ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.09.2023 Справа № 917/483/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши

заяву Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Тетяни Вікторівни

про звернення стягнення на грошові кошти, що належить особі, яка має заборгованість перед боржником, у справі

за позовною заявою Акціонерного товариства "Райффайзен Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл"

про стягнення 1 554 148,50 Євро

зацікавлена особа: Приватне акціонерне товариство "Нафтогазвидобування"

за участю:

Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Тетяни Вікторівни;

від Приватного виконавця представник Лейковська А. О.;

від Приватного акціонерного товариства "Нафтогазвидобування" представник Пінчук-Ніколайчук Ю. В.;

представники інших учасників справи не з`явились

встановив:

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна (далі Приватний виконавець) звернулася до суду з заявою (т.2 а.с.27-29) про звернення стягнення на грошові кошти в розмірі 10 190 341,31 грн, що належать Приватному акціонерному товариству "Нафтогазвидобування" - особі, яка має заборгованість перед боржником, на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23, в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням № 72068063.

Також у заяві Приватний виконавець прохає заборонити Приватному акціонерному товариству "Нафтогазвидобування" вчиняти будь-які дії щодо погашення заборгованості за рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23.

Приватний виконавець також прохає зупинити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23.

У заяві від 15.09.2023 (т.2 а.с.138-140) Приватний виконавець уточнив свої вимоги та прохає з врахуванням відстрочки, наданої ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2023 у справі № 910/5525/23, звернути стягнення на грошові кошти в розмірі 10190341,31 грн, які належать ПрАТ "Нафтогазвидобування" () та яке має заборгованість перед ТОВ «Сервіс Ойл», на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23, в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням № 72068063.

В обґрунтування заяви Приватний виконавець посилається на те, що в ході проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження було встановлено, що у ПрАТ Нафтогазвидобування існує заборгованість перед ТОВ Сервіс Ойл, яка підтверджена рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23.

Приватне акціонерне товариство "Нафтогазвидобування" у поясненнях від 18.09.2023 (т.2 а.с.165-170) проти задоволення заяви заперечує, посилаючись на те, що вказана приватним виконавцем заборгованість ПрАТ Нафтогазвидобування перед ТОВ Сервіс Ойл була встановлена у рішенні Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23, проте ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2023 виконання цього рішення суду було відстрочено до 10.01.2024.

Стягувач (Акціонерне товариство "Райффайзен Банк") у заяві від 14.09.2023 (т.2 а.с.134-136) повідомив, що він повністю підтримує вимоги заяви Приватного виконавця.

Боржник відзив на заяву не надав.

Ухвалою від 14.09.2023 суд призначив вказану заяву Приватного виконавця до розгляду у судове засідання (т.2 а.с.123).

З метою своєчасного повідомлення учасників справи про розгляд заяви, суд надіслав ухвалу від 14.09.2023 у системі «Електронний суд» та електронні пошти учасників справи, що підтверджено довідками про доставку електронного листа від 15.09.2023 (т.2 а.с.124-126), вручив копію ухвали під розписку (т.2 а.с.127) та направив засобами поштового зв`язку (т.2 а.с.123).

Приватний виконавець та Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" подали до суду заяви про участь у судовому засіданні 21.09.2023 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (т. 2 а.с. 134-137, 146-148).

Ухвалами від 15.09.2023 та від 18.09.2023 (т.2 а.с.152, 157) суд відмовив у задоволенні вказаних заяв в зв`язку з відсутністю у суду відповідної технічної можливості.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Господарський суд Полтавської області у справі № 917/483/23 прийняв рішення від 25.04.2023 (т.1 а.с.142-147) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" 1 504 500,00 Євро - основного боргу, 49 648,50 Євро - заборгованості за процентами, 459558 грн 61 коп. - відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Це рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили 18.05.2023.

На виконання вказаного рішення Господарський суд Полтавської області видав відповідний наказ від 31.05.2023 № 917/483/23 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" 1 504 500,00 Євро - основного боргу, 49 648,50 Євро - заборгованості за процентами, 459558 грн 61 коп. - відшкодування витрат зі сплати судового збору (т.1 а.с.153).

За заявою стягувача Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна постановою від 19.06.2023 відкрив виконавче провадження № 72068063 з виконання наказу від 31.05.2023 № 917/483/23 (т.1 а.с.178-179).

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна (далі Приватний виконавець) в порядку ст. 336 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) звернувся до суду з заявою від 01.09.2023 (вхід. № 1105 від 07.09.2023; т.2 а.с.27--29) з урахуванням змін, викладених у заяві від 15.09.2023 (т.2 а.с.138-140), в яких прохає з врахуванням відстрочки, наданої ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2023 у справі № 910/5525/23, звернути стягнення на грошові кошти в розмірі 10190341,31 грн, які належать ПрАТ "Нафтогазвидобування" () та яке має заборгованість перед ТОВ «Сервіс Ойл», на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23, в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням № 72068063.

В обґрунтування заяви Приватний виконавець посилається на те, що в ході проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження було встановлено, що у ПрАТ Нафтогазвидобування існує заборгованість перед ТОВ Сервіс Ойл, яка підтверджена рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23.

При розгляді вказаних заяв суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 336 ГПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Згідно з положеннями статті 53 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику (частина 1). Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку (частина 2). Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих (частина 3). На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом (частина 4).

Щодо застосування зазначених вище норм Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 910/7023/19 сформувала правовий висновок, за яким особа, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, набуває статусу боржника саме у виконавчому провадженні, розпочатому виконавцем на виконання судового рішення, в силу ухвали суду про задоволення заяви стягувача, а не в межах окремих майнових відносин між стягувачем та такою особою.

