номер провадження справи 24/168/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
18.09.2023 Справа № 908/2022/23
м.Запоріжжя Запорізької області
про визнання права власності на нерухоме майно та стягнення частки та частини прибутку товариства
за участю представників:
від позивача: Дерманська К.О., посвідчення 001147 від 29.06.2016
від відповідача: Клімченко М.Г., свідоцтво ЗП 002942 від 18.04.2022
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.09.2023 позов Підприємства Сприяння Громадської організації Товариство сприяння обороні України (ТСО України) до Товариства з обмеженою відповідальністю СІЧ РЕЗЕРВ залишено без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.09.2023 вказану заяву у справі № 908/2022/23 передано на розгляд судді Азізбекян Т.А.
Ухвалою суду від 07.09.2023 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю СІЧ РЕЗЕРВ про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 908/2022/23 прийняти до розгляду, судове засідання призначено на 18.09.2023 о 09 год. 30 хв.
Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового засідання 18.09.2023 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Позивач вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеними, не відповідають критеріям розумності, співмірності та пропорційності.
В засіданні 18.09.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини додаткової ухвали. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту ухвали та роз`яснив порядок і строк її оскарження.
Дослідивши заяву відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, додані останнім документи на підтвердження понесення цих витрат, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Оскільки ухвалення судового рішення (ухвали) відбулося 04.09.2023, дана заява подана відповідачем у строк, встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 131-2 Конституції України, статтею 16 Господарського процесуального кодексу України, відповідними положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 зазначеного Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
На підтвердження здійснення витрат на оплату послуг адвоката, представником відповідача надано копії: свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; договору № 06/22 про надання правової допомоги від 03.07.2023; акту № 1 від 08.08.2023 прийому-передачі наданої юридичної допомоги за договором № 06/22 про надання правової допомоги від 03.07.2023; акту №2 від 25.08.2023 прийому-передачі наданої юридичної допомоги за договором № 06/22 про надання правової допомоги від 03.07.2023; акту №3 від 04.09.2023 прийому-передачі наданої юридичної допомоги за договором № 06/22 про надання правової допомоги віл 03.07.2023.
Матеріалами справи підтверджено, що 03.07.2023 між Товариством з обмеженого відповідальністю «СІЧ РЕЗЕРВ» (Клієнт) та Адвокатом Клімченко Микитою Геннадійовичем (Адвокат) (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП № 002942 від 18.04.2022) укладений договір № 06/23 про надання правової допомоги, за умовами якого (п. 1.1.) Клієнт доручає, а Адвокат зобов`язується за винагороду (плату), надати правову допомогу що включає: аналіз наданих Клієнтом документів; консультації Клієнта з питань кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та податковою права; представництво, захист прав і законних інтересів Клієнта, в будь-яких судових установах України всіх інстанцій і юрисдикцій, органах МВС, СБУ, прокуратури України, Державної виконавчої служби України, приватних виконавців, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування; підготовка заяв в тому числі заяв по суті справи (позовних заяв, відзивів, відповідей на відзив, заперечень, пояснень) клопотань, скарг, інших процесуальних документів.
Для забезпечення діяльності Адвоката по виконанню цього Договору Клієнт зобов`язується, зокрема, відшкодовувати будь-які витрати Адвоката, пов`язані з виконанням Доручень, в тому числі (але не обмежуючись) транспортні, витрати на вирядження, витрати по отриманню необхідної для виконання Доручень інформації, витрати на вчинення нотаріальних дій, ведення телефонних переговорів, листування та інші необхідні витрати (п. 2.1.).
Відповідно до п. 2.2. договору, прийом-передача наданих послуг оформлюється актом, який підписується обома сторонами цього Договору.
У розділі 4 договору сторонами узгоджено, що гонорар Адвоката за цим договором складає: А) за складання однієї заяви по суті справи - 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.; В) за представництво інтересів Клієнта в судах - 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.; за одне судове засідання; С) за підготовку інших процесуальних документів у справі від 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. до 2 000 (двох тисяч) грн. 00 коп. без ПДВ; D) за досягнення мети представництва - у розмірі визначеному сторонами у протоколі узгодження гонорару успіху.
Згідно п. 4.2. договору, гонорар підлягає сплаті протягом 30 днів з моменту підписання акту приймання - передачі наданих послуг шляхом перерахування Клієнтом грошових коштів на розрахунковий рахунок Адвоката або внесення готівкою в касу Адвоката.
Обсяг наданої правової допомоги відповідав потребам Клієнта, будь яких претензій до Адвоката Клієнт не мав.
Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited" проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У додатковій постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 916/1777/19 зазначено, що вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18.
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Позивачем доказів щодо неспівмірності витрат на оплату послуг адвоката суду не подано.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду 03.12.2021 прийняв додаткову ухвалу по справі №927/237/20, згідно якої зазначив: суду дійшов висновку, що для забезпечення принципу господарського судочинства щодо відшкодування судових втрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову (необґрунтованої касаційної скарги), витрати на професійну правничу допомогу при прийнятті ухвали про закриття касаційного провадження мають покладатися на сторону, яка допустила необґрунтоване подання касаційної скарги.
Залишення позовної заяви без розгляду зумовлено необґрунтованими діями позивача, що всупереч нормам процесуального законодавства звернувся з позовною заявою, яка не підписана власноруч, а відтворення підпису за допомогою факсиміле або інших технічних засобів відтворення зображення підпису Господарським процесуальним кодексом України не допускається.
З огляду на зазначене вище, враховуючи фактичний обсяг наданих відповідачу юридичних послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), складність даної справи, а також відсутність клопотання позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає обґрунтовану заяву ТОВ «СІЧ РЕЗЕРВ» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 908/2022/23, понесених ним у суді.
Відповідно до правової позиції викладеної у додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду віл 23.02.2021 у справі № 922/2503/20, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
На підставі викладеного, суд задовольняє заяву Товариства з обмеженою відповідальністю СІЧ РЕЗЕРВ про стягнення з позивача судових витрат на правову (правничу) допомогу у справі № 908/2022/23 у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю СІЧ РЕЗЕРВ задовольнити.
Додаткова ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. ст. 254-257 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст ухвали складено та підписано 19.09.2023.
Суддя Т.А. Азізбекян