РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.09.2023Справа № 910/5037/23

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Керівника Тульчинської окружної прокуратури в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська елеваторна компанія"

про стягнення 815 110,60 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Керівник Тульчинської окружної прокуратури в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська елеваторна компанія" (далі - відповідач) про стягнення 815 110,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що здійснення відповідачем у процесі своєї діяльності викидів в атмосферне повітря без дозвільних документів спричинило навколишньому природному середовищу шкоду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2023 відкрито провадження у справі № 910/5037/23, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень щодо відповіді на відзив.

05.05.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

12.05.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просив позов задовольнити.

17.05.2023 до Господарського суду міста Києва від прокуратури надійшла відповідь на відзив відповідно до якої прокуратура просила позов задовольнити.

19.05.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

05.06.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення на заперечення на відповідь на відзив.

12.06.2023 до Господарського суду міста Києва від прокуратури надійшли пояснення на заперечення на відповідь на відзив.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області за результатами проведення заходу державного нагляду щодо дотримання суб?єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів на підставі наказу від 24.05.2021 № 248-П та посвідчення (направлення) від 24.05.2021 в період з 27.05.2021 по 04.06.2021, проведена планова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська елеваторна компанія".

За результатами вказаної перевірки складено акт № 260/ВН від 04.06.2021 та зафіксовано ряд порушень природоохоронного законодавства.

Відповідно до акта № 260/BH від 04.06.2021, інспекцією встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська елеваторна компанія" експлуатує устаткування та обладнання, яке всупереч ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності дозволу на промислових майданчиках, що розташовані за адресами:

-промисловий майданчик № 1 - Елеватор Рахнянського зернового складу, вул. Миру, 40, с. Рахни-Лісові, Тульчинський район, Вінницька область - джерела викиду № 14, № 15, № 16 (Труби зерносушарки LA W);

-промисловий майданчик - Зятківецький зерносклад, вул. Залізнична, 1А, с. Зятківці, Гайсенський район, Вінницька область - джерела викиду № 3, № 10 (Аспіраційна система № 1 та № 2, яка є одним з елементів сепаратора БХС - 100), джерела викиду № 11, № 12 (Труби зерносушарки LAW), джерело викиду № 31 (Димова труба опалювальної печі).

За результатами перевірки інспекцією Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська елеваторна компанія" видано припис від 04.06.2021, зокрема з вимогами отримати дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що експлуатуються на вищевказаних промислових майданчиках.

Одночасно, Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області 31.05.2021 притягнуто до адміністративної відповідальності відповідальних осіб - керівника зерноскладу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська елеваторна компанія" ОСОБА_1 та головного інженера Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська елеваторна компанія" ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 78 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв?язку з допущенням порушення вимог ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» та експлуатацією стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин на проммайданчиках Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська елеваторна компанія", розташованих за адресами: вул. Миру, 40, с. Рахни-Лісові, Тульчинського району, Вінницької області та вул. Залізнична, 1 А, с. Зятківці, Гайсенського району, Вінницької області за відсутності відповідного дозволу.

Постанови від 31.05.2021 року №05/160 та № 05/161 про притягнення до алміністративної відповідальності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 останніми не оскаржувалась, правопорушення ними визнано та сплачено штраф, що підтверджується квитанціями від 03.06.2021.

З метою перевірки виконання вимог припису від 04.06.2021 Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області проведено позаплановий контрольний захід Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська елеваторна компанія", за результатами якого складено відповідний акт № 6545/ВН від 04.11.2021.

У ході позапланової перевірки встановлено, що товариством на виконання вимог припису отримано лише 1 дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, розташованими на промисловому майданчику Зятківецький зерносклад, розташований за адресою: вул. Залізнична, 1 А, с. Зятківці, Гайсенський район, Вінницька область, а саме, дозвіл № UA0027331-1 від 14.07.2021.

Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, розташованими на промисловому майданчику № 1 - Елеватор Рахнянського зернового складу, по вул. Миру, 40 в с. Рахни-Лісові, Тульчинського району, Вінницької області на час перевірки відсутній (отримано лише 01.12.2021 № 525386901).

