ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2023 року м. Дніпро Справа № 908/2121/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Верхогляд Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.05.2023р. (суддя Проскуряков К.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 08.06.2023р.) у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоремонт Україна" м. Бахмут, Донецька область

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс", м. Запоріжжя

про стягнення 43 949,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоремонт Україна" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс" про стягнення на свою користь 43 949,74 грн, з яких: 30 944,78 грн основний борг, 6 410,92 грн пеня, 1 086,01 грн три проценти річних, 5 508,03 грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду № 4135-ИЭС-ДЦ від 21.04.2021р. щодо своєчасної та повної оплати за виконані роботи.

Заперечуючи проти заявлених вимог щодо стягнення 30 944,78 грн, Відповідач зазначив, що дане зобов`язання було припинено 17.09.2021р. внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог. Посилався на положення п. 8.8. договору, умовами якого передбачена можливість підрядника в односторонньому порядку зменшити суму, що підлягає перерахуванню за виконані роботи на суму штрафних санкцій і/або збитків. Зауважував, що на підставі отриманої від ТОВ "Енергоремонт Україна" згоди ТОВ "Інтеренергосервіс" 17.09.2021р. провело залік однорідних вимог в порядку, передбаченому ст. 203 ГК України та ст. 607 ЦК України. Заяву про припинення вищевказаних зобов`язань з оплати заборгованостей шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 30 944,78 грн. 17.09.2021р. було направлено на адресу позивача цінним листом з описом вкладення. З моменту направлення даної заяви вважається, що ТОВ "Інтеренергосервіс" частково виконало свої зобов`язання перед позивачем по договору № 4135-ИЭС-ДЦ від 21.04.2021р. в розмірі 30 944,78 грн. згідно акту № 1 від 30.06.2021р., а ТОВ "Енергоремонт Україна" повністю виконало свої зобов`язання перед ТОВ "Інтеренергосервіс" по відшкодуванню витрат за роботи по усуненню дефектів по договору № 4135-ИЭС-ДЦ від 21.04.2021р. в розмірі 30 944,78 грн. згідно листа-вимоги № 2337 від 10.08.2021р. Враховуючи викладене, вважав вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.05.2023р. позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоремонт Україна" 30 944,78 грн. заборгованості, 1 547,28 грн. пені, 4 514,09 грн. інфляційних втрат, 1 009,71 грн. 3% річних, 2146,07 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс", в якій просить рішення суду від 30.05.2023р. скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник вказує на те, що постановлене у справі №908/2121/22 рішення Господарського суду Запорізької області від 30.05.2023р. не відповідає вимогам ст.ст. 236, 238 ГПК України, тому підлягає скасуванню.

На думку Скаржника, судом зроблено хибний висновок про те, що Відповідачем не додано доказів направлення заяви про зарахування на адресу Позивача, оскільки заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 203 ГК України, ст. 601 ЦК України (вих. № 2854 від 17.09.2021р.) Відповідач повторно направляв Позивачу разом з відзивом на позовну заяву (вих. № 2868 від 08.12.2022р.), доказ направлення якого долучено до матеріалів справі, а докази отримання його Позивачем підтверджуються тим, що Позивач надавав відповідь на отриманий відзив. Крім того, в самому судовому засіданні Позивачу неодноразово про це повідомлялось в усному порядку (звукозапис протоколу). Тож, якщо судом визнано неналежними докази первинного відправлення, то припинення Відповідачем своїх зобов`язань за цією заявою мало бути встановлено судом з моменту її отримання Позивачем в 2022 році.

