ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2023 р. Справа№ 910/7320/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Станіка С.Р.

без повідомлення учасників справи

розглянув апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 (повний текст додаткового рішення складено 21.03.2023)

у справі № 910/7320/21 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери»

до Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - 1) ОСОБА_1

2) ОСОБА_2

про стягнення 121500,00 грн.

в с т а н о в и в:

В провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/7320/21 за позовом Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення 121 500,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/7320/21 у задоволенні позову відмовлено.

23.02.2023 Фізична особа-підприємець Міщанин Анастасія Едуардівна звернулась до Господарського суду міста Києва з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №910/7320/21, в якій просила суд стягнути з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на користь Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни витрати останньої на професійну правничу допомогу в розмірі 40000,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 у справі №910/7320/21 заяву Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Присуджено до стягнення з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на користь Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 32500 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з ухваленим додатковим рішенням суду першої інстанції, Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» 05.04.2023 (згідно поштового трекера на конверті) звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 у справі №910/7320/21 у повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні заяви відповідача від 20.02.2023 про ухвалення додаткового рішення у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, таке рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) справу № 910/7320/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 у справі №910/7320/21. Справу призначено до розгляду без повідомлення (виклику) учасників справи.

05.05.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, Указом від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, Указом від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, Указом від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX, Указом від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3275-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 15 листопада 2023 року.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи у розумний строк, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, частиною 7 вказаної статті визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Колегією суддів враховано, що ціна поданого позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, справа №910/7320/21 призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

В травні 2021 року Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення 121 500,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2023 у справі №910/7320/21 у задоволенні позову Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» відмовлено.

23.02.2023 Фізична особа-підприємець Міщанин Анастасія Едуардівна звернулась до Господарського суду міста Києва з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №910/7320/21, в якій просила суд стягнути з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на користь Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни витрати останньої на професійну правничу допомогу в розмірі 40000,00 грн.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи 12.04.2021 між Міщанин Анастасією Едуардівною та Адвокатським об`єднанням «Марини Богуш «Алтана» був укладений договір про надання правової допомоги, за умовами якого бюро зобов`язувалось надати правову допомогу щодо захисту прав та законних інтересів Міщанин А. Е. у господарській справі за позовом до Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» про визнання договору суборенди недійсним та стягнення безпідставно набутих грошових коштів під час здійснення провадження по даній справі у суді першої, апеляційної, касаційної інстанціях.

Пунктом 1.2 Договору про надання правової допомоги визначено, що правова допомога включає: аналіз наданих матеріалів та формування правової позиції по справі; підготовку процесуальних документів; збір необхідної інформації по справі, направлення адвокатських запитів; проведення переговорів за дорученням клієнта; ознайомлення з матеріалами справи; представництво прав та інтересів клієнта у суді, інші види правової допомоги.

За мовами пункту 2.1.1 договору бюро зобов`язувалось надавати правову допомогу власними силами, а за необхідності - із залученням інших адвокатів, третіх осіб, підприємств чи організацій.

Відповідно до п.3.3.1 договору розмір основного гонорару, який клієнт сплачує адвокатському бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, встановлюється в сумі 2500,00 грн. за одну годину роботи адвоката, що сплачується клієнтом протягом 10 робочих днів з дати підписання акту наданих послуг.

06.05.2021 Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни з позовом про стягнення заборгованості за договором суборенди. Зазначена позовна заява була прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі.

В зв`язку з чим, в подальшому, 21.05.2021 між Міщанин Анастасією Едуардівною та Адвокатським об`єднанням «Марини Богуш «Алтана» була укладена додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги від 12.04.2021, відповідно до якої сторони погодили доповнити статтю 1 договору «Предмет договору» новим пунктом 1.1.1. наступного змісту: «Бюро зобов`язувалось надати правову допомогу щодо захисту прав та законних інтересів Міщанин А. Е. щодо будь-яких судових справ, в яких клієнт є позивачем, відповідачем, третьою особою, іншим учасником справи чи судового провадження в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції будь-якої юрисдикції».