3 урахуванням викладеного, Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області 08.11.2021 притягнуто до адміністративної відповідальності відповідальну особу - керівника зерноскладу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська елеваторна компанія" ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 78 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв?язку з допущенням порушення вимог ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» та експлуатацією стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин на проммайданчику № 1 - Елеватор Рахнянського зернового складу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська елеваторна компанія" по вул. Миру, 40 в с. Рахни-Лісові, Тульчинського району, Вінницької області за відсутності відповідного дозволу.

Постанова від 08.11.2021 року № 05/283 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 останнім не оскаржувалась, відповідне правопорушення ним визнано та сплачено штраф, що підтверджується квитанцією від 10.11.2021.

Відповідно до додатків до дозволу № 5/1 від 01.12.2021 джерелами викидів № 14, № 15 та № 16 на промисловому майданчику № l - Елеватор Рахнянського зернового складу розташованого за адресою вул. Миру, буд. 40, с. Рахни-Лісові, Тульчинського району, Вінницької області є труби зерносушарки LAW.

Як вбачається з документів щодо обґрунтування викидів для отримання вищевказаного дозволу для промислового майданчика № l - Елеватор Рахнянського зернового складу Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська елеваторна компанія" труби зерносушарок LAW введено в експлуатацію в 2015 році, час роботи однієї зерносушарки становить 200 год. в рік.

Відповідно до додатків до дозволу №. UA0027331-1 від 14.07.2021 джерелами викидів № 3, № 10, № 11, № 12, № 31 на промисловому майданчику - Зятківецький зерносклад розташованому за адресою вул. Залізнична, буд. 14, с. Зятківці, Гайсенського району, Вінницької області є № 3 - Аспіраційна система № 1 (елемент сепаратора БХС - 100), № 10 - Аспіраційна система № 2 (елемент сепаратора БХС - 100), №11 - Труба зерносушарки LAW, №12 - Труба зерносушарки LAW, № 31 - Димова труба опалювальної печі.

Як вбачається з документів щодо обґрунтування викидів для отримання вищевказаного дозволу для промислового майданчика - Зятківецького зерноскладу Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська елеваторна компанія" Аспіраційна система №1 введена в експлуатацію в 1975 році, час роботи вказаної системи становить 960 год. в рік, Аспіраційна система № 2 введена в експлуатацію в 2018 році, час роботи вказаної системи становить 1000 год. в рік, Труби зерносушарок LAW введено в експлуатацію в 2021 році, час роботи однієї зерносушарки LAW становить 1920 год. в рік, Димову трубу опалювальної печі введено в експлуатацію в 2000 році, час її роботи становить 400 год. в рік.

Згідно листами Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська елеваторна компанія" від 29.07.2022 № 22 та № 123 інспекцією встановлено час роботи джерел викидів на промислових майданчиках, зокрема:

-на промисловому майданчику № 1 - Елеватор Рахнянського зернового складу (вул. Миру, 40, с. Рахни-Лісові, Тульчинського району, Вінницької області): джерело викиду № 14 (Труба зерносушарки LAW) - 280 год., джерело викиду № 15 (Труба зерносушарки LAW) - 280 год.; джерело викиду № 16 (Труба зерносушарки LAW) - 280 год. (період роботи з 15.05.2020 по 30.11.2021);

-на промисловому майданчику Зятківецький зерносклад (вул. Залізнична, 1 а, с. Зятківці, Гайсенського району, Вінницької області): джерело викиду № 3 (Аспіраційна система № l) - 56 год.; джерело викиду № 10 - (Аспіраційна система № 2) - 32 год.; джерело викиду № 11 (Труба зерносушарки LAW) - 8 год.; джерело викиду № 12 (Труба зерносушарки LAW) - 8 год.; джерело викиду № 31 (Димова труба опалювальної печі) - 30 год.; (період роботи з 15.05.2020 по 13.07.2021).

За результатами перевірки та опрацювання наданих товариством в ході її проведення документів Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області відповідно до «Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря», затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 28.04.2020 № 277, зареєстрованої Міністерством юстиції України від 07.05.2020 № 414/34697 здійснено розрахунки розмірів збитків, завданих внаслідок здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами без відповідного на те дозволу, які становлять в загальному 815 110,60 грн.