Суд враховує правові висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 12 травня 2021 року у справі N 910/8613/19, про те, системний аналіз приписів статей 53, 56 Закону України "При виконавче провадження" та статті 336 ГПК України свідчить про те, що такий спеціальний порядок звернення стягнення на майно (грошові кошти) передбачений законодавцем задля неупередженого, ефективного, своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, виключно, з метою фактичного виконання рішення суду.

При цьому, за своєю правовою природою положення вказаних статей не є імперативними, судова дискреція, в даному випадку, передбачає повноваження суду обирати між альтернативами підстав відмови або задоволення заяви, кожна з яких є законною, вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, з урахуванням всіх обставин справи та відомостей про всіх учасників процесу.

З огляду на положення вказаних норм, під час розгляду заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам відповідно до статті 336 ГПК України, предметом дослідження суду, у даному випадку, має бути факт наявності заборгованості, що підтверджується належними доказами, які відповідають вимогам статей 76-79 ГПК України, зокрема, це може бути відповідне рішення суду, або факт беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти, на які стягувач чи виконавець просить звернути стягнення.

Послідовна та стала правова позиція щодо предмета дослідження у даній категорії справ щодо застосування положень статті 336 ГПК України висловлена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2020 у справі N 910/5300/17, постановах Верховного Суду від 23.07.2018 у справі N 925/1048/17, від 11.09.2019 у справі N 902/1260/15, від 01.08.2019 у справі N 927/313/18, від 06.02.2020 у справі N 913/381/18.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 22.07.2021 у справі № 905/1642/19 (п. 56) сформована правова позиція про те, що подана в порядку статті 336 ГПК України виконавцем чи стягувачем заява про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є по суті вимогою про стягнення коштів з такої особи з визначених законом підстав, що у разі її задоволення судом має відповідати та забезпечувати досягнення мети виконавчого провадження - реальне виконання судового рішення, шляхом стягнення грошових коштів з особи, яка має заборгованість перед боржником.

Суд також врахував правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 21 вересня 2022 року у справі 910/11124/19, від 13 серпня 2021 року у справі № 910/20504/16, від 25 вересня 2020 року у справі № 913/558/17, від 11.09.2019 у справі № 902/1260/15, 13 серпня 2021 року у справі 910/20504/16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 910/7023/19, на які посилається приватний виконавець у заяві.

Спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент звернення особи із заявою в порядку статті 336 ГПК України боржник мав заборгованість перед кредитором, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначає заявник, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на момент такого звернення - постанова Верховного Суду складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13 серпня 2021 року.

Як свідчить Єдиний державний реєстр судових рішень, Господарський суд міста Києва у справі за № 910/5525/23 виніс рішення від 10.07.2023 (рядок доступу: https://reestr.court.gov.ua/Review/112143647) про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Нафтогазвидобування" (ідентифікаційний код 32377038) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс ойл" (ідентифікаційний код 38516938) основної суми заборгованості у розмірі 40 158 980 грн 55 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 602 384 грн 71 коп. (т.2 а.с.80-86, 183-190).

Як вказано у Єдиному державному реєстрі судових рішень, рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/5525/23 набрало законної сили 01.08.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2023 відстрочено виконання вказаного рішення суду у справі № 910/5525/23 до 10.01.2024 (т.2 а.с. 141-143, 171-175; рядок доступу: reestr.court.gov.ua/Review/112270363).

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно частин 1 - 5 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

У рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

У п. 2 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі, зокрема, надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У п. 6 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення. У цьому випадку, відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до закінчення строку дії зазначених обставин.

Як вказано у Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвала Господарського суду міста Києва від 17.07.2023, якою відстрочено виконання рішення суду у справі № 910/5525/23, набрала законної сили 17.07.2023.

Відомості про апеляційне оскарження цієї ухвали чи про її скасування в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні.

Таким чином, ухвала Господарського суду міста Києва від 17.07.2023, якою відстрочено виконання рішення суду у справі № 910/5525/23, є обов`язковою на всій території України відповідно до вимог ч. 1 ст. 326 ГПК України.

Отже, вказана ухвала Господарського суду міста Києва від 17.07.2023 має враховуватися і при розгляді заяви у справі № 917/483/23.

При розгляді заяви, поданої на підставі статті 336 ГПК України, суд встановлює наявність правових підстав для звернення стягнення на кошти іншої особи станом на дату розгляду цієї заяви.

У ч. 8 ст. 336 ГПК України зазначено, що у разі задоволення заяви судове рішення може бути виконано шляхом звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі в межах заборгованості такої особи перед боржником.

Натомість відстрочення рішення суду унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом.

Отже, за наявності судової ухвали про відстрочення виконання рішення у справі 910/5525/23, не може бути проведено звернення стягнення на кошти іншої особи для виконання рішення у справі 917/483/23 до закінчення строку відстрочення виконання цього рішення, тобто до 10.01.2024.

Тож на цей час відсутні підстави для звернення стягнення у справі 917/483/23 на кошти іншої особи, що має заборгованість перед боржником, оскільки право на їх стягнення у ТОВ «Сервіс Ойл» згідно з ухвалою від 17.07.2023 у справі 910/5525/23 виникне з 10.04.2024; до того часу існує вірогідність зміни стану виконавчого провадження чи розміру заборгованості.

З огляду на викладене, заява Приватного виконавця не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 336, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Прийняти до розгляду заяву Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Тетяни Вікторівни заяву про зміну прохальної частини заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належить особі, яка має заборгованість перед боржником.

2. Відмовити у задоволенні заяви Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Тетяни Вікторівни про звернення стягнення на грошові кошти, що належить особі, яка має заборгованість перед боржником.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення суддею. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Дата підписання ухвали: 22.09.2023.

Суддя Т. М. Безрук