Крім того, Скаржник не погоджується з висновком суду про те, що Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що зустрічні зобов`язання є безспірними, оскільки не долучив до матеріалів акт виявлених недоліків із фіксуванням переліку недоліків, причин їх утворення і строків усунення. Наголошує, що ТОВ "Інтеренергосервіс" не заявляло до Позивача зустрічних вимог щодо стягнення суми компенсації збитків, оскільки в обліку Відповідача дана сума ще з 2021 року вважається погашеною шляхом зарахування, отже Відповідач не мав доводити факти, які не були предметом спору, а саме порядок виявлення цих недоліків у виконаних роботах. Скаржник зазначає, що Відповідачем до матеріалів справи додано останній з листів-вимог ТОВ "Інтеренергосервіс" про компенсацію усунутих недоліків у розмірі 30 944,78 грн., які направлялись на адресу ТОВ "Енергоремонт Україна", та відповідь Позивача на цей лист-вимогу, в якій він повністю визнав вимогу ТОВ "Інтеренергосервіс", погодився з сумою компенсації і запропонував утримати цю суму з суми, належної до сплати за виконані роботи. Саме ці документи, за твердженням Скаржника, є належними і допустимими доказами того, що зустрічні зобов`язання є безспірними.

Скаржник вважає, що ухвалюючи рішення, суд залишив поза увагою п. 5.5. договору, який регулює спірні правовідносини сторін, відповідно до умов якого у разі порушення Субпідрядником зобов`язань за цим Договором, Підрядник має право надіслати Субпідряднику вимогу про оплату штрафних санкцій та збитків і до її оплати Субпідрядником затримати оплату за виконані роботи на суму штрафних санкцій/або збитків зі звільненням Підрядника від відповідальності за цю затримку. Тож наслідки невизнання судом факту проведення заліку однорідних вимог на підставі заяви ТОВ "Інтеренергосервіс" не можу бути стягнення з Відповідача суми заборгованості, оскільки право вимоги цієї суми у Позивача ще не настало (Відповідач здійснює її правомірне притримання).

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоремонт Україна" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, просить суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Позивач наполягає на тому, що не отримував та не міг отримати від ТОВ "Інтеренергосервіс" заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, ТОВ "Енергоремонт Україна" в суді першої інстанції спростовано доводи Відповідача про надсилання такої заяви відповідними доказами.

Позивач зазначає, що самостійне зарахування Відповідачем вимог як однорідних і безспірних без повідомлення контрагента (ТОВ "Енергоремонт Україна") неможливе, оскільки після отримання такого документу будь-який контрагент у договірних правовідносинах набуває право оскарження такої заяви в судовому порядку (позов про визнання недійсним такого правочину). Проте, Відповідач позбавив Позивача такого права через ненадсилання та неповідомлення контрагента про такий документ Процедура повідомлення Відповідачем не дотримана.

На думку Позивача, зазначивши в апеляційній скарзі, що "якщо позивач заперечує отримання заяви про зарахування зустрічних вимог у 2021 році, він не може заперечити її отримання в 2022 році під час отримання відзиву", ТОВ "Інтеренергосервіс" намагається спотворити обставини справи, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції не досліджувалися такі обставини та вони не існували на момент подання позовної заяви.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2023р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Орєшкіна Е.В., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.06.2023р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи №908/2121/22. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.05.2023р. у справі №908/2121/22 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

05.07.2023р. матеріали справи №908/2121/22 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.07.2023р. (суддя-доповідач Кощеєв І.М.) апеляційну скаргу відповідача залишено без руху через неподання останнім доказів оплати судового збору у встановленому порядку і розмірі (3721,50 грн). Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

24.07.2023р. на адресу суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжну інструкцію №3044780 від 14.07.2023р. про оплату 3721,50 грн.

25.07.2023р. розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пунктів 2.3.50., 2.6.2. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/2121/22 з метою дотримання процесуального строку на вчинення відповідної дії, а саме - відкриття провадження у справі, у зв`язку з відпусткою судді-доповідача Кощеєва І.М.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2023, справу №908/2121/22 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Орєшкіна Е.В., Чус О.В.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.07.2023р., колегією суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Орєшкіна Е.В., Чус О.В., прийнято справу №908/2121/22 до свого провадження для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. Відкрито апеляційне провадження у справі №908/2121/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.05.2023р. Вирішено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Розпорядженням керівника апарату суду від 08.08.2023р., у зв`язку з вирішенням питання щодо відкриття апеляційного провадження у справі, на виконання пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, для дотримання принципу незмінності колегії суддів при розгляді справи здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі №908/2121/22, відповідно до якої визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Кощеєв І.М., судді: Орєшкіна Е.В., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.08.2023р. визначеним складом суду прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.05.2023р. у справі №908/2121/22 до свого провадження, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату суду від 20.09.2023р., у зв`язку з припиненням повноважень судді Орєшкіної Е.В., відповідно до ст. 123 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», на виконання пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, для дотримання принципу незмінності колегії суддів при розгляді справи здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 908/2121/22, відповідно до якої визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Кощеєв І.М., судді: Чус О.В., Верхогляд Т.А..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.09.2023р. визначеним складом суду прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.05.2023р. у справі №908/2121/22 до свого провадження, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи

21.04.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс" (Підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергоремонт Україна" (Субпідрядник) укладено договір № 4135-ИЭС-ДЦ (далі - Договір).

Пунктом 1.1. Договору встановлено, що у порядку та на умовах, передбачених цим договором, Субпідрядник зобов`язується своїми силами й на свій ризик виконати, а Підрядник зобов`язується прийняти та оплатити такі роботи: Заміна пакетів 3-й 4-й ступені первинного пароперегрівача (далі - роботи) (код Робіт згідно з державним класифікатором продукції та послуг: 33.12; Код робіт згідно з УКТ ЗЕД не зазначається) на котлоагрегаті ТП-90 ст. № 15 енергоблока № 9 відповідно до умов цього договору.

Безпосередній перелік, обсяг і вартість Робіт погоджується сторонами в Кошторисній документації (додаток № 1 до цього договору) (п. 1.2. Договору).

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що приймання виконаних робіт здійснюється сторонами щомісячно за Актами приймання виконаних робіт (форма КБ-2в), довідками про вартість виконаних робіт (Форма КБ-3), що підписується уповноваженими представниками обох сторін. Акт приймання виконаних робіт (Форма КБ-2в) та Довідку про вартість виконаних робіт (Форма КБ-3) Субпідрядник надає Підряднику не пізніше останнього календарного дня поточного місяця в 3 (трьох) примірниках.

Оплата робіт здійснюється Підрядником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Субпідрядника протягом 30 із дати підписання сторонами Акта приймання виконаних підрядних робіт (Форма КБ-2в), Довідки про вартість виконаних підрядних робіт (Форма КБ-3) і виставлення рахунку Субпідрядником. Якщо останній день терміну для оплати, встановлений цим договором, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день (п. 5.4. Договору).

За довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2021р. (форма № КБ-3) від 30.06.2021р., загальна вартість робіт склала 1 155 229,75 грн (в т.ч. ПДВ).

Виконані роботи прийнято Підрядником згідно з Актами приймання виконаних будівельних робіт № 1 та № 2 від 30.06.2021р. (форма № КБ-2в).

Відповідно до умов Договору Відповідачу були виставлені рахунки на оплату № 10 від 30.06.2021р. на суму 535 141,44 грн та № 11 від 30.06.2021р. на суму 620 088,31 грн, які направлені через програму Фредо (Медок).

Підрядником частково сплачено отримані послуги на загальну суму 1 124 284,97 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- № 2151496 від 13 серпня 2021 року на суму 150 000 грн 00 коп.,

- № 2164276 від 20 серпня 2021 року на суму 227 000 грн 00 коп.,

- № 2179974 від 03 вересня 2021 року на суму 100 000 грн 00 коп.,

- № 2192102 від 10 вересня 2021 року на суму 127 196 грн 66 коп.,

- № 2192101 від 10 вересня 2021 року на суму 100 000 грн 00 коп.,

- № 2204502 від 23 вересня 2021 року на суму 240 000 грн 00 коп.,

- № 2216728 від 29 вересня 2021 року на суму 180 088 грн 31 коп.

Таким чином заборгованість за виконані роботи склала 30 944,78 грн.

У зв`язку з порушенням Відповідачем строків оплати 16.09.2022р. на його адресу була спрямована претензія з вимогою погасити виниклу заборгованість, сплати нараховані пеню, 3% річних та інфляційні втрати в загальному розмірі 43 949,74 грн.

З огляду на відсутність оплати Відповідачем вартості виконаних робіт за Договором у повному обсязі, Позивач звернувся до суду із цим позовом для захисту своїх прав.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення у цій справі, місцевий господарський суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 30 994,78 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру компенсації затрат відповідача на усунення дефектів, а отже і доказів того, що зустрічні зобов`язання є безспірними. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача пені судом першої інстанції встановлено, що відповідно до п. 5.4. договору граничний строк оплати настає 30.07.2021р., прострочення виконання підрядником зобов`язань починається з 31.07.2021р., а не з 02.07.2021р., як вважає позивач. Судом зазначено, що також позивачем не враховано умови п. 8.8. договору, яким встановлено обмеження розміру пені не більше 5% від простроченої суми. А тому за перерахунком суду визначено розмір пені у сумі 1 547,24 грн. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат судом також встановлено, що позивач неправильно визначив дату остаточного розрахунку та, як наслідок період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних суд першої інстанції визнав неправильним розрахунок позивача, оскільки ним не прийнято до уваги п. 5.4. договору щодо узгодженого строку оплати виконаних робіт. Після здійсненого перерахунку суд дійшов висновку, що до стягнення підлягають сума інфляційних втрат за період з серпня 2021 по травень 2022 в розмірі 4 514,09 грн та 3% річних за період з 31.07.2021 по 01.09.2022р. в сумі 1 009,71 грн. В решті позовних вимог судом відмовлено, у зв`язку з безпідставністю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України та Глави 33 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник (ч. 1 ст. 838 ЦК України).

Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку (ч. 2 ст. 838 ЦК України).

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 ГК України).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать про виконання позивачем зобов`язань щодо заміни пакетів 3-й 4-й ступені первинного пароперегрівача на котлоагрегаті ТП-90 ст. № 15 енергоблоку № 9.

Згідно з довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2021р. (форма № КБ-3) від 30.06.2021р., загальна вартість робіт Субпідрядника (ТОВ "Енергоремонт Україна") за договором № 4135-ИЭС-ДЦ від 21.04.2021р. склала 1 155 229,75 грн (в т.ч. ПДВ).

Відповідно до Актів приймання виконаних будівельних робіт № 1 та № 2 від 30.06.2021р. (форма № КБ-2в) Підрядником (ТОВ "Інтеренергосервіс") прийнято виконані роботи Субпідрядником (ТОВ "Енергоремонт Україна") за договором № 4135-ИЭС-ДЦ від 21.04.2021р. на загальну суму 1 155 229,75 грн.

Рахунки на оплату № 10 від 30.06.2021р. на суму 535 141,44 грн та № 11 від 30.06.2021р. на суму 620 088,31 грн надіслані Відповідачеві через програму Фредо (Медок).

ТОВ "Інтеренергосервіс" оплату виконаних ТОВ "Енергоремонт Україна" робіт здійснило частково на суму 1 124 284,97 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, № 2151496 від 13.08.2021р., № 2164276 від 20.08.2021р., № 2179974 від 03.09.2021р., № 2192102 від 10.09.2021р., № 2192101 від 10.09.201р., № 2204502 від 23.09.2021р., № 2216728 від 29.09.2021р., з урахуванням чого залишок заборгованості складає 30 944,78 грн.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи не містять, а Відповідачем не надано доказів оплати виконаних робіт на суму 30 944,78 грн.

В апеляційній скарзі Відповідач наголошує на відсутності у нього обов`язку як у боржника в частині оплати суми боргу 30 944,78 грн, у зв`язку з його припиненням на підставі ст. 203 ГК України, 601 ЦК України, оскільки ним направлено Позивачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Вказаними обставинами Відповідач обґрунтовував свою позицію і під час розгляду справи судом першої інстанції.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, установлених договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ГК України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Згідно з ч. 1 ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Колегія суддів враховує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018р. у справі №914/3217/16 зазначено, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

Суд першої інстанції правильно зазначив, що важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з названих вище умов, виключає проведення зарахування у добровільному порядку (аналогічні висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладені, зокрема, у постановах від 24.01.2018р. у справі №908/3039/16, від 05.04.2018р. у справі №910/13205/17, від 25.04.2018р. у справі №910/6781/17, від 25.07.2018р. у справі №916/4933/15, від 22.08.2018р. у справі №910/21652/17, від 11.09.2018р. у справі №910/21648/17, від 11.10.2018р. у справі №910/23246/17, від 13.11.2018р. у справі №914/163/14, від 02.04.2019р. у справі №918/539/18).

З правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 11.09.2019р. у справі №910/21566/17 вбачається, що наслідком здійснення такого правочину, як зарахування зустрічних однорідних вимог, є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством; за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку має на меті оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, що становлять предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

У з`ясуванні питання щодо можливості припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог колегія суддів враховує, що умовами, за наявності яких можливе припинення зобов`язання зарахуванням, є прозорість та безспірність вимог, які зараховуються, тобто коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з названих вище умов, виключає проведення зарахування у добровільному порядку.

Відхиляючи доводи Відповідача в частині зарахування зустрічних однорідних вимог та припинення зобов`язання за договором підряду, суд першої інстанції виходив з такого.

Дослідженими судом доказами встановлено, що листом № 2357 від 10.08.2021р. ТОВ "Інтеренергосервіс" повторно повідомив Позивача про виявлення в роботі недоліків. Зазначив, що дефекти були усунені власними силами. Вартість робіт склала 30 944,78 грн. з ПДВ. Враховуючи положення п. 4.6. договору просив Позивача компенсувати понесені витрати за вказаний у листі рахунок.

У відповіді № 164 від 11.08.2021р. на вказаний лист позивач висловив свою згоду компенсувати відповідачу у повному обсязі витрати на усунення дефектів з суми, яка підлягає оплаті субпідряднику за виконані роботи за договором № 4135-ИЭС-ДЦ від 21.04.2021р.

За твердженням Відповідача ним 17.09.2021р. була складена та надіслана на адресу позивача заява № 2854 про зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 203 ГК України, ст. 601 ЦК України, в якій Відповідач зазначив, що враховуючи лист ТОВ "Енергоремонт Україна" № 164 від 11.08.2021р. щодо надання згоди на повну компенсацію суми витрат по відшкодуванню дефектів із суми, що підлягає оплаті за виконані роботи згідно договору № 4135-ИЭС-ДЦ від 21.04.2021р., керуючись ст. 203 ГК України, ст. 601 ЦК України, ТОВ "Інтеренергосервіс" заявив про припинення зобов`язань з оплати заборгованостей шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у сумі 30 944,78 грн. Вказано, що з моменту направлення даної заяви вважається, що ТОВ "Інтеренергосервіс" частково виконало свої зобов`язання перед ТОВ "Енергоремонт Україна" по оплаті послуг за договором №4135-ИЭС-ДЦ від 21.04.2021 в розмірі 30 944,78 грн. згідно акту № 1 від 30.06.2021р., а ТОВ "Енергоремонт Україна" повністю виконало свої зобов`язання перед ТОВ "Інтеренергосервіс" по відшкодуванню витрат за роботи по усуненню дефектів за договором № 4135-ИЭС-ДЦ від 21.04.2021р. в розмірі 30 944,78 грн., згідно вимоги № 2337 від 10.08.2021р.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та врегулювання відносин між ними визначаються Правилами надання послуг поштового зв`язку, які затверджені Постановою КМ України №270 від 05.03.2009р., з наступними змінами та доповненнями (надалі - Правила).

Пунктом 61 Правил визначено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Відповідно до п. 2 Правил, підтвердженням надання послуг поштового зв`язку є документ (розрахунковий документ) встановленої відповідно до Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція, тощо).