Зокрема, збитки за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на промисловому майданчику №l - Елеватор Рахнянського зернового складу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська елеваторна компанія", що розташований по вул. Миру, 40, с.Рахни-Лісові, Тульчинського району, Вінницької області становлять 796 746,54 грн.; промислового майданчику Зятківецький зерносклад, що розташований по вул. Залізнична, 1 А, с. Зятківці, Гайсенського району, Вінницької області - 18 364,06 грн., що і стало підставою для звернення до суду.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

За змістом ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Згідно з ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення; д) збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами. При використанні природних ресурсів має забезпечуватися виконання й інших вимог, встановлених цим Законом та іншим законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст.7 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» нормативи гранично допустимих викидів забруднюючих речовин та їх сукупності, які містяться у складі пилогазоповітряних сумішей, що відводяться від окремих типів обладнання, споруд і надходять в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, встановлюються з метою забезпечення дотримання нормативів екологічної безпеки атмосферного повітря з урахуванням економічної доцільності, рівня технологічних процесів, технічного стану обладнання, газоочисних установок.

За змістом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря`мсуб`єкти господарювання, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» передбачено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу на викиди, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища або через центри надання адміністративних послуг за погодженням з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Статтею 34 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» визначено, що шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Методика розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

За змістом ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як: неправомірність поведінки особи; вина заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У даних правовідносинах саме на прокурора/позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Як встановлено судом, за результатом проведеної позивачем перевірки дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства, позивачем була встановлена обставина порушення відповідачем вимог Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без отримання відповідного дозволу. Виявлені позивачем порушення зафіксовані у акті, складеному за результатом проведеної перевірки за участю відповідача та останнім не заперечувались.

Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 28.04.2020 № 277, затверджено Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (далі - Методика).

Методика застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій (далі - державні інспектори) при розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що виявлені за результатами державного нагляду (контролю) за додержанням суб`єктами господарювання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в частині охорони атмосферного повітря. (п.1.4. Методики)

Факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки суб`єкта господарювання та/або розрахунковими методами. (п.2.2. Методики)

Судом встановлено, що розрахунок шкоди Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області здійснено на основі акта № 260/BH від 04.06.2021 з урахуванням вимог Методики, відповідно до якого загальна сума збитків становить 815 110,60 грн.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявність усіх елементів складу правопорушення у діях відповідача, а тому позовна вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська елеваторна компанія" збитків у розмірі 815 110,60 грн. підлягає задоволенню.

Одночасно, судом перевірено наявність правових підстав щодо звернення прокурором в інтересах Державної екологічної інспекції у Вінницькій області з даним позовом до суду.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 викладено правовий висновок про те, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Наведений порядок при поданні Тульчинською окружною прокуратурою в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій облвсті даного позову був дотриманий, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними листами прокуратури до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області щодо даного спору, яка зауважила на відсутності коштів на сплату судового збору.

Згідно з ч. 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи те, що прокурором подано суду достатньо доказів на обґрунтування позовних вимог, а відповідачем не подано доказів, які б спростовували позовні вимоги, відтак, позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення і стягнення з відповідача на користь позивача в заявленій сумі, а саме: 815 110,60 грн. шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря.

Враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача на користь Вінницької обласної прокуратури підлягають до стягнення витрати на оплату судового збору.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Керівника Тульчинської окружної прокуратури в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська елеваторна компанія" про стягнення 815 110,60 грн. - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська елеваторна компанія" (01001, місто Київ, площа Спортивна, БЦ, ідентифікаційний код 39184446) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (21000, м. Вінниця, вул. 600-річчя, буд. 19, ідентифікаційний код 37979894) збитки, завдані порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря в розмірі 815 110 (вісімсот п`ятнадцять тисяч сто десять) грн. 60 коп.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська елеваторна компанія" (01001, місто Київ, площа Спортивна, БЦ, ідентифікаційний код 39184446) на користь Вінницької обласної прокуратури (21050, м. Вінниця, вул. Монастирська, 33, ідентифікаційний код 02909909) 12 226 (дванадцять тисяч двісті двадцять шість) грн. 66 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14.09.2023.

Суддя С. В. Стасюк