд.3, кв.10, код ЄДРПОУ - 22464792, електронна адреса: ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 48 285 грн., в решті заяви відмовлено.

Суд першої інстанції, враховуючи часткове задоволення позовних вимог Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) на 3,44%,, дійшов висновку, що витрати на правову допомогу у розмірі 48 285 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню на користь ТОВ «ЛАКОСА».

Не погоджуючись з додатковим рішенням місцевого господарського суду, Ренійська філія Державного підпиємства «Адміністрація морських портів України» звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2023 по справі №916/2263/22 скасувати та ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ЛАКОСА» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

Апелянт вважає оскаржуване рішення необгрунтованим, прийнятим при неповному з`ясуванні та недоведеності обставин та доказів, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та при неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, заявник апеляційної скарги вказав, що у відзиві на позовну заяву відповідачем наведено орієнтовний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50000 грн., без ПДВ і зазначено про те, що остаточний розрахунок витрат на правову допомогу буде наданий до ухвалення рішення по суті. Проте, представником відповідача до закінчення судових дебатів у справі в судовому засіданні 17.01.2023 не було подано до суду докази про понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн. та відповідні заяви в порядку частини 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України в суді не заявлалися. Матеріали справи не містять заяви відповідача про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу домомогу після ухвалення судового рішення, станом на час прийняття господарським судом рішення к цій справі у матеріалах справи були лише копії Додатку №1 та Додатку №2 до Договору про надання правової допомоги №153/19 від 29.09.2022.

На думку заявника апеляційної скарги, докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідач подав до суду першої інстанції після вирішення справи по суті, з порушенням порядку для подання відповідних доказів, отже ТОВ «ЛАКОСА» не було дотримано вимоги ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, на переконання апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що витрати на правову допомогу у розмірі 48285 грн. є обгрунтованими та такими, що підлягають стягненню на користь ТОВ «ЛАКОСА». Так, заявник апеляційної скарги зазначає, що з огляду на всі аспекти даної справи, для належного представлення інтересів відповідача у цій справі, заявлена відповідачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50000 грн. при розгляді справи №916/2263/22 в суді першої інстанції є необгрунтованою, не відповідає критеріям реальності та розумності, враховуючи не тільки характер спірних відносин, обсяг фактично виконаних адвокатським бюро послуг та їх вартісну оцінку, а також необхідність всіх вказаних в акті наданих послуг витрат відповідача. Загальна вартість наданих послуг є явно завищеною, не відповідає приниципам розумності, обгрунтованості та є неспівмірною зі складністю справи та обсягом виконаних робіт, нерозумною та несправедливою.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ренійського морського порту) на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2023 по справі №916/2263/22.

04.04.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКОСА" надійшов відзив на апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ренійського морського порту) на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2023 по справі №916/2263/22.

Відповідач вважає, що оскаржуване рішення суду є об`єктивним, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідач звертає увагу, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Рішення суду було прийнято 17.01.2023, у зв`язку з чим п`ятиденний строк на звернення із даним клопотанням з урахуванням вихідних чи святкових днів сплив 23.01.2023.

Так, після ухвалення рішення по суті справи, 19.01.2023 між сторонами складено Акт наданих послуг №1 до Договору на загальну вартість отриманих послуг у розмірі 50000 грн. Вказаний акт містить детальний опис виконаних робіт в межах справи №916/2263/22. Послуги сплачені ТОВ «ЛАКОСА» в повному обсязі, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Адвокатського бюро платежів на підставі рахунку №47 від 10.10.2022.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.04.2023 розгляд справи №916/2263/22 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ренійського морського порту) на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2023 призначено на 22.05.2023 року о 14-45 год у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду.

08.05.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ренійського морського порту) надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу, які долучені до матеріалів справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 відкладено розгляд справи №916/2263/22 на 26.06.2023 року о 14-30 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 відкладено розгляд справи №916/2263/22 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ренійського морського порту) на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2023 до 11.07.2023 року о 12-45 год.