Відповідно до п.2 додаткової угоди сторони погодили всі інші умови договору про надання правової допомоги від 12.04.2021 залишити незмінними, які є обов`язковими до виконання сторонами.

На виконання вимог ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, 07.06.2021 фізична особа-підприємець Міщанин Анастасія Едуардівна подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що орієнтовний розмір судових витрат на правову допомогу складає 10000,00 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в сумі 40000,00 грн. відповідач надала:

- копію договору про надання правової допомоги, укладеного між Міщанин Анастасією Едуардівною та Адвокатським об`єднанням «Марини Богуш «Алтана» 12.04.2021;

- копію додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 12.04.2021, яка укладена 21.05.2021;

- копію акту №7 наданих послуг (правової допомоги) від 14.02.2023;

- копію довідки про залучення адвоката Почерняк І.С. від 20.02.2023.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 у справі №910/7320/21 заяву Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Присуджено до стягнення з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на користь Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 32500 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі «Баришевський проти України», «Двойних проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Частинами першою, третьою статті 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Зазначеним положенням Конституції України кореспондує стаття 16 ГПК України, положеннями якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями статті 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Виходячи із системного аналізу положень ч. 8 ст. 129, ч. 3 ст. 126 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Також, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Колегією суддів встановлено, що відповідач, звертаючись із заявою про стягнення з позивача 40000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, обґрунтовувала ці вимоги з наданням детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та витрат, необхідних для надання правничої допомоги; копіями акта виконаних робіт №7 за договором про надання правової допомоги від 12.04.2021 та додатковою угодою №1 від 21.05.2021 до договору про надання правової допомоги.

При цьому, колегія суддів наголошує, що судові витрати у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічної правової позиції дотримується Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Місцевий господарський суд частково задовольнив заяву Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни та стягнув з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на користь Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 32500,00 грн.

Ухвалюючи таке додаткове рішення місцевий суд виходив з того, що відповідно до ч. 6 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з відзиву на позов (підписаний відповідачем та поданий засобами поштового зв`язку 04.06.2021) відповідач зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 10000,00 грн., що складатимуть витрати на правову допомогу. А у заяві про ухвалення додаткового рішення (підписана та подана засобами поштового зв`язку 20.02.2023) відповідач вказує про витрати на правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн.

Як встановлено місцевим господарським судом, таке істотне перевищення представник відповідача в судовому засіданні 14.03.2023 пояснила тим, що заявляючи попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 10000,00 грн. відповідачем було враховано надання її послуг з підготовки відзиву на позов, а також заяви про зупинення провадження у справі, проте вона не могла передбачити проведення у даній справі, яка розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, 9 судових засідань.

Водночас, як вірно зазначив місцевий господарський суд, подаючи 04.06.2021 відзив на позов, відповідачу було відомо, що йому надано послуги з підготовки відзиву на позов, на який адвокатом витрачено 4 години (вартістю 10000,00 грн.), з підготовки клопотання про зупинення провадження у справі від 19.05.2021 - 2 години (вартістю 5000,00 грн.), а також 03.06.2021 було відомо про призначене на 15.06.2021 судове засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №5393. Тобто, станом на дату заявлення орієнтовного розміру судових витрат у розмірі 10000,00 грн., відповідачу було відомо про обсяг правової допомоги, наданої на той момент і принаймі мало бути відомо про її вартість.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що відповідачем не доведено наявності об`єктивних обставин, які призвели до істотного перевищення суми на 7500,00 грн. від заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку станом на момент подачі відзиву на позов, а тому згідно ч. 6 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд обґрунтовано відмовив відповідачу у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення.

В іншій частині про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з позивача на користь відповідача 32500,00 грн. колегія суддів вважає рішення місцевого суду обґрунтованим з підстав, викладених нижче.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Встановивши недотримання положень ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України), проте таке зменшення розміру витрат на правничу допомогу є не обов`язком, а правом суду.

