ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2023м. ХарківСправа № 922/2532/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

позовної заяви Керівника Красноградської окружної прокуратури Харківської області, м. Красноград в інтересах держави, в особі : 1. Старовірівської сільської ради Харківської області, с. Старовірівка, Харківська обл. 2. Північно-східного офісу Держаудитслужби, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна", м. Полтава
про стягнення167 063,40 грн та визнання недійсним додаткових угод
за участю представників:

прокурора - Хряк О.О. (посв. №072979 від 01.03.2023)

1-го позивача - не з`явився

2-го позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Керівник Красноградської окружної прокуратури Харківської області (надалі - Прокурор) в інтересах держави, в особі: Старовірівської сільської ради Харківської області (надалі - 1й Позивач) та Північно-східного офісу Держаудитслужби (надалі - 2й Позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області 13 червня 2023 року із позовною заявою про: - стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" (надалі - Відповідач) надмірно сплачені за Договором №8 від 05.03.2021 грошові кошти у розмірі 167 063,40 грн;

- визнання недійсною Додаткової угоди № 1 зі специфікацією (додатком) від 12.05.2021 до Договору №8 від 05.03.2021;

- визнання недійсною Додаткової угоди № 2 зі специфікацією (додатком) від 03.06.2021 до Договору №8 від 05.03.2021;

- визнання недійсною Додаткової угоди № 3 зі специфікацією (додатком) від 09.07.2021 до Договору №8 від 05.03.2021;

- визнання недійсною Додаткової угоди № 4 зі специфікацією (додатком) від 06.09.2021 до Договору №8 від 05.03.2021;

- визнання недійсною Додаткової угоди № 5 зі специфікацією (додатком) від 03.11.2021 до Договору №8 від 05.03.2021;

- витрати по сплаті судового збору покласти на Відповідача.

Позовну заяву прийнято до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначенням підготовчого засідання на "13" липня 2023 р. о 11:15 ухвалою суду від 16.06.2023.

Ухвалою від 10.08.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 07.09.2023-11:15.

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Позивачі та Відповідач своїх представників в судове засідання не направили, про причину неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Старовірівською сільською радою було подано клопотання (вх. №18652 від 18.07.2023) про розгляд справи без участі представника, а також зазначено, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Північно-східний офіс Держаудитслужби у своєму поясненні (вх. № 16787 від 29.06.2023) зазначив, що перевірка закупівель та моніторинг процедури, зазначеної у позові, не проводились, а отже надати ґрунтовані пояснення з приводу порушень Прокурором та зазначених в позові не вбачається за можливе. Також просить суд розглядати справу без участі представника.

Від Відповідача заяв, клопотань, заперечень та відзиву не надійшло. Таким чином Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, пояснення, заперечення тощо на позовну заяву.

Частинами 2, 3 статті 120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Суд звертає увагу, що ним неодноразово зазначалось - з моменту введення воєнного стану та початку ведення активних бойових дій на території Харківської області суд не може забезпечити безпеку учасників судових проваджень, апарату суду, суддів, а тому був вимушений обмежити присутність осіб у приміщенні суду до нормалізації обстановки з безпекою у регіоні та усунення руйнувань, у зв`язку з чим, у господарському суді Харківської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Проте, Господарський суд Харківської області продовжує здійснювати правосуддя.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Радою суддів України (РСУ) 24 лютого 2022 року прийняла рішення «Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень ВРП та воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією збоку рф», 02 березня 2022 року опубліковано рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, 04 березня 2022 видано наказ Голови Верховного Суду, згідно з яким встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи, а також з урахуванням яких керівництвом Господарського суду Харківської області тимчасово до усунення вищезазначених обставин встановлено певний порядок роботи та рекомендовано в усіх судових справах, у яких на дату початку збройної агресії були відкладені судові засідання, відкладати до часу нормалізації ситуації.

Цими рішеннями було звернути увагу усіх судів України, виходячи з поточної ситуації, у воєнний час, судам необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалися в регіоні, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, у випадку загрози здоров`ю, життю та безпеці відвідувачів та працівників суду здійснення судочинства певним судом може бути припинено до усунення обставин, які зумовили небезпеку. Громадянам роз`яснюється можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із воєнними діями та можливість розгляду справ в режимі відеоконференції. Якщо за об`єктивних обставин учасник провадження не може прибути в судове засідання суд може допустити участь такого учасника в режимі відеоконференції за допомогою будь-яких інших технічних засобів, в тому числі і власних.

У разі загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів, оперативно прийматимуться рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом.

Наказом Голови Верховного Суду від 04.03.2022 також визначено, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Отже, виходячи з нормативних актів, які були прийняті, режим роботи кожного конкретного суду визначається окремо, з урахуванням ситуації, що склалась у регіоні, суд у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів, оперативно приймає рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ при цьому уникаючи надмірного формалізму.

Також Суд звертає увагу на те, що розумність строків розгляду справи судом є одним із основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 10 частини третьої статті 2 ГПК України).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував на необхідність дотримання принципу розумності тривалості провадження.

Так, у рішення "Вергельський проти України" ЄСПЛ вказав, що розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів.

Враховуючи вищевказане суд вважає, що учасники процесу були належним чином повідомлений судом про розгляд спору за їх участю. В той же час, вони не були позбавлений можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з ухвалами Господарського суду Харківської області та визначеними у ній датами та часом розгляду даної справи та забезпечити представництво його інтересів в судових засіданнях.

Суд приймає до уваги, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів, надано достатньо часу для підготовки до судового розгляду справи.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Суд зазначає, що ним були здійснені заходи щодо належного повідомлення всіх учасників процесу стосовно розгляду справи та надання до суду відповідних доказів, заперечень (за наявності), щодо вказівки на незгоду з будь-якою із обставин викладених у вимогах сторони процесу.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, оскільки судом вчинені всі необхідні визначені процесуальним законом вимоги щодо повідомлення сторін, суд визнає, що Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, як того вимагають приписи ст.ст.120, 242 ГПК України, однак не скористався своїми правами на подання відзиву на позов та участь у судовому засіданні.

Оскільки явка в судове засідання представника Відповідача обов`язковою не визнавалася, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього за наявними в справі матеріалами, як це передбачено ст. 202 ГПК України.

Крім того, господарський суд зазначає, що учасники процесу не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами суду по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, вбачається, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд установив такі обставини.

Керівник Красноградської окружної прокуратури звертаючись до суду з позовом зазначає, що за результатам вивчення стану законності у сфері публічних закупівель було встановлено, що Старовірівською сільською радою Красноградського району (раніше Нововодолазького району) Харківської області на сайті «prozorro.gov.uа» за https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2021-01-19-003398-a оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів (ідентифікатор закупівлі UA-2021-01-19-003398-a), предметом закупівлі яких є бензин марки А-92 по талонах у кількості 23700 л, бензин марки А-95 по талонах у кількості 12000 л, дизельне паливо по талонах у кількості 17400 л (ДК 021:2015: 09130000-9 Нафта і дистиляти), з очікуваною вартістю закупівлі 1 315 290,00 грн. Основним критерієм визначення переможця зазначено ціну.

У відкритих торгах прийняли участь 2 юридичних особи: 1.ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ», , з остаточною пропозицією 1 270 429,20 грн (первинна пропозиція 1 270 429,20 грн). 2.ТОВ «Татнєфть - АЗС Україна» , з остаточною пропозицією 1 309 716,00 грн (первинна пропозиція 1 309 716,00 грн). Де за результатами відкритих торгів переможцем 05.03.2021 визначено ТОВ «Татнєфть - АЗС Україна» з остаточною ціновою пропозицією 1 309 716,00 грн.

Так, відповідно до остаточної специфікації (Додаток №1 до Договору №8 від 05.03.2021) розміщеної учасником в розділі електронної картки закупівлі «Документи», остаточна запропонована ним ціна на товар становить: за бензин А-92 в талонах 24.12 грн/л з ПДВ, за бензин А-95 в талонах 25.14 грн/л з ПДВ, за дизельне паливо (далі ДП) в талонах 25,08 грн/л з ПДВ.

В подальшому, Старовірівською сільською радою Харківської області в особі сільського голови Біндуса М.В. (далі - Покупець) укладено з переможцем відкритих торгів ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» (далі Постачальник) Договір №8 від 05.03.2021 (далі Договір). Умовами п.1.1.-1.2. Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві товар (ДК 021:2015: 09130000-9 - Нафта i дистиляти) (далі - Товар), зазначений у специфікації, що додається до Договору і є його невід`ємною частиною, а Покупець прийняти і оплатити такий товар. Сума цього Договору становить 1 309 716,00 грн з урахуванням ПДВ (з них ПДВ 218 286,00) (п.4.1. Договору).

У специфікації (Додаток №1) до Договору №8 від 05.03.2021, де вартість закупівлі становить 1 309 716,00 грн з ПДВ, визначено, що сторони дійшли згоди про закупівлю наступних товарів:

- Бензину А-92 в талонах у кількості 23700 л, ціною 24,12 грн/л з ПДВ на суму 571 644,00 грн з урахуванням ПДВ;

- Бензину А-95 в талонах у кількості 12000 л, ціною 24,14 грн/л з ПДВ на суму 301 680,00 грн з урахуванням ПДВ;

- Дизельного палива в талонах у кількості 17400 л, ціною 25,08 грн/л з ПДВ на суму 436 392,00 грн з урахуванням ПДВ;

Прокурор вказує на ті обставини, якими були внесені зміни, а саме до Договору №8 від 05.03.2021 у період з 12.05.2021 по 03.11.2021 внесені зміни вартості одиниці товару бензину марки А-92 в талонах збільшилась загалом з 24,12 грн за літр до 31,20 грн за літр, що склало 29,35% від початкової вартості товару. Вартість бензину марки А-95 в талонах збільшилась загалом з 25,14 грн за літр до 32,16 грн за літр, що склало 27,92% від початкової вартості товару. Вартість дизельного палива в талонах збільшилась загалом з 25,08 грн за літр до 30,42 грн за літр, що склало 21,29% від початкової вартості товару.

Тобто, сторонами укладено низку додаткових угод зі зміненими специфікаціями про збільшення ціни за одиницю товару, зменшення обсягу закупівлі по договору. Документи, які б підтверджували коливання ціни товару на ринку, до електронної системи не завантажено. Так, опрацюванням наявних на сайті «prozorro.gov.uа» документів щодо вищевказаної закупівлі (ідентифікатор закупівлі UA-2021-01-19-003398-a встановлено наступне:

- 12.05.2021 внесено зміни до Договору №8 від 05.03.2021 шляхом укладення Додаткової угоди №1 від 12.05.2021 зі зміненою специфікацією (Додаток №1 до додаткової угоди №1 від 12.05.2021 до договору №8 від 05.03.2021), якою сторонами зменшено обсяг постачання товару та підвищено ціну за одиницю товару (з ПДВ): бензину марки А-92 в талонах зменшено з 23700 л до 21600,4 л (з яких 500 л за ціною 24,12 грн/л з ПДВ, 21100,4 л за ціною 26,52 грн/л з ПДВ), бензину марки А-95 в талонах зменшено з 12000 л до 10975,26 л (з яких 500 л за ціною 25,14 грн/л з ПДВ, 10475,26 л за ціною 27,60 грн/л з ПДВ), дизельного палива талонах зменшено з 17400 л до 15890,2 л (з яких 500 л за ціною 25,08 грн/л з ПДВ, 15390,2 л за ціною 27,54 грн/л з ПДВ);

- 03.06.2021 внесено зміни до Договору №8 від 05.03.2021 шляхом укладення Додаткової угоди №2 від 03.06.2021 зі зміненою специфікацією (Додаток №1 до додаткової угоди №2 від 03.06.2021 до договору №8 від 05.03.2021), якою сторонами зменшено обсяг постачання товару та підвищено ціну за одиницю товару (з ПДВ): бензину марки А-92 в талонах зменшено з 21600,4 л до 20 539,32 л (з яких 500 л за ціною 24,12 грн/л з ПДВ, 2000 л за ціною 26,52 грн/л з ПДВ, 18039,32 л за ціною 28,08 грн/л з ПДВ ), бензину марки А-95 в талонах зменшено з 10975,26 л до 10460,825 л (з яких 500 л за ціною 25,14 грн/л з ПДВ, 500 л за ціною 27,60 грн/л з ПДВ, 9460,825 л за ціною 29,10 грн/л з ПДВ), дизельного палива талонах зменшено з 15890,2 л до 15729,96 л (з яких 500 л за ціною 25,08 грн/л з ПДВ, 500 л за ціною 27,54 грн/л з ПДВ, 14729,96 л за ціною 27,84 грн/л з ПДВ); При цьому в специфікації (Додаток №1) до Додаткової угоди №2 загальна кількість палива вказана - 46 730,11 л, однак в самому тексті Додаткової угоди №2 загальна кількість палива вказана 48465,86 л (різниця -1735,75 л);

- 09.07.2021 внесено зміни до Договору №8 від 05.03.2021 шляхом укладення Додаткової угоди №3 від 09.07.2021 зі зміненою специфікацією (Додаток №1 до додаткової угоди №3 від 09.07.2021 до договору №8 від 05.03.2021), якою сторонами зменшено обсяг постачання товару та підвищено ціну за одиницю товару (з ПДВ): бензину марки А-92 в талонах зменшено з 20 539,32 л до 19809,95 л (з яких 500 л за ціною 24,12 грн/л з ПДВ, 2000 л за ціною 26,52 грн/л з ПДВ, 5000 л за ціною 28,08 грн/л з ПДВ, 2000 л за ціною 28,92 грн/л з ПДВ, 10309,95 л за ціною 28,92 грн/л з ПДВ ), бензину марки А-95 в талонах залишено в кількості 10460,82 л (з яких 500 л за ціною 25,14 грн/л з ПДВ, 500 л за ціною 27,60 грн/л з ПДВ, 1000 л за ціною 29,10 грн/л з ПДВ, 8460,82 л за ціною 29,10 грн/л з ПДВ), дизельного палива талонах збільшено з 15729,96 л до 16010,065 л (з яких 500 л за ціною 25,08 грн/л з ПДВ, 500 л за ціною 27,54 грн/л з ПДВ, 2000 л за ціною 27,84 грн/л з ПДВ, 5000 л за ціною 28,02 грн/л з ПДВ, 8010,065 л за ціною 28,02грн/л з ПДВ); При цьому в специфікації (Додаток №1) до Додаткової угоди №3 загальна кількість палива вказана 46280,835 л, однак в самому тексті Додаткової угоди №3 загальна кількість палива вказана 48280,835л (різниця 2000 л, а саме: в специфікації (Додатку №1) загальна кількість бензину марки А-92 в талонах зазначено 19809,95 л, а в тексті самої Додаткової угоди №3 загальна кількість бензину марки А-92 в талонах зазначено 21809,95 л, тобто на 2000 л більше);

- 06.09.2021 внесено зміни до Договору №8 від 05.03.2021 шляхом укладення Додаткової угоди №4 від 06.09.2021 зі зміненою специфікацією (Додаток №1 до додаткової угоди №4 від 06.09.2021 до договору №8 від 05.03.2021), якою сторонами зменшено обсяг постачання товару та підвищено ціну за одиницю товару (з ПДВ): бензину марки А-92 в талонах залишено в кількості 19809,95 л (з яких 500 л за ціною 24,12 грн/л з ПДВ, 2000 л за ціною 26,52 грн/л з ПДВ, 5000 л за ціною 28,08 грн/л з ПДВ, 4000л за ціною 28,92 грн/л з ПДВ, 4000 л за ціною 28,86 грн/л з ПДВ, 4309,95 л за ціною 28,86 грн/л з ПДВ ), бензину марки А-95 в талонах зменшено з 10460,82 л до 10256,539 л (з яких 500 л за ціною 25,14 грн/л з ПДВ, 500 л за ціною 27,60 грн/л з ПДВ, 1000 л за ціною 29,10 грн/л з ПДВ, 2000 л за ціною 29,82 грн/л з ПДВ, 6256,539 л за ціною 29,82 грн/л з ПДВ), дизельного палива талонах залишено в кількості 16010,065 л (з яких 500 л за ціною 25,08 грн/л з ПДВ, 500 л за ціною 27,54 грн/л з ПДВ, 2000 л за ціною 27,84 грн/л з ПДВ, 5000 л за ціною 28,02 грн/л з ПДВ, 5000 л за ціною 27,84 грн/л з ПДВ, 3010,065 л за ціною 27,84 грн/л з ПДВ). Окрім цього, шляхом укладення Додаткової угоди №4 від 06.09.2021 сторонами зменшено ціну Договору з 1309716,00 грн до 1307775,36 грн з ПДВ (в т.ч. ПДВ 261555,072грн.).

- 03.11.2021 внесено зміни до Договору №8 від 05.03.2021 шляхом укладення Додаткової угоди №5 від 03.11.2021 зі зміненою специфікацією (Додаток №1 до додаткової угоди №5 від 03.11.2021 до договору №8 від 05.03.2021), якою сторонами зменшено обсяг постачання товару та підвищено ціну за одиницю товару (з ПДВ): бензину марки А-92 в талонах зменшено з 19809,95 л до 19480 л (з яких 500 л за ціною 24,12 грн/л з ПДВ, 2000 л за ціною 26,52 грн/л з ПДВ, 5000 л за ціною 28,08 грн/л з ПДВ, 4000л за ціною 28,92 грн/л з ПДВ, 4000 л за ціною 28,86 грн/л з ПДВ, 3980 л за ціною 31,20 грн/л з ПДВ ), бензину марки А-95 в талонах зменшено з 10256,539 л до 6000 л (з яких 500 л за ціною 25,14 грн/л з ПДВ, 500 л за ціною 27,60 грн/л з ПДВ, 1000 л за ціною 29,10 грн/л з ПДВ, 2000 л за ціною 29,82 грн/л з ПДВ, 2000 л за ціною 32,16 грн/л з ПДВ), дизельного палива талонах зменшено з 16010,065 л до 15750 л (з яких 500 л за ціною 25,08 грн/л з ПДВ, 500 л за ціною 27,54 грн/л з ПДВ, 2000 л за ціною 27,84 грн/л з ПДВ, 5000 л за ціною 28,02 грн/л з ПДВ, 5000 л за ціною 27,84 грн/л з ПДВ, 2750 л за ціною 30,42 грн/л з ПДВ). Окрім цього, шляхом укладення Додаткової угоди №5 від 03.11.2021 сторонами зменшено ціну Договору з 1 307 775,36 грн до 1 185 171,00 грн з ПДВ (в т.ч. ПДВ 237 034,20 грн.).

На думку Прокурора, порушено норми закону щодо підписання між сторонами додаткових угод стосовно договору про закупівлю, де вимоги не відповідають встановленим нормам ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», роз`ясненню Міністерства економічного розвитку торгівлі України від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06 «Щодо зміни істотних умов договору».

Натомість, підставою внесення змін до істотних умов Договору №8 від 05.03.2021 в Додаткових угодах №1 від 12.05.2021, №2 від 03.06.2021, №3 09.07.2021, №4 від 06.09.2021, №5 від 03.11.2021 - вказана необхідність зміни ціни та обсягів закупівлі на підставі п.1 та п.2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції що діяла на час укладення додаткової угоди), а саме, як зазначено сторонами у текстах Додаткових угод та специфікаціях в електронній системі, у зв`язку з коливанням ціни на товар, який накуповується. Для внесення змін до договору постачальником надано Покупцеві: - цінову довідку Харківської торгово-промислової палати яка носить довідково-інформаційний характер №1092/21 від 13.05.2021 про рівень роздрібних цін (з урахуванням ПДВ) на бензин А-92, А-95, дизельне паливо та скраплений газ на території м. Харкова та Харківської області станом на 12.05.2021, при цьому інформація про динаміку цін на вказані найменування товарів в довідці відсутня, оскільки не містить інформації про рівень цін за попередні періоди (дні, місяці, роки).

- цінову довідку Харківської торгово-промислової палати яка носить довідково-інформаційний характер №1265/21 від 02.06.2021 про рівень роздрібних цін (з урахуванням ПДВ) на бензин А-92, А-95, дизельне паливо та скраплений газ на території м. Харкова та Харківської області станом на 02.06.2021, при цьому інформація про динаміку цін на вказані найменування товарів в довідці відсутня, оскільки не містить інформації про рівень цін за попередні періоди (дні, місяці, роки).

- цінову довідку Харківської торгово-промислової палати яка носить довідково-інформаційний характер №1469/21 від 02.07.2021 про рівень роздрібних цін (з урахуванням ПДВ) на бензин А-92, А-95, дизельне паливо та скраплений газ на території м. Харкова та Харківської області станом на 01.07.2021, при цьому інформація про динаміку цін на вказані найменування товарів в довідці відсутня, оскільки не містить інформації про рівень цін за попередні періоди (дні, місяці, роки).

- цінову довідку Харківської торгово-промислової палати яка носить довідково-інформаційний характер №2080/21 від 02.09.2021 про рівень роздрібних цін (з урахуванням ПДВ) на бензин А-92, А-95, дизельне паливо та скраплений газ на території м. Харкова та Харківської області станом на 02.09.2021, при цьому інформація про динаміку цін на вказані найменування товарів в довідці відсутня, оскільки не містить інформації про рівень цін за попередні періоди (дні, місяці, роки).

- цінову довідку Харківської торгово-промислової палати яка носить довідково-інформаційний характер №2730/21 від 02.11.2021 про рівень роздрібних цін (з урахуванням ПДВ) на бензин А-92, А-95, дизельне паливо та скраплений газ на території м. Харкова та Харківської області станом на 01.11.2021, при цьому інформація про динаміку цін на вказані найменування товарів в довідці відсутня, оскільки не містить інформації про рівень цін за попередні періоди (дні, місяці, роки).

Натомість, серед підстав внесення змін до істотних умов Договору №8 від 05.03.2021 в текстах Додаткових угодах №1 від 12.05.2021, №2 від 03.06.2021, №3 09.07.2021, №4 від 06.09.2021, №5 від 03.11.2021 зі специфікаціями до них (додатками) відсутні будь-які посилання на вищеперераховані цінові довідки Харківської торгово-промислової палати та в електронній системі в кожному конкретному випадку при внесенні змін до Договору №8 від 05.03.2021 розділі «Випадки внесення змін до істотних умов договору відповідно до ст.41 ЗУ «Про публічні закупівлі» зазначено «зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника» та «збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії».

Враховуючи викладене, є достатні підстави вважати, що Додаткові угоди №1 від 12.05.2021, №2 від 03.06.2021, №3 09.07.2021, №4 від 06.09.2021, №5 від 03.11.2021 зі специфікаціями до них (додатками) укладені взагалі без жодних обґрунтувань, тобто Постачальник ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» не надав замовникові жодних документів окрім додаткових угод, специфікацій та цінових довідок щодо підвищення ціни за одиницю товару.

У відповідь на запит Красноградської окружної прокуратури щодо надання документів, якими постачальник обґрунтовував необхідність зміни ціни в рамках Договору №8 від 05.03.2021 Старовірівська сільська рада Харківської області надала копію цінових довідок №1092/21 від 13.05.2021 , №1265/21 від 02.06.2021, №1469/21 від 02.07.2021 , №2080/21 від 02.09.2021 , №2730/21 від 02.11.2021 (які також містять лише інформацію про середню роздрібну ціну на пальне за найменуваннями бензин А-92, А-95, дизельне паливо, скраплений газ, станом на конкретні відповідні дати - 12.05.2021, 02.06.2021, 01.07.2021, 02.09.2021, 01.11.2021 ).

Будь-яких інших документів, окрім вищенаведених, Постачальником ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» в період укладання додаткових угод зі специфікаціями до договору замовнику не надавалось.

Прокурор вказує, що зміни внесені до Договору №8 від 05.03.2021 про закупівлю вищевказаними додатковими угодами та специфікаціями здійснені без належного документального обґрунтування зростання ціни визначених у договорі товарів, оскільки інформаційні довідки Харківської торгово-промислової палати містять інформацію про середню роздрібну ціну на пальне за найменуваннями бензин А-92, А-95, дизельне паливо, скраплений газ на конкретну дату та не містять інформації про середню ціну на пальне на ринку (не наведено розрахунок вартості палива станом на попередні календарні дати, у тому числі, на дату подання цінової пропозиції, дату укладення договору, не наведено динаміку зміни ціни в бік збільшення чи зменшення), відображають інформацію про пальне та території м. Харкова та Харківської області, а не в цілому по Україні.

Укладення додаткових угод відразу після підписання договору повністю нівелює процедуру закупівель як інститут та спричинює шкоду інтересам держави, оскільки учасником (переможцем) пропонується найнижча ціна, а потім упродовж місяця після проведення торгів додатковими угодами вона необґрунтовано суттєво підвищується. Як наслідок, заподіюється пряма шкода державі, оскільки кошти за поставлені товари фінансуються виключно за рахунок бюджетних коштів, а збільшення ціни за одиницю товару автоматично тягне за собою зменшення обсягів поставленого товару.

Так, окружною прокуратурою встановлено, що під час укладання вказаних додаткових угод Старовірівською сільською радою Харківської області та ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» не було взято до уваги особливості, правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом України «Про публічні закупівлі», метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» ініціювало укладення Додаткової угоди №1 від 12.05.2021, №2 від 03.06.2021, №3 09.07.2021, №4 від 06.09.2021, №5 від 03.11.2021 зі специфікаціями до них (додатками) у порушення вимог п. 1.3 щодо кількості та ціни товару (зазначені у специфікаціях) та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а відтак підлягає визнанню недійсними в судовому порядку.

На думку Прокурора, який посилається на вищезазначене, такі дії підлягають визнанню в судовому порядку недійсними щодо укладених Додаткових угод №1 від 12.05.2021, №2 від 03.06.2021, №3 09.07.2021, №4 від 06.09.2021, №5 від 03.11.2021 зі специфікаціями до них (додатками) з порушенням вимог п. 2 ч.5 ст. 41 Закону.

Визнання недійсною будь-якої додаткової угоди зі специфікацією тягне за собою визнання недійсними всіх наступних додаткових угод та специфікацій, оскільки кожна наступна додаткова угода має фіксовану ціну за одиницю товару, а тому є похідною від попередніх додаткових угод та автоматично є незаконною.

Недійсність Додаткової угоди №1 від 12.05.2021 (зі специфікацією) є наслідком того, що ціна за послідуючими угодами та специфікаціями в цілому фактично перевищуватиме ціну за одиницю товару більше, ніж на 10%, визначених в п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону, у порівнянні із основним договором.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищій господарський суд України у справі №904/6290/17 від 13.12.2017, Верховний Суд у справі №913/368/19 від 02.12.2020, у справі № 907/788/18 від 23.01.2020. Однак, ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» належні докази коливання ціни на бензин марки А-92, А-95 та дизельного палива на ринку надано не було.

Старовірівська сільська рада Харківської області та ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» уклали додаткові угоди зі специфікаціями (додатками) про збільшення ціни на бензин марки А-92, А-95 та дизельного палива в талонах, внаслідок чого вартість 1 л бензину марки А-92 в талонах збільшилася для Замовника з 24,12 грн до 31,20 грн, що склало 29,35% від початкової вартості товару, а обсяг поставки зменшився на 5220 л, вартість 1 л бензину марки А-95 в талонах збільшилась з 25,14 грн до 32,16 грн, що склало 27,92% від початкової вартості товару, а обсяг поставки зменшився на 6000 л, вартість 1 л дизельного палива в талонах збільшилась з 25,08 грн до 30,42 грн, що склало 21,29% від початкової вартості товару, а обсяг поставки зменшився на 1650 л.

Укладення між Старовірівською сільською радою Харківської області та ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» додаткових угод зі специфікаціями (додатками) про збільшення ціни за товар за відсутності підстав для цього та зменшення його кількості жодним чином не відповідає принципу максимальної економії та ефективності, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було досягнуто під час підписання договору.

Той факт, що ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» у зв`язку з укладенням Додаткових угод №1 від 12.05.2021, №2 від 03.06.2021, №3 09.07.2021, №4 від 06.09.2021, №5 від 03.11.2021 зі специфікаціями до них (додатками) - зобов`язано поставити меншу кількість товару, ніж було передбачено договором, внаслідок завищення ціни товару, не може стати обґрунтованою підставою для того, щоб визнати такі дії сторін правомірними та такими, що відповідають приписам частин 4, 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (аналогічна правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 912/898/18).

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результати закупівлі невизначеними та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі» (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18).

Однак, при укладенні Додаткових угод №1 від 12.05.2021, №2 від 03.06.2021, №3 09.07.2021, №4 від 06.09.2021, №5 від 03.11.2021 зі специфікаціями до них (додатками) в їх текстах не зазначено жодних підстав для підвищення ціни на бензин та зменшення обсягів його поставки, окрім як надано замовнику при їх укладенні - довідки Харківської торгово-промислової палати, які носять інформаційний характер, які не містить даних про коливання ціни в бік збільшення, а свідчить про розмір середніх цін на ринку на певну дату.

Прокурор стверджує, що сторонами, всупереч інтересів держави, без будь-яких належних на те підстав, без жодного належно обґрунтованого документального підтвердження щодо підвищення ціни на бензин, в порушення норм Закону України «Про публічні закупівлі» (чинного на момент укладення договору та здійснення правовідносин) та положень укладеного договору, укладено низку додаткових угод зі специфікаціями, згідно яких суттєво зменшено обсяги пального, що планується закупити, та безпідставно збільшено ціну за одиницю товару, що в свою чергу не відповідає вимогам тендерної документації.

З підстав неправомірних дій розрахунок суми, що необґрунтовано сплачена Відповідачу протягом строку виконання умов Договором №8 від 05.03.2021, відповідно до видаткових накладних, Старовірівською сільською радою Харківської області прийнято від постачальника бензин марки А-92 в талонах у кількості 18480 л, вартістю 445 230,00 грн без ПДВ, бензин марки А-95 в талонах у кількості 6000 л, вартістю 149 525,00 грн без ПДВ, дизельне паливо в талонах у кількості 15750 л, вартістю 370 787,50 грн без ПДВ загальна сума сплачених коштів становить 965 542,5 грн без ПДВ, (ПДВ 20% - 193 108,5 грн, тобто загальна сума сплачених коштів 1 158 651,00 грн з ПДВ).

Однак, згідно Додаткової угоди №4 від 06.09.2021 сума Договору №8 від 05.03.2021 була зменшена до 1 307 775,36 грн (в т.ч. ПДВ 217 962,56 грн).

Згідно Додаткової угоди №5 від 03.11.2021 сума Договору №8 від 05.03.2021 була зменшена до 1 185 171 грн (в т.ч. ПДВ 197 528,50 грн).

Факт отримання палива підтверджується наступними видатковими накладними: №ТН000001493 від 20.04.2021 на загальну суму 30975 грн без ПДВ (37170 грн з ПДВ), з них 10050,00 грн без ПДВ оплата за 500 л бензину марки А-92 в талонах, 10475 грн без ПДВ оплата за 500 л бензину марки А-95 в талонах та 10450,00 грн без ПДВ оплата за 500 л дизельного палива в талонах.

№ТН000001838 від 12.05.2021 на загальну суму 11475,00 грн без ПДВ (13770,00 грн з ПДВ), з них 11475,00 грн без ПДВ оплата за 500 л дизельного палива в талонах.

№ТН000001830 від 12.05.2021 на загальну суму 22100,00 грн без ПДВ (26520,00 грн з ПДВ), з них 22100,00 грн без ПДВ оплата за 1000 л бензину марки А-92 в талонах.

№ТН000001839 від 12.05.2021 на загальну суму 11500,00 грн без ПДВ (13800 грн з ПДВ), з них 11500,00 грн без ПДВ оплата за 500 л бензину марки А-95 в талонах.

№ТН000002204 від 03.06.2021 на загальну суму 116 600,00 грн без ПДВ (139 920,00 грн з ПДВ), з них 70 200,00 грн без ПДВ оплата за 3000 л бензину марки А-92 в талонах та 46 400,00 грн без ПДВ оплата за 2000 л дизельного палива в талонах.

№ТН000002202 від 03.06.2021 на загальну суму 71050,00 грн без ПДВ (85260,00 грн з ПДВ), з них 46800,00 грн без ПДВ оплата за 2000 л бензину марки А-92 в талонах та 24250,00 грн без ПДВ оплата за 1000 л бензину марки А-95 в талонах.

№ТН000002783 від 09.07.2021 на загальну суму 48200,00 грн без ПДВ (57840,00 грн з ПДВ), з них 48200,00 грн без ПДВ оплата за 2000 л бензину марки А-92 в талонах.

№ТН000002786 від 09.07.2021 на загальну суму 164 950,50 грн без ПДВ (197 940,00 грн з ПДВ), з них 48200,00 грн без ПДВ оплата за 2000 л бензину марки А-92 в талонах та 116 750,00 грн без ПДВ оплата за 5000 л дизельного палива в талонах.

№ТН000003736 від 06.09.2021 на загальну суму 82890,00 грн без ПДВ (99468,00 грн з ПДВ), з них 48100,00 грн без ПДВ оплата за 2000 л бензину марки А-92 в талонах та 34790,00 грн без ПДВ оплата за 1400 л бензину марки А-95 в талонах.

№ТН000003738 від 06.09.2021 на загальну суму 164100,00 грн без ПДВ (196920,00 грн з ПДВ), з них 48100,00 грн без ПДВ оплата за 2000 л бензину марки А-92 в талонах та 116 000,00 грн без ПДВ оплата за 5000 л дизельного палива в талонах.

№ТН000003737 від 06.09.2021 на загальну суму 14910,00 грн без ПДВ (17892,00 грн з ПДВ), з них 14910,00 грн без ПДВ оплата за 600 л бензину марки А-95 в талонах.

№ТН000004785 від 03.11.2021 на загальну суму 121 712,50 грн без ПДВ (146 055,00 грн з ПДВ), з них 52000,00 грн без ПДВ оплата за 2000 л бензину марки А-92 в талонах та 69 712,50 грн без ПДВ оплата за 2750 л дизельного палива в талонах.

№ТН000004782 від 03.11.2021 на загальну суму 105 080,00 грн без ПДВ (126 096,00 грн з ПДВ), з них 51480,00 грн без ПДВ оплата за 1980 л бензину марки А-92 в талонах та 53600,00 грн без ПДВ оплата за 2000 л бензину марки А-95 в талонах.

Прокурор зазначає, що сума фактично сплачена за отримане паливо сума належна до сплати за фактично отримане паливо за ціною передбаченою Договором №8 від 05.03.2021 = сума, що необґрунтовано сплачена Старовірівською сільською радою Харківської області.

1. Кількість фактично отриманого палива (в т.ч у вигляді талонів) протягом строку виконання умов Договору №8 від 05.03.2021 про закупівлю (підтверджується видатковими накладними): Бензину марки А-92 в талонах 18480 л; Бензину марки А-95 в талонах 6000 л Дизельне паливо в талонах - 15750 л.

2. Сума, фактично сплачена за отримане паливо за Договором №8 від 05.03.2021 та Додатковими угодами зі специфікаціями до нього становить 1158651,00 грн з ПДВ) (підтверджується видатковими накладними).

3. Сума належна до сплати за ціною, передбаченою Договором №8 від 05.03.2021 (без урахування зміни ціни за Додатковими угодами зі специфікаціями) = кількість отриманого бензину марки А-92 в талонах відповідно до видаткових накладних Х на ціну, передбачену Договором №8 від 05.03.2021 + кількість отриманого бензину марки А-95 в талонах відповідно до видаткових накладних Х на ціну, передбачену Договором №8 від 05.03.2021+ кількість отриманого дизельного палива в талонах відповідно до видаткових накладних Х на ціну, передбачену Договором №8 від 05.03.2021.

Ціна бензину марки А-92 в талонах, передбачена Договором, становить 24,12 грн/л з ПДВ;

Ціна бензину марки А-95 в талонах, передбачена Договором, становить 25,14 грн/л з ПДВ;

Ціна дизельного палива в талонах, передбачена Договором, становить 25,08 грн/л з ПДВ; (Враховуючи те, що ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» є платником податку на додану вартість, ціна товару зазначається з урахуванням ПДВ) 18480л (А-92) х 24,12 + 6000 л (А-95) х 25,14 + 15750 л (ДП) х 25,08 = 445 737,60+ 150 840,00 + 395 010,00 = 991 587,60 грн

Сума що необґрунтовано сплачена Старовірівською сільською радою Харківської області відповідачу = 1 158 651,00 грн 991 587,60 грн = 167 063,40 грн

Таким чином, на підставі Додаткових угод №1 від 12.05.2021, №2 від 03.06.2021, №3 09.07.2021, №4 від 06.09.2021, №5 від 03.11.2021 зі специфікаціями до них (додатками) до Договору №8 від 05.03.2021 Старовірівською сільською радою Харківської області надмірно сплачено бюджетних коштів на загальну суму 167 063,40 грн.

Щодо правомірності представництва інтересів держави у суді прокуратурою судом встановлено таке.

Суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі (рішення Конституційного Суду України у від 01.04.2008 № 4-рп/2008).

Законом України за №1401-VIII від 02.06.2016 «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, п. 3 ч. 1, якої передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №3-рп/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної економічної інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не підлягають точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.

Надмірна формалізація «інтересів держави» може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 по справі №806/1000/17).

Прокурор набуває право на реалізацію своїх функцій, визначених законом, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захист або здійснює його неналежно.

«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є належною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захист або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

У справах за позовами прокурорів, заявлених в інтересах держави в особі уповноважених органів, позивачами є відповідні уповноважені органи, а прокурор у таких справах здійснює представництво їх інтересів в суді. Статус позивача прокурор набуває лише у випадках, коли звертається з позовом в інтересах держави у разі відсутності уповноваженого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду (постанова ВСУ від 21.02.2018 у справі № 553/3280/16-а).

Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, з спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження процесуальної дії (відповідні функції).

Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Ч. 4 ст. 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Згідно даного позову, прокурор звернувся до суду в інтересах компетентного органу, як органу місцевого самоврядування у зв`язку з невжиттям заходів, спрямованих на повернення надмірно сплачених коштів, у тому числі, шляхом звернення до суду.

Так, укладення зазначених додаткових угод до договору № 17 від 01.02.2021 на постачання бензину, дизельного палива та скрапленого газу всупереч норм ЦК України, ГК України, Закону України «Про публічні закупівлі» є прямим порушенням законності в бюджетній системі, яке сприяє розвитку інфляційних процесів у країні, підриває довіру громадян і спричиняє вагомий матеріальний і моральний збиток, що не може не відобразитись на державних інтересах та авторитеті держави, а також порушує інтереси держави в особі органу місцевого самоврядування, як розпорядника державних коштів, який в межах здійснення покладених на нього функцій зобов`язаний забезпечувати ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів.

Окружна прокуратура листом від 26.01.2022 повідомила Відділ про встановлені порушення та надала час для самостійного вжиття органом місцевого самоврядування відповідних заходів.

Відділ, будучи розпорядником коштів місцевого бюджету, є власником вказаних грошових коштів та представником інтересів територіальної громади у силу вимог чинного законодавства України, проте ним не вчинялись відповідні дії, що призвели до порушень інтересів держави.

Так, Великою Палатою Верховного Суду у п.36 постанови від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (п.37. постанови).

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (п.38. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, провадження № 12-194гс19).

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (п.39. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, провадження № 12-194гс19).

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо (п.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, провадження № 12-194гс19).

Щодо наявності підстав для звернення прокурора в інтересах сторони договору, з аналогічним висновком, дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у справі №906/1204/19 (п.5.7 ухвали від 08.10.2020). Так, суд касаційної інстанції погодився із доводами апеляційного суду, що державна закупівля проводилася за рахунок коштів місцевого (районного) бюджету, селищна рада є розпорядником витрачених бюджетних коштів та стороною договору, тому прокурор вірно визначив позивачів у цій справі та підтвердив підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі зазначених позивачів у цій справі.

Таким чином, при наявності порушень інтересів держави та бездіяльності органу, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, прокурором встановлена наявність визначених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для представництва інтересів держави шляхом звернення до суду з даною позовною заявою.

Зазначене дає суду підстави для однозначного переконливого висновку про те, що Прокурор при зверненні до суду з даним позовом належно, фактично та мотивував і юридично обґрунтував підстави представництва інтересів територіальної громади в суді.

Враховуючи викладене, суд погоджується, що у Прокурора наявні підстави для звернення до суду з відповідним позовом на захист порушених інтересів держави.

Суд зазначає, що відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, крім того у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція з приводу заявленого позову суду не відома.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом Верховенства права та права на судовий захист, уникаючи принципу надмірного формалізму, та усуваючи підстави для використання правового пуризму, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 180 ГК України (ч. ч. 1, 2, 3) зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ч. 2 ст. 189 ГК України визначено, що ціна є істотною умовою господарського договору.

Згідно зі ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

За приписами ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. 1 ст. 207 ГК України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

З матеріалів справи вбачається, що договір №8 від 05.03.2021, визнання недійсними додаткових угод до якого є предметом спору, укладено на підставі проведених відкритих торгів, ідентифікатор закупівлі UA-2021-01-19-003398-a (на сайті «prozorro.gov.uа» за https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2021-01-19-003398-a).

Правовідносини в сфері державних закупівель регулюються Законом України „Про публічні закупівлі", метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції. У свою чергу, стаття 5 Закону України "Про публічні закупівлі" до принципів закупівлі відносить: добросовісну конкуренцію серед учасників; максимальну економію, ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінацію учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Положеннями ч. 2 ст. 189 ГК України визначено, що ціна є істотною умовою господарського договору.

Як вбачається з матеріалів справи, Старовірівською сільською радою Харківської області в особі сільського голови Біндуса М.В. (Покупець) укладено з ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» (Постачальник) Договір №8 від 05.03.2021, на умовах якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві товар (ДК 021:2015: 09130000-9 - Нафта i дистиляти) (Товар), зазначений у специфікації, що додається до Договору і є його невід`ємною частиною, а Покупець прийняти і оплатити такий товар. (п.1.1.-1.2. Договору). Пунктом 4.1. Договору, визначено що сума цього Договору становить 1 309 716,00 грн з урахуванням ПДВ (з них ПДВ 218 286,00). Згідно до специфікації (Додаток №1) до Договору №8 від 05.03.2021 сторони дійшли згоди про закупівлю наступних товарів: - Бензину А-92 в талонах у кількості 23700 л, ціною 24,12 грн/л з ПДВ на суму 571 644,00 грн з урахуванням ПДВ; - Бензину А-95 в талонах у кількості 12000 л, ціною 24,14 грн/л з ПДВ на суму 301 680,00 грн з урахуванням ПДВ; - Дизельного палива в талонах у кількості 17400 л, ціною 25,08 грн/л з ПДВ на суму 436 392,00 грн з урахуванням ПДВ. Загальна вартість закупівлі становить 1 309 716,00 грн з ПДВ.

Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів переможця процедури закупівлі та не повинні змінюватися після підписання договору про закупівлю до повного виконання зобов`язань сторонами, крім випадків визначених ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі та умовами даного договору, зокрема: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадку зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії; покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі з разі коливання ціни товару на ринку; зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни ставок та/або пільг з оподаткування; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts. ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В подальшому, до вищевказаного договору, сторони уклали додаткові угоди стосовно внесення змін до істотних умов такого договору (Договір №8 від 05.03.2021), а саме: в Додаткових угодах №1 від 12.05.2021, №2 від 03.06.2021, №3 09.07.2021, №4 від 06.09.2021, №5 від 03.11.2021 зазначено, як необхідність зміни ціни та обсягів закупівлі.

З аналізу змісту вищевказаних спірних додаткових угод вбачається, що в результаті їх укладення відбулось підвищення ціни за одиницю товару фактично збільшено на бензин А-92, А-95, дизельного палива, газу скрапленого, а обсяг поставки за договором товару зменшився.

Отже, ціна за одиницю товару Відповідача на предмет закупівлі - бензину А-92, А-95 та дизельного палива, в результаті укладення спірних додаткових угод, стала вищою за початкову ціну договору.

Відповідно до ч. 4 п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

У роз`ясненні Мінекономрозвитку України від 27.10.2016р. №3302-06/34307-6 зазначено, що внесення змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Тобто для збільшення ціни закупівлі товару у договорі закупівлі товару за державні кошти сторонами договору повинно бути доведено та документально підтверджено факт коливання ціни такого товару на ринку у бік збільшення.

З аналізу вищенаведеного слідує, що коливання ціни товару на ринку передбачає динаміку ціни товару у бік збільшення за період з моменту укладення договору та до моменту виникнення необхідності у внесенні відповідних змін, зумовлених таким коливанням. Тобто, повинно бути доведено наявність коливання ціни у бік підвищення на ринку природного газу за період з дати укладення основного договору до дати укладення додаткових угод.

Згідно роз`яснення Мінекономіки від 24.11.2020р. №3304-04/69987-06 під пропорційністю розуміється збільшення ціни саме на такий відсоток, на який відбулося коливання на ринку, але не більше 10 відсотків.

Враховуючи вищевикладене, для законодавчо обґрунтованої зміни договору, укладеного за результатами відкритих торгів, сторонам такого договору слід врахувати: 1) наявність коливання ціни товару на ринку такого товару; 2) таке коливання має бути документально підтверджене; 3) в результаті коливання ціни товару, збільшення такої ціни за одиницю товару не може перевищувати 10 відсотків; 4) збільшення ціни договору за одиницю товару має бути пропорційним збільшенню ціни такого товару на ринку.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.12.2020 у справі № 913/368/19, викладено правову позицію, у якій визначено критерії, яким повинні відповідати документи, які надаються на підтвердження коливання цін на ринку. Так, надані відповідачем довідки та висновки територіального підрозділу Торгово-промислової палати України не можуть вважатись належними доказами на підтвердження факту коливання ціни на товар з огляду на наступне: 1) у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору; 2) кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження; 3) документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження, викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

У справі № 927/491/19 Верховним судом зазначено, що для внесення змін у договір постачання природного газу постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Також, суд погоджується з наданою позицією, де він посилається на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.04.2019 у справі № 915/346/18, що відповідач повинен надати докази того, що саме в момент (в день та час) укладення додаткової угоди відбулось коливання ціни на природний газ, яке підтверджує збільшення ціни відповідних товарів.

У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 913/166/19 під час розгляду аналогічної справи, суд, наголосив, що визначальним для розгляду справи такої категорії є те, що внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку коливання ціни такого товару на ринку, яке (коливання) повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим і відповідати запропонованим змінам. Укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було б отримано під час підписання договору.

Вказані обставини свідчать про те, що при внесенні змін до договору на підставі спірних угод, сторони договору не дотримались вимог закону щодо: пропорційності збільшення ціни договору у порівнянні з динамікою зміни таких цін на ринку; документального підтвердження коливання ціни товару на ринку; в деякий випадках збільшення ціни товару більш ніж на 10 відсотків.

З огляду на викладене, судом приймаються до уваги доводи прокуратури у справі щодо відсутності документального підтвердження наявності підстав (коливання ціни бензину А-92 та дизельного палива на ринку у відповідній пропорції) для внесення змін до договору на підставі спірних додаткових угод. При цьому, дії сторін щодо збільшення ціни за одиницю товару шляхом укладення спірних додаткових угод не відповідають вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

З огляду на зазначене, відповідачем, всупереч інтересів держави/територіальної громади, без будь-яких належних на те підстав, укладено спірні додаткові угоди, згідно яких суттєво зменшено обсяги постачання дизельного палива та безпідставно збільшено ціну за одиницю товару, що в свою чергу не відповідає вимогам тендерної документації.

Зазначене, в свою чергу порушує основні принципи, що передбачені ст. 5 Закону України „Про публічні закупівлі", а саме: добросовісна конкуренція серед учасників, максимальна економія та ефективність, відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; запобігання зловживанням.

З огляду на вищевикладене, спірні додаткові угоди підлягають визнанню недійсними відповідно до ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, а позов - задоволенню. При цьому, враховуючи останні зміни до спеціального законодавства щодо спірних правовідносин, підстави для твердження про нікчемність спірних угод відсутні.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі "Роуз Торія проти Іспанії", параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії", параграф 32).

Зазначені тези знаходять своє підтвердження і у Постанові Верховного суду від 28 березня 2017 року по справі №800/527/16.

У пункті 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна із сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматись принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення є достатнім для його прийняття.

Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, якщо зі змісту норм Конституції не випливає необхідності додаткової регламентації її положень законом або якщо закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй.

Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.

Зокрема, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" (далі - ЄСПЛ) та пункті 23 рішення ЄСПЛ "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Суд вважає за можливе у виниклих правовідносинах за суттю спору застосувати принцип справедливості визначений на законодавчому рівні у межах ч. 1 ст. 2 ГПК України.

На єдність права і справедливості неодноразово вказував і Конституційний Суд України. Зокрема, у рішенні від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 зазначено: "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі". "Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права" (Рішення КСУ від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004).

Окрім того, принцип справедливості поглинається напевно найбільшим за своєю "питомою вагою" принципом верховенства права, який також чітко зафіксований у новітніх кодексах. Лише додержання вимог справедливості під час здійснення судочинства дозволяє характеризувати його як правосуддя. Цю думку можна, зокрема, простежити і в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003: "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах"

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що суд відмовив у задоволенні позову, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору покладаються на Прокурора.

З підстав викладеного та наявною загрозою, у зв`язку зі збройною агресією збоку рф, на підставі чого введено в Україні воєнний стан, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст. 238 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Татнєфть-АЗС-Україна» (Код ; вул. Половки, 62, м. Полтава, 36010) на користь держави в особі Старовірівської сільської ради Харківської області (Код ; 63250, Харківська обл., Красноградський р-н, село Старовірівка, вулиця Центральна, б 60) надмірно сплачені за Договором №8 від 05.03.2021 - грошові кошти у розмірі 167 063,40 грн.

Визнати недійсною Додаткову угоду № 1 зі специфікацією (додатком) від 12.05.2021 до Договору №8 від 05.03.2021 укладену між Старовірівською сільською радою Харківської області (Код ; 63250, Харківська обл., Красноградський р-н, село Старовірівка, вулиця Центральна, б 60) та Товариством з обмеженою відповідальністю Татнєфть-АЗС-Україна (Код ; вул. Половки, 62, м. Полтава, 36010).

Визнати недійсною Додаткову угоду № 2 зі специфікацією (додатком) від 03.06.2021 до Договору №8 від 05.03.2021 укладену між Старовірівською сільською радою Харківської області (Код ; 63250, Харківська обл., Красноградський р-н, село Старовірівка, вулиця Центральна, б 60) та Товариством з обмеженою відповідальністю Татнєфть-АЗС-Україна (Код ЄДРПОУ 38194448; вул. Половки, 62, м. Полтава, 36010).

Визнати недійсною Додаткову угоду № 3 зі специфікацією (додатком) від 09.07.2021 до Договору №8 від 05.03.2021 укладену між Старовірівською сільською радою Харківської області (Код ; 63250, Харківська обл., Красноградський р-н, село Старовірівка, вулиця Центральна, б 60) та Товариством з обмеженою відповідальністю Татнєфть-АЗС-Україна (Код ЄДРПОУ 38194448; вул. Половки, 62, м. Полтава, 36010).

Визнати недійсною Додаткову угоду №4 зі специфікацією (додатком) від 06.09.2021 до Договору №8 від 05.03.2021 укладену між Старовірівською сільською радою Харківської області (Код ; 63250, Харківська обл., Красноградський р-н, село Старовірівка, вулиця Центральна, б 60) та Товариством з обмеженою відповідальністю Татнєфть-АЗС-Україна (Код ЄДРПОУ 38194448; вул. Половки, 62, м. Полтава, 36010).

Визнати недійсною Додаткову угоду № 5 зі специфікацією (додатком) від 03.11.2021 до Договору №8 від 05.03.2021 укладену між Старовірівською сільською радою Харківської області (Код ; 63250, Харківська обл., Красноградський р-н, село Старовірівка, вулиця Центральна, б 60) та Товариством з обмеженою відповідальністю Татнєфть-АЗС-Україна (Код ЄДРПОУ 38194448; вул. Половки, 62, м. Полтава, 36010).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Татнєфть-АЗС-Україна» (Код ; вул. Половки, 62, м. Полтава, 36010) користь Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 4, , банк одержувач: Державна казначейська служба України м. Київ, код 820172, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету 2800) суму судового збору сплаченого за пред`явлення позовної до суду у розмірі 16 104,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "20" вересня 2023 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Суддя І.П. Жигалкін