Наявні в матеріалах справи опис вкладення до цінного листа від 17.09.2021р., який заповнений самим Відповідачем, та копія поштової накладної не є належними доказами в підтвердження факту направлення Позивачу поштової кореспонденції, оскільки вони містять суперечливі дані, а саме:

- у поштовій накладній №118 від 17.09.2021р. зазначена назва іншої юридичної особи (ТОВ Єнергоремонт ТОВ) та її поштова адреса (Андріївка, Бахмутський район, Донецька обл., 84500), яка не відповідає офіційній юридичній адресі (реєстрації) відповідача, а також зазначеній у описі вкладеного у цінний лист,

- в описі вкладеного від 17.09.2021р. у цінний лист вказано найменування отримувача "Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоремонт Україна" 84500, Донецька обл., м. Бахмут, Правулок Першотравневий, б. 165 (код за ). Заява про зарахування зустрічних однорідних вимог вих. 2584 від 07.09.2021р. (4 сторінки на 2 арк.).

Суд першої інстанції також врахував, що до суду Відповідачем фактично надана заява № 2854 від 17.09.2021р. на 2 сторінках (1 арк.).

Обґрунтованих пояснень щодо вказаних розбіжностей Відповідач суду не представив.

З урахуванням наведених обставин місцевий господарський суд зазначив, що із вказаного неможливо достеменно встановити який саме лист було направлено Відповідачем, кому та на чию адресу.

Позивач заперечує факт отримання будь-якого повідомлення від Відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог.

На лист Відповідача від 16.01.2023р. № 128 до АТ "Укрпошта" з проханням підтвердити факт відправлення листа з оголошеною цінністю від 17.09.2021р. адресату ТОВ "Енергоремонт Україна" на адресу: 84500, Донецька обл., м. Бахмут, Правулок Першотравневий, б. 165 по накладній № 118 від 17.09.2021р., АТ "Укрпошта" листом № 46 від 23.01.2023р. повідомило, що надати таку інформацію неможливо, оскільки відповідно до п.п. 121-122 Правил надання послуг поштового зв`язку перевірка пересилання реєстрованих поштових відправлень в автоматизованій системі здійснюється протягом 6 місяців з дня прийняття їх до пересилання.

Встановити на дату прийняття оскаржуваного рішення факт отримання Позивачем вказаного листа за №118 за допомогою трекеру відправлень на загальнодоступному у мережі Інтернет сайті "Укрпошти" не вдалося, оскільки за повідомленням сайту "Дані про відправлення за номером 118 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі".

Надана Відповідачем копія Журналу реєстрації вихідної кореспонденції не є належним, вірогідним та допустимим доказом на підтвердження факту поштового відправлення вказаного вище повідомлення на адресу Позивача.

У постанові Верховного Суду від 24.01.2018р. у справі №908/3039/16 викладено правову позицію з приводу того, що зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином і сторона у разі незгоди з проведенням такого зарахування має право звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав з позовом до суду про визнання її недійсною, з урахування ч.1, п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

Отже неотримання стороною належним чином оформленої заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог фактично позбавляє її права на справедливий суд, тобто передбаченого законом права на оскарження у встановленому законом порядку одностороннього правочину, та взагалі позбавляє сторону заявити будь-які заперечення та надати відповідні докази проти такої заяви відповідача.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про безпідставність доводів Відповідача щодо припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог оскільки Відповідачем не доведено як надання усної заяви, так і факту вручення іншій стороні - Позивачу у справі - повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням.

Колегія суддів відхиляє доводи Скаржника щодо необхідності встановлення судом першої інстанції припинення Відповідачем своїх зобов`язань за заявою про зарахування зустрічних вимог у 2021 році, яку Позивач отримав разом із відзивом на позовну заяву у 2022 році, оскільки Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявляв такого клопотання про зарахування господарським судом вказаних зустрічних вимог, що відповідно до положень ст. 165 ГПК України позбавляє його права посилатися на зазначені обставини під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Крім того, місцевим господарським судом правильно враховано, що відповідно до п.4.6. Договору якщо після приймання виконаних робіт підрядник виявив відступи від умов цього договору, або інші недоліки, які не могли бути встановлені під час звичайного способу їх приймання (приховані недоліки), зокрема такі, які були приховані субпідрядником навмисно, підрядник зобов`язаний негайно повідомити про це субпідряднику й додати Акт виявлених недоліків із фіксуванням переліку недоліків причин їх утворення і строків усунення. Сторони погодили, що Акт виявлених недоліків, складений підрядником, є обов`язковим для виконання субпідрядником. Субпідрядник зобов`язаний протягом 2 (двох) годин із моменту надсилання підрядником повідомлення (телеграма і/або надсилання повідомлення за допомогою технічних засобів зв`язку (факсом і/або електронним листом) про виявлення недоліків/дефектів дати відповідь (телеграма і/або надсилання повідомлення за допомогою технічних засобів зв`язку факсом і/або електронним листом) про можливість/відсутність можливості усунення виявлених недоліків/дефектів у строки визначені в Акті виявлених недоліків. У разі надання відповіді про неможливість усунення виявлених недоліків/дефектів і/або неотримання в зазначений термін відповіді від субпідрядника, підрядник має право для запобігання або ліквідації наслідків аварії, незалежно від умов цього Договору, усунути такі дефекти/недоліки своїми силами, письмово повідомивши про це субпідряднику. У цьому разі всі пов`язані з усуненням виявлених недоліків витрати компенсуються субпідрядником протягом 5 (п`яти) банківських днів із моменту надсилання відповідної письмової вимоги підрядника, шляхом перерахування на поточний рахунок підрядника суми грошових коштів, що дорівнює вартості витрат на усунення виявлених недоліків силами підрядника.

Отже сторонами узгоджено порядок оформлення виявлених недоліків, а саме складання Акту виявлених недоліків із фіксуванням переліку недоліків причин їх утворення і строків усунення.

Таким чином Акт виявлених недоліків є належним та допустимим доказом існування недоліків виконаної роботи та вартості робіт, які необхідно переробити (усунути дефекти).

У свою чергу Відповідач відповідних доказів суду не надав, у запереченнях, які містяться в матеріалах справи посилався на те, що він не має доводити ті обставини, які не є предметом позову, а зустрічних вимог щодо стягнення витрат за роботи по усуненню дефектів відповідач не заявляє, оскільки з 17.09.2021р. (з моменту направлення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог) зобов`язання позивача по відшкодуванню витрат за роботи по усуненню дефектів за договором № 4235 від 21.04.2021р. на суму 30 944,78 грн згідно з вимогою № 2337 від 10.08.2021р. вважаються виконаними в повному обсязі.

В листі від 10.08.2021р. за № 2337 Відповідач посилався про повідомлення Позивача про виявлені дефекти у листі № 2161 від 26.07.2021р., який в матеріалах справи також відсутній.

За таких обставин суд першої інстанції правильно зазначив, що Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру компенсації затрат Відповідача на усунення дефектів, а отже і доказів того що зустрічні зобов`язання є безспірними.

Враховуючи викладене місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 30 944,78 грн.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З позовної заяви вбачається, що за порушення виконання Відповідачем грошового зобов`язання Позивачем нараховано 3% річних у розмірі 1 086,01 грн за період з 02.07.2021р. по 01.09.2022р. та інфляційні втрати у розмірі 5 508,03 грн за період з липня 2021 по травень 2022.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню 3% річних за період з 31.07.2021р. по 01.09.2022р. у сумі 1 009,71 грн та інфляційних втрат за період з серпня 2021 по травень 2022 включно в сумі 4 514,09 грн.

Щодо нарахування пені.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 8.8. Договору передбачено, що у разі порушення підрядником термінів оплати робіт він, на письмову вимогу субпідрядника, виплачує пеню, що діє на момент порушення зобов`язань, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасного сплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язань, але не більш ніж 5% від простроченої суми.

Так, Позивачем здійснено нарахування пені у розмірі 6 410,92 грн за період прострочення з 01.07.2021р. по 02.07.2022р.

Перевіривши розрахунок суду першої інстанції пені, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня у розмірі 1 547,24 грн.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з Відповідача на користь Позивача боргу за виконані підрядні роботи за договором у розмірі 30 944,78 грн, пені у розмірі 1 547,24 грн, інфляційних втрат у розмірі 1009,71 грн та 3% річних у розмірі 2 146,07 грн.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, Скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

10. Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, на підставі ст. 129 ГПК України, покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.05.2023р. у справі №908/2121/22 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на Апелянта - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя Т.А. Верхогляд