РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.09.2023Справа № 910/9435/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Західукрвибухпром" (10003, м. Житомир, вул. Лесі Українки, 19)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОМ-БУД" (01054, м. Київ, вул. Тургенєвська, 15, офіс 803)

про стягнення 2 342 432,86 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Дорофєєв Д.О.

від відповідача: не з`явився

У судовому засіданні 13.09.2023, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Західукрвибухпром" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОМ-БУД" про стягнення 2 342 432,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору на виконання буровибухових робіт № 20 від 06.08.2019 в частині оплати наданих послуг у розмірі 1 463 018, 88 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у сумі 61 431,65 грн, інфляційні втрати у сумі 331 570,98 грн та пеню у сумі 486 411,35 грн, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/9435/23, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 19.07.2023.

29.06.2023 представником відповідача через загальний відділ діловодства суду подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 28.06.2023 № 28-06/с. З матеріалами справи представник відповідача - адвокат Логачова Ю.А. ознайомилась 03.07.2023, про що свідчить підпис останньої на клопотанні від 28.06.2023 № 28-06/с.

11.07.2023 представником відповідача через загальний відділ діловодства суду подано заяву про продовження процесуального строку на подання відзиву до 18.07.2023 включно.

У підготовчому засіданні 19.07.2023 судом було розглянуто заяву представника відповідача про продовження процесуального строку, заслухано думку представника позивача, та проголошено протокольну ухвалу про задоволення заяви представника відповідача про продовження процесуального строку на подання відзив до 18.07.2023 та відкладення підготовчого засідання на 02.08.2023.

У підготовчому засіданні 02.08.2023 судом було проголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті у судовому засіданні 13.09.2023.

У судовому засіданні 13.09.2023 судом заслухано пояснення представника позивача, який позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити у повному обсязі, з підстав наведений у відзиві.

Відповідач у судове засідання, призначене на 13.09.2023, явку уповноважених представників не забезпечив, клопотань щодо відкладення розгляду справи не направляв, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 та протокольною ухвалою від 19.07.2023 не подав до суду відзиву на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами.

З огляду на зазначене та з урахуванням того, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

06 серпня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Західукрвибухпром" (надалі - виконавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРПРОМ-БУД" (надалі - замовник/відповідач) укладено договір № 20 на виконання буровибухових робіт (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання буровибухових робіт по подрібненню гірської маси методом свердловинних зарядів, а замовник зобов`язується прийняти належним чином виконану роботу і оплатити її.

Місце проведення робіт с. Вербка, Кам`янець-Подільського р-н, Хмельницької обл.

Згідно з п.1.1.1 договору виконавець зобов`язується виконати роботи із застосуванням власних вибухових матеріалів та із застосуванням власної техніки (шифр робіт 0828).

За умовами п. 1.2. договору в комплекс робіт, які виконує виконавець, входить буріння свердловин станком виконавця або субпідрядника, доставка та підготовка вибухових матеріалів, зарядка і проведення вибухових робіт свердловинними зарядами.

У п. 3.1. договору сторони погодили, що ціна (без урахування ПДВ) кубометра гірничої маси договірна і становить 35,33 грн.

Згідно з п. 3.2. договору виконавець та замовник можуть розглянути зміну ціни за згодою сторін, не частіше ніж раз в квартал. Зміна ціни повинна відбуватися не раніше ніж за два тижні до початку нового місяця. Зміна ціни фіксується у додатковій угоді до цього договору. Зміна ціни не може застосовуватися відносно виконаних робіт.

Як вбачається із матеріалів справи, сторонами протягом січня 2020 р - липня 2022 погоджувалися договірні ціни на проведення буровибухових робіт, про що складено відповідні протоколи погодження договірної ціни на проведення буровибухових робіт ТОВ «УКРПРОМ-БУД», які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Відповідно до п. 4.1. договору роботи виконуються в об`ємі, необхідному замовнику, з урахуванням п. 1.3. цього договору та обсягів визначених графіком проведення робіт. Перед початком виконання бурових робіт складається акт прийомки блоку до буріння, який підписується уповноваженими представниками обох сторін.

Виконані виконавцем роботи оформляються актами виконаних робіт, підписаними представниками обох сторін не пізніше дня наступного за днем закінчення проведення вибухових робіт (п. 4.5. договору).