11.07.2023 оголошено перерву у судовому засіданні до 25.07.2023 на 12-30 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 відкладено розгляд справи №916/2263/22 на 13.09.2023 року о 14-30 год.

В судовому засіданні представники сторін підтримали вимоги та зперечення, викладені ними письмово, наполягали на їх задоволенні.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції дійшла наступних висновків.

Згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За частиною третьою зазначеної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, витрати на правничу допомогу, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.13 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Так, Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 по даній справі апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ренійського морського порту) на рішення Господарського суду Одеської області від 17.01.2023 по справі №916/2263/22 задоволено частково, рішення Господарського суду Одеської області від 17.01.2023 по справі №916/2263/22 скасувано частково, викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« 1.Позовну заяву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі- ТОВ) «ЛАКОСА» про стягнення пені у розмірі 1 378 856 грн 13 коп., штрафу у розмірі 920 185 грн 10 коп. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАКОСА» (65045, м. Одеса, вул. Тираспольська, буд.3, кв.10, код ЄДРПОУ - 22464792, електронна адреса: ) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) (688802, Одеська обл., Ізмаїльський р-н, м. Рені, вул. Дунайська, буд. 188, код ЄДРПОУ - 38728465, електронна адреса: ) пеню у розмірі 413 656,83 грн., штраф у розмірі 276 055,53 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 34485,61 грн.

3.У задоволенні решти позову - відмовити.»

Як вбачається з постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 розмір штрафних санкцій було зменшено на 70%, у зв`язку з чим позовні вимоги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) були задоволені частково.

Судова колегія звертає увагу, що у даній справі зменшення розміру пені, штрафу не було наслідком необґрунтованості позовних вимог, а тому розподіл судових витрат повинен здійснюватися пропорційно до розміру позовних вимог, які були визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 20.12.2019 у справі № 240/6150/18, у постановах Верховного Суду від 16.04.2018 у справі № 923/631/15, від 23.01.2020 у справі № 927/229/19, від 23.12.2021 у справі № 925/81/21.

Тому, судова колегія не розглядає доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги на додаткове рішення, оскільки з підстав обґрунтування відповідачем неправомірності основного рішення по суті спору у цій справі, наведених в поданій апеляційній скарзі, також було заявлено вимогу про скасування додаткового рішення у цій справі, яке слід скасувати з підстав, наведених вище.

Враховуючи зазначене, а також те, що постановою апеляційного господарського суду позовні вимоги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) визано обгрунтованими, додаткове рішення суду, яким стягнуто витрати на правничу допомогу, підлягає скасуванню.

Стосовно часткового задоволення позовних вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ренійського морського порту) та необхідність часткового задоволення заяви ТОВ «ЛАКОСА» про стягнення суддових витрат, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено види судових витрат. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Отже, розподіл судових витрат залежить від правомірності та обґрунтованості заявлених позовних вимог. У разі зменшення судом розміру заявлених до стягнення сум на підставі ст. 233 Господарського кодексу та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача повністю без урахування зменшення розміру, оскільки таке зменшення не є наслідком необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судом свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 10.03.2021 р. у справі № 904/5702/19, від 16.10.2019 р. у справі № 910/143/19, від 03.04.2018 р. у справі №902/339/16 та враховується судом відповідно до приписів ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.

У даній справі зменшення розміру пені, штрафу не було наслідком необґрунтованості позовних вимог, а тому розподіл судових витрат повинен здійснюватися пропорційно до розміру позовних вимог, які були визнані судом обґрунтованими.

З огляду на викладене, оскільки за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції позовні вимоги були визнані обгрунтованими, спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу слід покласти на позивача пропорційно розміру правомірно заявлених вимог (без урахування зменшення розміру пені).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ренійського морського порту) на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2023 по справі №916/2263/22 слід задовольнити, а оскаржуване додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2023 по справі №916/2263/22 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 270 - 271, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ренійського морського порту) на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2023 по справі №916/2263/22 задовольнити.

Скасувати додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2023 по справі №916/2263/22 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні клопотання ТОВ «ЛАКОСА» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено та підписано 20.09.2023 року.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош