ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2023 р. Справа№ 910/12661/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Вітюк В.В.;

від відповідача: Хромов О.І.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2023 року (повний текст підписано 10.05.2023)

у справі № 910/12661/22 (суддя - Сівакова В.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами договору № транспортування природного газу від 04.02.2020, відповідачем було в односторонньому порядку складено акти врегулювання цілодобових небалансів № 09-2021- від 30.09.2021 та № 12-2021- від 31.12.2021, та рахунки № 09-2021- від 30.09.2021 та № 12-2021-. У зв`язку з тим, що відповідачем складено вищезазначені акти та рахунки з порушенням умов договору та Кодексу ГТС, зокрема, в частині застосованої відповідачем ціни, при розрахунку плати за добовий небаланс, позивач звернувся до суду з вимогою зобов`язати відповідача привести маржинальну ціну придбання та маржинальну ціну продажу, в кожну газову добу вересня 2021 та грудня 2021 року, в яких фактично вчинялися балансуючі дії, у відповідність до вартості природного газу проданого оператором газотранспортної системи внаслідок отримання послуг балансування.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.03.2023 в позові відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2023 у справі №910/12661/22 та прийняти нове рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та таким, що прийнято при нез`ясувані судом обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та грубим порушенням норм процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначив, що суд першої інстанції при встановлені фактичних обставин справи, не надав жодної оцінки вказаним обгрунтованим доводам позивача та доказам про відсутність ресурсу у оператора ГТС для формування маржинальних цін, що були застосовані ним при обрахунку вартості врегулювання негативних добових небалансів АТ «Київоблгаз».

Також, скаржник вказав, що оскаржуване рішення не містить висновків ВП ВС у постанові від 02.11.2022 по справі № 910/11273/20, що оплата за добовий небаланс за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць визначається до 12 числа газового місяця, наступного за звітним, і така плата з урахуванням положень п. 11 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС та частини 2 статті 35 Закону України «Про ринок природного газу» визначається на підставі реальних витрат оператора на природний газ, придбаний для балансуючих дій.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді Коротун О.М., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» та призначено до розгляду на 26.07.2023.

28.06.2023 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зокрема, відповідач зазначив, що він надав позивачу послугу балансування за період вересень, грудень 2021 року, на підставі чого було оформлено відповідні акти врегулювання щодобових небалансів за газові місяці вересня, грудня 2021 року із зазначенням ціни,за якою оператор врегулював щодобові небаланси. При цьому, відповідач зазначив, що позивач визнав як обсяги небалансу так і його вартість за період вересень, грудень 2021 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи звітністю позивача, а саме формами № 8в.

Крім того, відповідач наголошує, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не є належним та ефективним способом захисту можливих порушених прав позивача чи його охоронюваних законом інтересів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2023 відкладено розгляд справи до 23.08.2023.

Представник позивача у судовому засіданні 23.08.2023 підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.08.2023 заперечував доводи апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 04.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі - Оператор, відповідач) та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (далі - Замовник, позивач) був укладений договір транспортування природного газу № (далі - договір).

Відповідно до розділу І договору терміни і визначення, використовуються у значеннях, встановлених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС).

Згідно умов п. 2.1 договору Оператор надає Замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

За змістом п. 2.2 договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуги є доступ Замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на веб-сайті Оператора. Підписанням цього договору Замовник підтверджує, що він ознайомлений із Правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на веб-сайті Оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання.

Обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби (п. 2.3 договору).

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу ГТС (п. 2.4 договору).

Відповідно до п. 2.5 договору Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, подавати газ у точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, приймати газ у точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (п. 2.6 договору).

Відповідно до п. 2.8 договору взаємовідносини між Замовником та Оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу ГТС. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього договору, а його уповноважені особи з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим замовником повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною Кодексом ГТС. Після набуття права доступу до інформаційної платформи Замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом ГТС.

Пунктом 5.1 договору сторони визначили, що порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з ГТС та визначення й перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу ГТС та з урахуванням цього договору.

У пункті 7.1 договору передбачено, що вартість послуг, зокрема послуг балансування, розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого кодексом.

Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті (п. 7.2 договору).

Згідно із п. 9.1. договору сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у Замовника добового небалансу Оператор здійснює купівлю/продажу природного газу Замовника в обсягах добового небалансу.

Відповідно до п. 9.2 договору у разі виникнення у Замовника негативного добового небалансу Оператор здійснює продаж Замовнику, а Замовник купівлю в Оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу. У разі виникнення у Замовника позитивного добового небалансу Оператор здійснює купівлю у Замовника, а Замовник продаж природного газу Оператору в обсягах позитивного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу.

Згідно з п. 9.3 договору у випадку, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає Замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту. Оплата вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою чинним законодавством, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

За змістом пункту 9.4 договору у випадку, якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця, Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, повідомляє Замовника про розмір грошових коштів, які підлягають виплаті Замовнику (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця). Виплата грошових коштів здійснюється на рахунок Замовника у термін до 5 робочих днів з дня повідомлення

Пунктом 11.4 договору передбачено, що врегулювання щодобових небалансів оформлюється одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими Оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).

Згідно з п. 11.5 договору Оператор і Замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

Відповідно до п. 9.6 договору розбіжності щодо вартості добових небалансів підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість добових небалансів, яку Замовник зобов`язаний сплатити у строк, визначений пунктом 9.3 цього договору, визначається за даними Оператора.

З матеріалів справи вбачається, що за вересень та грудень 2021 року відповідач виявив у позивача наявність негативних небалансів, здійснив розрахунок та визначив остаточну плату за такі небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць, а саме:

- за вересень на загальну суму 293 673 305, 36 грн в обсязі 7720,35668 тис. куб. м;

- за грудень на загальну суму 319 783, 26 грн в обсязі 8,24847 тис. куб. м.

Відповідачем складено та надіслано позивачу односторонні акти врегулювання щодобових небалансів № 09-2021- від 30.09.2021 та № 12-2021- від 31.12.2021.

Звертаючись до суду першої інстанції, зазначає, що відповідачем у вказаних актах зафіксовано недостовірні відомості щодо виникнення у позивача виключно негативних небалансів та несанкціонованих відборів, ціни в кожній газовій добі спірного періоду, зазначені в актах, сформовані виходячи із щоденного надання відповідачем послуг з врегулювання негативних балансів позивача, хоча ним в жодній газовій добі не здійснювалось придбання газу внаслідок отримання послуг балансування у відповідача. На думку позивача така поведінка відповідача спрямована на безпідставне збагачення за рахунок позивача внаслідок отримання надлишкових коштів, не передбачених договором.

Відповідач в свою чергу заперечує проти доводів позивача та вважає, що акти № 09-2021- від 30.09.202 та № 12-2021- від 31.12.2021 врегулювання цілодобових небалансів складено належним чином, у відповідності до умов договору та Кодексу ГТС. Зазначає, що позивач отримавши акти у строки встановлені п.п. 9.3, 9.6 договору не звертався до позивача з вимогою/претензією або до суду з позовом щодо врегулювання розбіжностей вартості добових небалансів. Більш того, на виконання п. 11.5 договору сторонами підписано акти звірки розрахунків за періоди з 01.07.2021 по 30.09.2021 та з 01.10.2021 по 31.12.2021, згідно яких позивач у повному обсязі визнав наявну заборгованість за добові небаланси вересня, грудня 2021 року.

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 Цивільного кодексу України..

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19).

Відповідно до частин першої, другої статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З наведених норм права вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав суб`єктів господарювання. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника і такі способи мають бути доступними й ефективними.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування. Зазначені правові позиції неодноразово висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду і Верховним Судом, та узагальнено викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19.

Отже, спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Додатково, в контексті обраного способу захисту, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача у цих правовідносинах, позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).

Водночас ефективність позовної вимоги має оцінюватися, виходячи з обставин справи та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

При цьому позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу в спірних відносинах.

Тобто визначення способу захисту порушеного права є невід`ємним процесуальним правом позивача, яким він користується на власний розсуд, тоді як його оцінка відповідності та наявності підстав для захисту такого права є обов`язком суду (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 921/346/18, від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20).

Так, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача привести маржинальну ціну придбання та маржинальну ціну продажу в кожну газову добу, в яких фактично вчинялись балансуючі дії, у відповідність до вартості природного газу, проданого оператором газотранспортної системи внаслідок отримання послуг балансування, не є належним та ефективним способом захисту можливих порушених прав позивача чи його охоронюваних законом інтересів.

Заявлені позивачем вимоги спрямовані лише на встановлення обставин невірно обраного оператором ГТС механізму вчинення балансуючих дій в період вересень та грудень 2021 року в частині врегулювання щодобових небалансів та обов`язку оператора ГТС застосовувати певний метод розрахунку маржинальної ціни.

Щодо твердження апелянта про те, що оскаржуване рішення не містить висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 02.11.2022 по справі № 910/11273/20, то колегія суддів зазначає, що висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 02.11.2022 по справі № 910/11273/20, не є релевантними до даної справи, оскільки предметом розгляду справи № 910/11273/20 було стягнення заборгованості за позитивні добові небаланси.

Як вбачається із матеріалів справи, у вересні, грудні 2021 року маржинальна ціна продажу/придбання природного газу визначалася Оператором на підставі договору про надання послуг балансування від 19.01.2021 року.

Визначення ж маржинальної ціни продажу/придбання природного газу у правовідносинах, які були предметом розгляду по справі № 910/11273/20 відбувалось на підставі договорів купівлі-продажу природного газу.

Таким чином, правовідносини щодо визначення маржинальної ціни мають різне правове регулювання, а відтак не є подібними, внаслідок чого суд першої інстанції правомірно не застосував до спірних правовідносин висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 02.11.2022 по справі № 910/11273/20.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту не є належним та ефективним, оскільки не здатний призвести до реального відновлення прав позивача, що, у свою чергу, виключає дослідження та вирішення судом заявлених позовних вимог по суті.

За таких обставин, твердження апелянта, що місцевий господарський суд не зібрав належні та достатні докази у справі за клопотанням позивача є безпідставними.

У разі незгоди позивача з відомостями щодо наявності негативних небалансів, щоденного надання відповідачем послуг з врегулювання негативних балансів позивача, зазначеними відповідачем в актах № 09-2021- від 30.09.2021 та № 12-2021- від 31.12.2021 врегулювання цілодобових небалансів, а також вартістю відповідних послуг, дані питання підлягають встановленню та доведенню при розгляді майнового спору між сторонами (про стягнення заборгованості або повернення надлишково сплачених коштів). Саме при розгляді такого спору може бути встановлено всі фактичні обставини щодо надання відповідних послуг, їх вартості, обґрунтованості цін тощо.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19).

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2023 року у справі № 910/12661/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2023 року у справі № 910/12661/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/12661/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 19.09.2023 після виходу судді Майданевича А.Г. з лікарняного