ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2023 року м.Харків Справа № 913/242/23

Суддя господарського суду Луганської області Злепко Н.І., розглянувши позовну заяву Фізичної особи-підприємця Волошина Микити Дмитровича, м. Харків,
до відповідача Державного навчального закладу Сєвєродонецьке вище професійне училище, м. Сєвєродонецьк, Луганська область,
про стягнення 21 582 грн 38 коп.
без виклику представників сторін,

10.07.2023 Фізична особа-підприємець Волошин Микита Дмитрович звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом до відповідача Державного навчального закладу Сєвєродонецьке вище професійне училище про стягнення заборгованості за договором №270 від 09.02.2022 (далі договір №270) щодо продажу електричної енергії, укладений між Державним навчальним закладом Сєвєродонецьке вище професійне училище та Товариством з обмеженою відповідальністю Трейденерджи у розмірі 21 582 грн 38 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ Трейденерджи на виконання умов договору здійснив постачання електричної енергії за лютий 2022 року, на суму 21 582 грн 38 коп. відповідно до акту приймання-передачі електричної енергії №281 б/д у розмірі 21 582 грн 38 коп., а відповідач, в порушення умов договору її не сплатив, внаслідок чого утворилась зазначена заборгованість.
09.06.2023 між ТОВ Трейденерджи та Фізичною особою-підприємцем Волошиним Микитою Дмитровичем укладено договір №25 (далі договір №25) про відступлення права вимоги, за яким позивач став новим кредитором в частині вимоги до відповідача щодо сплати заборгованості за договором №270 від 09.02.2022 у розмірі 21 582 грн 38 коп. та у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду щодо її стягненням з відповідача.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2023 справа передана на розгляд судді Злепко Н.І.
Ухвалою від 17.07.2023 позовну заяву залишено без руху.
Після усунення недоліків позивачем, ухвалою суду від 26.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику представників сторін.
14.08.2023 від відповідача надійшов супровідний лист від 09.08.2023 з відзивом на позовну заяву у якому відповідач зазначає, що вимоги позивача не підтверджуються відповідними доказами, а саме в матеріалах справи та у позовній заяві відсутні первинні та вторинні показники електричного лічильника відповідача, що дало б змогу позивачу об`єктивно вирахувати кількість спожитої електричної енергії за звітній період.
В позовній заяві не міститься відповідних розрахунків вартості електричної енергії у звітному періоді пропорційно до показників електричного лічильника відповідача. Звіряння розрахунків та зняття показників з електричного лічильника позивачем наприкінці звітного періоду (кінець лютого 2022) не проводилось, адже у цей період у місті Сєвєродонецьк вже велись активні бойові дії, електрична енергія у місті була відсутня, засоби зв`язку не працювали, працівники відповідача не виходили на свої робочі
Отже, відповідач зазначає, що вимоги позивача гуртуються на його припущеннях щодо кількості спожитої електричної енергії, не підтверджені відповідними розрахунками (первинні та кінцеві показники електричного лічильника) в позовній заяві, з урахуванням вартості електричної енергії у звітному періоді.
Також відповідач зазначає, що в матеріалах доданих до позовної заяви які були отримані відповідачем, додано Акт № 281 якій не містить в собі відповідної дати складання, не підписаний стороною відповідача, не містить в собі первинні та кінцеві показники електричного лічильника, що ставить під сумніви обґрунтованість відповідних грошових нарахувань за нібито незрозумілий об`єм, нібито спожитої електричної енергії.
Рахунок на оплату № 251 не містить в собі відповідної дати складання, не підписаний стороною відповідача.
В матеріалах справи відсутні докази надсилання вказаних документів відповідачу у лютому 2022 року. як це зазначено в позовній заяві, в свою чергу відповідач вказаних документів від позивача у лютому 2022 року не отримував, і не отримав їх по теперішній час, на момент відкриття провадження у справі.
Встановивши фактичні обставини справи, суд зазначає наступне.
Між Державним навчальним закладом Сєвєродонецьке вище професійне училище (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДЕНЕРДЖИ» (постачальник) було укладено договір №270 від 09.02.2022 щодо продажу електричної енергії, за яким постачальник зобов`язався передавати електричну енергію споживачу, а споживач зобов`язався оплачувати вартість використаної (купованої) електричної енергії. загальна кількість товару, передбаченого договором 374 000 кВт год. (п.п. 21, 2.2, 2.3 Договору №270).
Відповідно до п. 3.1 Договору №270 встановлюється початок постачання електричної енергії постачальником споживачу з 09.02.2022.
Згідно з п. 5.1. Договору №270 загальна вартість договору на момент його укладення становить 1 434 201 грн 00 коп. в т.ч. ПДВ 239 033 грн 50 коп. Ціна електричної енергії складає 3,83476203 грн. за 1 кВт/год.
Інформація про діючу ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування. (п. 5.2 Договору №270).
Відповідно до п.п. 5.3., 5.4, 5.6 Договору №270 ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором. Розрахунковим періодом а цим договором є календарний місяць. Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.
Частиною 1 статті 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно зі статтею 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.
Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За своєю правовою природою договір №270 від 09.02.2022 є договором постачання електричної енергії споживачу.
Згідно з частиною 1, 3 статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії». Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим нормативно-правовим актом.
Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до п.2 Договору № 25 з цього договору випливає, що новий кредитор займає місце первісного кредитора в зобов`язаннях, що виникли з основного договору за період: лютий 2022 року в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору:
Право вимоги засновано на:
- Договір про постачання електричної енергії споживачу №270 від 09.02.2022;
- Акт приймання-передачі електричної енергії №281 (за лютий 2022 року). (п. 3 Договору №25).
Згідно з п.5 договору №25 новий кредитор повідомлений про заперечення, які існують у боржника на момент підписання договору і які можуть бути висунуті проти вимог нового кредитора, а також про зміст листування і переговорів між первісним кредитором і боржником.
Відповідно до преамбули Закону України «Про ринок електричної енергії» цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.
Згідно із частиною 1 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.
Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд зазначає, що позивачем до позовної заяви не додано доказів, що б свідчили про наявність у ТОВ Трейденерджи ліцензії на постачання електричної енергії споживачам.
Також відповідачем у відзиві на позовну заяву заперечено проти задоволення позовних вимог та зазначено, зокрема, що Акт № 281 якій не містить в собі відповідної дати складання, не підписаний стороною відповідача, не містить в собі первинні та кінцеві показники електричного лічильника, що ставить під сумніви обґрунтованість відповідних грошових нарахувань за нібито незрозумілий об`єм, нібито спожитої електричної енергії. Рахунок на оплату № 251 не містить в собі відповідної дати складання, не підписаний стороною відповідача. В матеріалах справи відсутні докази надсилання вказаних документів відповідачу у лютому 2022 року. як це зазначено в позовній заяві, в свою чергу відповідач вказаних документів від позивача у лютому 2022 року не отримував, і не отримав їх по теперішній час, на момент відкриття провадження у справі.
З приводу зазначеного суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 9 ЗУ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, як серед іншого й дату складання. Отже в даному випадку, відсутність у наданих до позовної заяви Акті приймання-передачі №281 та рахунку на оплату №251 дати документу є порушенням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Також суд зазначає, що відповідно до п. 5.6. Договору №270 від 09.02.2022 оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.
У рахунку на оплату №251 б/д не зазначений строк, протягом якого має бути здійснена оплата відповідного рахунку, що є істотною умовою договору №270 для початку виникнення зобов`язання у споживача щодо оплати за спожиту електричну енергію.
Отже, відсутність строку для оплати у рахунку №251 та невідповідність його вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, унеможливлює встановлення початку перебігу строку для виконання споживачем зобов`язання за договором №270 за лютий 2022 року.
Щодо договору №25 від 09.06.2023 про відступлення права вимоги, суд зазначає, що відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Законодавцем передбачено можливість відступлення первісним кредитором новому кредитору як повного обсягу прав та обов`язків, належних йому на момент відступлення (універсальне правонаступництво), так і можливість відступлення прав лише у певній частині, що обумовлюється сторонами в договорі відступлення права вимоги (сингулярне правонаступництво). Оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що «ніхто не може передати більше прав, ніж має сам».
Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право.
Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.
Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача.
В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.
Оскільки на момент укладення договору №25 від 09.06.2023 про відступлення права вимоги строк виконання зобов`язання за договором №270 за лютий 2022 року не настав, а ТОВ Трейденерджи не набуло право вимоги до Державного навчального закладу Сєвєродонецьке вище професійне училище й відповідно не стало кредитором за вимогою щодо оплати боргу у розмірі 21 582 грн 38 коп., то отже і Фізична особа-підприємець Волошин Микита Дмитрович не міг набути право вимоги до Державного навчального закладу Сєвєродонецьке вище професійне училище від ТОВ Трейденерджи, у якого таке право було відсутнє.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку, про відсутність у позивача - Фізичної особи-підприємця Волошина Микити Дмитровича права вимоги за договором №25 від 09.06.2023 про відступлення права вимоги до відповідача Державного навчального закладу Сєвєродонецьке вище професійне училище та відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення 21 582 грн 38 коп.
Інших доказів, які би підтверджували факт отримання електричної енергії відповідачем в період за лютий 2022, в об`ємі заявленому позивачем, суду не надано.
Також, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, §58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Судові витрати, а саме судовий збір та інші судові витрати (витрати на правничу допомогу) відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на позивача.
Згідно з ч.ч.4, 5 ст.240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного тексту судового рішення.
Керуючись ст.ст.129, 165, 232, 233, 236, 238, 240, 252 ГПК України, господарський суд
В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Волошина Микити Дмитровича до відповідача Державного навчального закладу Сєвєродонецьке вище професійне училище про стягнення 21 582 грн 38 коп. відмови.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено і підписано 19.09.2023.

Суддя Назар ЗЛЕПКО