Водночас, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач під час розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення місцевим господарським судом подав заперечення на заяву, в яких заперечував проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, аргументуючи їх неспівмірністю.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано будь-яких доказів з метою доведення надмірності понесених відповідачем витрат на правову допомогу та не надано жодних доказів на їх спростування. Тобто, виходячи з принципу змагальності господарського судочинства відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, позивач не спростував доводів відповідача у справі наданням відповідних доказів на предмет неспівмірності витрат на правову допомогу. В свою чергу колегія суддів звертає увагу, що позивач разом з позовом подав попередній розрахунок судових витрат, в якому зазначив, що орієнтовна сума витрат на професійну правничу допомогу становить 100000,00 грн., що більш ніж вдвічі перевищує суму витрат, заявлену відповідачем.

Колегія суддів вважає необгрунтованими посилання скаржника, що перелічені в акті №7 від 14.02.2023 види правової допомоги не надавались виходячи з наступного.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

Участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні.

З огляду на що колегія суддів вважає, що такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установ та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19.

Як свідчать матеріали справи, а саме п. 1 Акту про надання послуг (правової допомоги) №7 від 14.02.2023 бюро з 21.05.2021 по 14.02.2023 надало, а клієнт прийняла нижчезазначені види правової допомоги (послуги) в рамках судової справи №910/7320/21, а саме:

- підготовка проектів процесуальних документів по справі №910/7320/21: клопотання про зупинення провадження у справі, відзив на позовну заяву, клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (7 год. вартістю 17500,00 грн.);

- представництво інтересів клієнта як відповідача по справі №910/7320/21 у судових засіданнях в Господарському суді міста Києва 15.06.2021, 06.07.2021,27.07.2021, 02.09.2021, 23.09.2021, 05.10.2021, 18.11.2021, 31.01.2023 та 14.02.2023 (9 год. вартістю 22500,00 грн.).

Відповідно до п.2 та 3 Акту про надання послуг (правової допомоги) №7 від 14.02.2023 загальна вартість правової допомоги за цим Актом складає 40000,00 грн. Клієнт претензій до Бюро не має.

Колегія суддів враховує, що провадження у справі було відкрито 14.05.2021, а рішення за результатом розгляду позовної заяви адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» ухвалене 14.02.2023; з моменту відкриття провадження у справі до ухвалення рішення відбулось одинадцять судових засідань, в дев`ять з яких сторона відповідача забезпечила явку своїх представників Богуш М.К. та Почерняк І.С.; в матеріалах справи містяться відзив сторони відповідача, клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, клопотання про зупинення провадження у справі.

Колегія суддів відхиляє твердження скаржника, що адвокат Почерняк І.С. не підтвердила своїх повноважень на представництво інтересів відповідача у справі №910/7320/21, а тому стягнення витрат на правову допомогу є безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявні копії ордерів на надання правової допомоги фізичній особі-підприємцю Міщанин Анастасії Едуардівні на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 12.04.2021 адвокатом Богуш Мариною Костянтинівною серії АА №1103873 від 27.05.2021 та адвокатом Почерняк Іриною Сергіївною серії АА №1118723 від 06.07.2021, які видані адвокатським бюро «Марини Богуш «АЛТАНА» та відповідно до п. 2 частини 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України є документами, які підтверджують повноваження адвокатів як представників, тобто господарський суд перевірив повноваження представників відповідача.

Отже, виходячи з наданих процесуальним законом повноважень суду першої щодо оцінки доказів на власний розсуд, суд дійшов правильного висновку, що надані відповідачем докази підтверджують співмірність наданих адвокатами послуг складності справи, часу, витраченому адвокатами на виконання відповідних послуг та виконання робіт, понесені витрати є частково обґрунтованими, в розмірі задоволеному місцевим господарським судом.

Таким чином, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтованим - ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 у справі № 910/7320/21 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 у справі № 910/7320/21 - залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

4. Матеріали справи №910/7320/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Є.Ю. Шаптала

С.Р. Станік