ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року

м. Київ

cправа № 916/2359/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.

у письмовому провадженні розглянув касаційну скаргу Приватного підприємства "Сугой"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 (у складі колегії суддів: Діброва Г.І. (головуючий), Принцевська Н.М., Ярош А.І.)

та ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.06.2023 (суддя Д`яченко Т.Г.) про забезпечення позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ківісмартюа"

до Приватного підприємства "Сугой"

про стягнення 16 436 002,12 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог та заяви про забезпечення позову

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Ківісмартюа" (далі - Позивач, ТОВ "Ківісмартюа") звернулося до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Приватного підприємства "Сугой" (далі - Відповідач, ПП "Сугой") про стягнення з Відповідача на свою користь 16 436 002,12 грн заборгованості.

1.2. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки, а саме в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

1.3. Одночасно з поданням позовної заяви, ТОВ "Ківісмартюа" до Господарського суду Одеської області було подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просив суд до набрання законної сили рішенням суду накласти арешт на грошові кошти, що належать ПП "Сугой" у межах ціни позову в розмірі 16 436 002,12 грн (або еквівалент вказаної суми у будь-яких іноземних валютах), які знаходяться або обліковуються на будь-яких рахунках у банківських установах, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем під час виконання ухвали про забезпечення позову.

1.4. Вказана заява обґрунтована тим, що представники та посадові особи Позивача неодноразово зверталися до посадових осіб та представників Відповідача із проханням виплатити заборгованість за договором поставки, однак Відповідач виконувати свої зобов`язання по оплаті грошових коштів за поставлений за договором поставки товар відмовляється. При цьому будь-яких конкретних причин, які заважають йому виплатити заборгованість, Відповідач не наводить.

Крім того, Позивачем зазначено, що в Державному реєстрі речових прав наявний тільки один запис - про право оренди нежитлової будівлі, що свідчить про відсутність у власності Відповідача будь-яких об`єктів нерухомості.

У зв`язку із наведеним, Заявник вважає, що у випадку задоволення позовної заяви, єдиним джерелом погашення заборгованості є грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках Відповідача.

На переконання заявника, викладені вище обставини свідчать про те, що грошові кошти, які належать Відповідачу на момент пред`явлення позову до нього, можуть зменшитись або зникнути у випадку набрання законної сили рішенням суду про стягнення грошових коштів.

Позивачем також зауважено, що в розпорядженні бенефіціарів Відповідача є декілька юридичних осіб, що надає можливість останньому перевести господарську діяльність юридичної особи ПП "Сугой" на інші юридичні особи, будь-яким способом вивести гроші із банківських рахунків ПП "Сугой" та ухилитися від оплати заборгованості перед Позивачем.

2. Короткий зміст і мотиви рішень судів попередніх інстанцій

2.1. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.06.2023, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 у справі №916/2359/23, заяву ТОВ "Ківісмартюа" про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на грошові кошти, що належать ПП "Сугой" у межах ціни позову у розмірі 16 436 002,12 грн (або еквівалент вказаної суми у будь-яких іноземних валютах), які знаходяться або обліковуються на будь-яких рахунках у банківських установах, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем під час виконання ухвали про забезпечення позову.

2.2. За висновками судів попередніх інстанцій вжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову запровадить законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод для виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь заявника. При цьому, вжиті заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють дані правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

3. Короткий зміст касаційної скарги та позиції інших учасників

3.1. Не погодившись із прийнятими рішеннями попередніх інстанцій, ПП "Сугой" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою у якій просить їх скасувати та відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Ківісмартюа" про забезпечення позову.

3.2. Скаржник стверджує, що при розгляді заяви про забезпечення позову, фактично прийнято рішення про задоволення позовних вимог, оскільки текст ухвали місцевого господарського суду свідчить про повну та беззаперечну підтримку судом вимог Позивача.

3.3. На переконання Відповідача, оскаржувані судові рішення про забезпечення позову являють собою цілком і повністю думку Позивача, яка є його припущенням, а не досліджені судами обставини справи.

3.4. Крім того, скаржник доводить, що накладаючи арешт на кошти Відповідача, суди паралізували роботу підприємства не звернувши уваги на те, що у останнього є обов`язкові для сплати платежі, як то податки, заробітна плата, що внаслідок оскаржуваних судових рішень стало неможливим.

3.5. Також скаржник посилається на неврахування господарськими судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постановах Верховного Суду 03.04.2023 у справі №908/2317/22, від 14.07.2021 у справі №910/17014/20, від 28.07.2021 у справі №910/3704/21, від 27.12.2022 у справі №905/255/22, від 24.05.2022 у справі №911/2719/21, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19 щодо застосування положень статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України.

3.6. ТОВ "Ківісмартюа" у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

4. Позиція Верховного Суду

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

4.2. Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

4.3. Частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

4.4. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

4.5. За змістом статті 136 Господарського процесуального кодексу України у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

4.6. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

4.7. Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

4.8. Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

4.9. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

4.10. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17.

4.11. Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

4.12. Європейським судом з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

4.13. Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини.

4.14. Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.

4.15. Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

4.16. Водночас частина четверта статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

4.17. Предметом позову ТОВ "Ківісмартюа" є вимога майнового характеру про стягнення грошових коштів у розмірі 16 436 002,12 грн, отже виконання в майбутньому судового рішення у даній справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме Відповідач необхідну суму грошових коштів, тому застосування заходу забезпечення позову, обраного Позивачем, безпосередньо пов`язане із предметом позову.

4.18. Адекватність такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти Відповідача у межах ціни позову полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

4.19. Суд звертає увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Вказана правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22.

4.20. До того ж, за обставин звернення з позовом про стягнення грошових коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі №905/446/22).

4.21. Крім того, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22 також звернуто увагу на те, що у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

4.22. Таким чином, Суд вважає, що вжиті судом першої інстанції та підтримані апеляційним судом заходи забезпечення позову відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

При цьому суд застосував заходи забезпечення позову, врахувавши вимоги щодо співмірності таких заходів, а саме шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Відповідачу, в межах ціни позову.

4.23. Посилання скаржника у касаційній скарзі на висновки Верховного Суду у інших справах (зокрема, №908/2317/22, №910/17014/20, №910/3704/21, №905/255/22, №911/2719/21, №904/1417/19) щодо застосування приписів статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України у розгляді заяв про забезпечення позову колегія суддів відхиляє, оскільки оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову суд здійснює у кожній конкретній справі, з урахуванням поданих заявником доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

4.24. Доводи заявника, що при розгляді заяви про забезпечення позову, фактично прийнято рішення про задоволення позовних вимог не знайшли свого підтвердження, оскільки, як обґрунтовано зазначено апеляційною інстанцією, під час вирішення питання про забезпечення позову судом першої інстанції не надавалась оцінка обґрунтованості позову, а в описовій частині оскаржуваної ухвали були наведені доводи заявника, які викладені ним у заяві про забезпечення позову.

4.25. Стосовно аргументів скаржника, що накладення арешту на його рахунки може призвести до неможливості виплати заробітної плати працівникам і сплати інших обов`язкових платежів, судова колегія зазначає, що відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №905/361/19, чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати. При цьому у разі виникнення у боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Однак, як вбачається з матеріалів справи Відповідачем належними та допустимими доказами не доведено наявність зобов`язань з виплати заробітної плати та їх розміру, а господарськими судами попередніх інстанцій під час вирішення питання про забезпечення позову відповідних обставин не встановлено.

4.26. Інші доводи скаржника не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, покладених в основу оскаржених судових рішень та встановлених обставин, які в силу положень частини другої статті 300 Господарського процесуального кодексу України не можуть набути інакшої оцінки суду касаційної інстанції, оскільки за змістом цієї норми суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

4.27. За таких обставин, підстав для скасування ухвали місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції з наведених у касаційній скарзі доводів не вбачається.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

5.2. Відповідно до частини першої статті 309 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.3. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права не отримали підтвердження, не спростовують їх висновків, тому оскаржені у справі судові рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Сугой" залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.06.2023 у справі №916/2359/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Зуєв
Судді І. Берднік
І. Міщенко