У п. 5.1. договору визначено, що роботи розпочинаються і виконуються в обсязі, необхідному замовнику виходячи із ціни кубометра гірничої маси у щільному тілі. Виконавець згідно поданої заявки замовника вказаної у п. 1.3.1 виконує роботи, складає акт виконаних робіт. Замовник протягом однієї доби підписує акт, або висловлює зауваження в письмовій формі. Протягом 10 банківських днів після підписання акту виконаних робіт замовник проводить розрахунок за виконані буровибухові роботи відповідного акту.

Відповідно до п. 12.1 в редакції додаткової угоди № 1 від 23.12.2020, даний договір діє до 31 грудня 2021 р., але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань сторонами. Якщо жодна із сторін за місяць не повідомить письмово іншу сторону про намір припинити його дію, договір лишається чинним на наступний календарний рік.

За доводами позивача за період дії договору виконавцем належним чином виконано зобов`язання за договором й здійснено вибухові роботи без подрібнення на загальну суму 27 889 668,65 грн. Відповідачем в свою чергу, виконані роботи позивачем, прийняті однак вартість вказаних робіт оплачено невчасно та не у повному обсязі, зокрема оплачені є роботи на загальну суму 26 426 649,77 грн, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у сумі 1 463 018,88 грн. У зв`язку з невчасною оплатою робіт позивачам нараховано також до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 61 431,65 грн, інфляційних втрат у сумі 331 570,98 грн та пені у сумі 486 411,35 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією від 29.12.2022 № 01/1401 (направлена 30.12.2022) щодо погашення заборгованості, яка залишена з боку відповідача без задоволення.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладений між сторонами договір № 20 на виконання буровибухових робіт за своєю правовою природою є договором підряду.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 838 Цивільного кодексу України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку.

Частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається із матеріалів справи, сторонами протягом січня 2020 р - липня 2022 погоджувалися договірні ціни на проведення буровибухових робіт, про що складено відповідні протоколи погодження договірної ціни на проведення буровибухових робіт ТОВ «УКРПРОМ-БУД», які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

За доводами позивача, що підтверджується матеріалами справи, виконавцем за період дії договору виконані роботи без подрібнення на загальну суму 27 889 668,65 грн. Відповідачем в свою чергу виконані роботи позивачем прийняті та частково оплачені на загальну суму 26 426 649,77 грн, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у сумі 1 463 018,88 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та приписів п. 5.1. договору, виконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті виконаних позивачем робіт станом на момент розгляду спору настав.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Оскільки, матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем основного боргу у повному обсязі, а факт заборгованості відповідача перед позивачем за договором належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 1 463 018,88 грн є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, внаслідок прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 61 431,65 грн, інфляційних втрат у сумі 331 570,98 грн та пені у сумі 486 411,35 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що останні є обґрунтованими та арифметично вірними, а тому позовні вимоги в цій частині є правомірними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 5.2. договору, за прострочення в оплаті замовник сплачує виконавцю пеню за кожний день прострочки, що відповідає рівню подвійної облікової ставки Національного банку України, котра діє в період, за який сплачується пеня.

У п. 5.7. договору визначено, що сторони себе не зв`язують шестимісячним терміном нарахування штрафних санкцій.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, суд дійшов висновку, що останні є обґрунтованими та арифметично вірними, а тому позовні вимоги в цій частині є правомірними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмові, речові і електронні докази.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем відзиву на позовну заяву, контррозрахунку суми позовних вимог та будь-яких заперечень по суті позовних вимог не надано, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростовано.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, з покладенням на відповідача судових витрат у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОМ-БУД" (01054, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 15, офіс 803; ідентифікаційний код 38333991) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західукрвибухпром" (10003, м. Житомир, вул. Лесі Українки, буд. 19; ідентифікаційний код 32744298) основну суму заборгованості у розмірі 1 463 018 грн 88 коп.; 3% річних у розмірі 61 431 грн 65 коп.; інфляційні втрати у розмірі 331 570 грн 98 коп.; пеню у розмірі 486 411 грн 35 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 35 136 грн 49 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.09.2023.

Суддя Л.Г. Пукшин