ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20 вересня 2023 рокуСправа № 912/1696/23

Суддя Господарського суду Кіровоградської області Глушков М.С., розглянувши матеріали заяви Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №3" Кропивницької міської ради" (проїзд Тінистий, 5, м. Кропивницький, 25030)

про видачу судового наказу,

УСТАНОВИВ:

12.09.2023 на адресу господарського суду надійшла заява Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №3" Кропивницької міської ради" про видачу судового наказу з вимогою стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю магазин "Слов`янський" заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за 3 роки (період з 01.09.2020 року по 01.08.2023 року) у розмірі 47 442,60 грн, а також сплачений судовий збір.

Розглядаючи подану заяву в порядку наказного провадження, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 148 ГПК України визначено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилами п. 3 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного у письмовій (у тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Положеннями ст. 181 ГК України передбачено, що господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено у ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Отже, за приписами ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій формі.

Як зазначає заявник, заборгованість в сумі 47 442,60 грн виникла на підставі договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком №680 від 15.11.2019, копію якого додано до заяви про видачу судового наказу.

Вказаний договір укладено між Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна організація №3" Міської ради міста Кропивницького" (далі - управитель) та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою вулиця Вокзальна, 66-А (далі - співвласник) в особі т.в.о. начальника Головного управління житлово-комунального господарства Міської ради міста Кропивницького Савченко Тетяни Миколаївни, якою і підписано даний договір.

За умовами п. 1. наведеного договору управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: вулиця Вокзальна, 66-А, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю таку послугу, список яких і площа квартир та приміщень, що перебувають у їх власності, станом на дату укладення договору, зазначаються у додатку 1 до договору, що є невід`ємною його частиною.

Однак, додаток 1 до заяви про видачу судового наказу не додано, що виключає можливість з`ясувати належність Товариства з обмеженою відповідальністю магазин "Слов`янський" до співвласників багатоквартирного будинку за адресою вулиця Вокзальна, 66-А.

Разом з тим, вимога про стягнення заборгованості, яка виникла за вказаним договором, заявлена до Товариства з обмеженою відповідальністю магазин "Слов`янський", яким не підписано такий договір.

Таким чином, заявником не виконано вимоги п. 3 ч. 3 ст. 150 ГПК України щодо надання до заяви про видачу судового наказу копії договору, укладеного в письмовій формі між стягувачем і боржником, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

З огляду на наведене вбачається, що подана Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна організація №3" Кропивницької міської ради" заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 148 ГПК України, що в силу п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Враховуючи, що заявником подано заяву, яка не відповідає вимогам ст. 148 ГПК України, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 3-6 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 153 ГПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 147-148, 150-153 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству "Житлово-експлуатаційна організація №3" Кропивницької міської ради" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю магазин "Слов`янський" заборгованості у розмірі 47 442,60 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду у порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Копії ухвали направити заявнику (проїзд Тінистий, 5, м. Кропивницький, 25030); Товариству з обмеженою відповідальністю магазин "Слов`янський" (вул. Вокзальна, 66-А, м. Кропивницький, 25002).

Суддя М.С. Глушков