ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2023м. ХарківСправа № 922/2129/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н. А.

за участю секретаря судового засідання Желтухіна А. М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи № 922/2129/23 за позовом Приватного підприємства «САНПРОМ» (, юридична адреса: вул. Успенська, 6, с. Сороківка, Харківський район, Харківська область; фактична адреса: 61166, м. Харків, вул. Кримська, 6, кв. 7)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Кабінет Міністрів України в особі його представника - Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України (вул. Ярослава Мудрого, 26, м. Харків, 61000),

до Російської Федерації в особі Уряду РФ (Краснопресненська набережна, м. Москва, 103274, електронна адреса: http//services.government.ru, представник - Міністерство юстиції РФ - вул. Житная, 14, м. Москва, 119991, електронна пошта: http:// minjust.gov.ru)

про відшкодування збитків, завданих внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України,

за участю представників учасників справи:

позивача - Татаренко С. О.

третьої особи - Колотілової Н. В.,

відповідача - не з`явився, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «САНПРОМ» (позивач по справі) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Російської Федерації в особі уряду РФ (відповідач по справі) про відшкодування збитків, завданих внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, в якому просить суд: стягнути з російської федерації (RUSSIANFEDERATION код ISORU/RUS 643) на користь Приватного підприємства «САНПРОМ» (код ЄДРПОУ 371915 грн. 50 коп., які складаються із: збитків, нанесених матеріальним активам ПП «САНПРОМ» внаслідок збройної агресії Російської Федерації, у сумі 21502574,5 (двадцять один мільйон п`ятсот дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири) грн. 05 копійок, або 588006 (п`ятсот вісімдесят вісім тисяч) доларів США 50 центів - за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.05.2023 співвідношення вартості одного долару до гривні становила 1 долар-36,5686 гривні; упущеної вигоди, що виникла у ПП «САНПРОМ» в результаті отримання реальних збитків внаслідок збійної агресії Російської Федерації, у сумі 9422981 (дев`ять мільйонів чотириста двадцять дві тисячі дев`ятсот вісімдесят одна) грн.. 85 коп., або 257679 (двісті п`ятдесята сім тисяч шістсот сімдесят дев`ять тисяч) доларів США 59 центів - за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.05.2023 року; втрат, понесених для проведення експертиз у сумі 44700.00 гривень; стягнути з російської федерації (RUSSIANFEDERATION код ISORU/RUS 643) в дохід Державного бюджету України 464553.83 (чотириста шістдесят чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят три грн. 83 коп.) судового збору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.05.2023 по даній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2129/23, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, почато у справі підготовче провадження і призначено підготовче засідання у справі на 05.07.2023; вирішено здійснювати повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду даної справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України; встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, у зазначений строк відповідач має надіслати суду відзив, який повинен відповідати вимогам статті 165 ГПК України, і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач має надіслати (надати) іншим учасникам справи одночасно із надсиланням (наданням) відзиву до суду та докази надіслання надати суду разом із відзивом на позов; позивачу згідно статті 166 ГПК України встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання; відповідачу згідно статті 167 ГПК України встановлено строк 5 днів на подання до суду заперечень на відповідь на відзив з дня його отримання; залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Кабінет Міністрів України в особі його представника - Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України - вул. Ярослава Мудрого, 26, м. Харків, 61000; зобов`язано позивача направити копію позовних матеріалів разом з додатками залученій третій особі в 5-денний строк з дня отримання ухвали суду і належні документальні докази направлення надати господарському суду; встановлено залученій третій особі 5-ти денний строк для надання пояснень по суті спору з моменту отримання позовних матеріалів та відзиву на позов; повідомлено учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/; повідомлено відповідача про дату, час і місце розгляду даної справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

08.06.2023 (вх. № 14661/23) на адресу Господарського суду Харківської області надійшли пояснення Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України в порядку ст. 179 ГПК України, в яких третя особа надала пояснення по суті заявленого спору, відповідно до яких:

- 24.02.2022 російська федерація в порушення п. 4 ст. 2 Статуту ООН вчинила масштабну немотивовану збройну агресію проти України. Факт масштабної немотивованої збройної агресії РФ проти України визнано резолюцією надзвичайної спеціальної сесії Генеральної асамблеї ООН від 02.03.2022 № ES 11/1, у зв`язку із чим цей факт є загальновідомим і має преюдиційне значення (не підлягає доказуванню під час судового розгляду);

- російська федерація несе повну юридичну відповідальність за майнову та немайнову шкоду, заподіяну цивільним фізичним та юридичним особам у результаті вчинення нею збройної агресії, зокрема, за майнову шкоду, заподіяну підконтрольними їй збройними формуваннями, а також за майнову шкоду, заподіяну збройними формуваннями, підконтрольними Україні, під час здійснення ними законного права на самозахист. Зокрема, відшкодуванню підлягає шкода, заподіяна в результаті: пошкодження чи знищення майна під час бойових дій; вилучення майна збройними формуваннями, які перебувають під контролем країни-агресора; втрати майна особою, яка була змушена залишити місце проживання через бойові дії чи окупацію;

- потерпілі фізичні та юридичні особи мають право звертатися з позовами до Російської Федерації про відшкодування заподіяної шкоди до судів за місцем заподіяння такої шкоди. Відтак, як зазначає третя особа, відповідальність та компенсації за зруйноване майно та завдані збитки позивачу, має бути в повній мірі покладено на російську федерацію.

Призначене на 05.07.2023 судове засідання не відбулось в зв`язку з відпусткою судді, ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.07.2023 призначено підготовче засідання по справі на 19.07.2023, повідомлено відповідача про дату, час і місце розгляду даної справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Протокольною ухвалою суду від 19.07.2023 відкладено підготовче судове засідання на 26.07.2023, повідомлено відповідача про дату, час і місце розгляду даної справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Протокольною ухвалою суду від 26.07.2023 на підставі ст. 177 ГПК України суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 28.08.2023, повідомлено відповідача про дату, час і місце розгляду даної справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.07.2023 прийнято до розгляду додаткові пояснення Приватного підприємства «САНПРОМ» (вх. № 19740/23 від 26.07.2023).

Протокольною ухвалою суду від 28.08.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 13.09.2023, повідомлено відповідача про дату, час і місце розгляду даної справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

13.09.2023 присутній в судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов з підстав та мотивів, наведених у ньому, та просив суд позов задовольнити повністю. Представник третьої особи підтримав подані по справі письмові пояснення. Відповідач своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзив на позов не надав, будь-яких заяв або пояснень по суті спору на адресу суду від відповідача не надходило, повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судових засідань у даній справі здійснювалось шляхом розміщення на офіційному веб-порталі судової влади України відповідного оголошення в порядку, передбаченому ч.ч. 4, 5 ст. 122 ГПК України, оскільки у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України дипломатичні відносини України з Російською Федерацією розірвано, що унеможливлює надсилання процесуальних документів на адресу відповідача.

Водночас, визначаючи, чи поширюється на Російську Федерацію судовий імунітет у справі, яка розглядається, судом враховано наступне.

Предметом позову є відшкодування шкоди, завданої збройною агресією РФ проти України; місцем завдання шкоди є територія суверенної держави Україна; передбачається, що шкода завдана агентами РФ, які порушили принципи та цілі, закріплені у Статуті ООН щодо заборони військової агресії, вчиненої стосовно іншої держави - України; вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН; національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом генерального делікту).

У зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року, Україна розірвала дипломатичні відносини з РФ, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення запитів та листів до посольства Російської Федерації в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України.

До висновків щодо розірвання дипломатичних відносин між Україною і Російською Федерацією, на основі аналізу наведених вище норм права та фактичних обставин, дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 (провадження №61-18782св21), від 25.01.2019 № 796/165/18, від 18.05.2022 № 760/17232/20-ц, а також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2022 у справі № 635/6172/17, провадження № 14-167 цс 20, (пункт 58).

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, Російська Федерація, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії.

Відомості про судовий розгляд даної справи та відповідні процесуальні рішення по ній своєчасно оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відомості якого є загальнодоступними у мережі Інтернет на офіційному сайті "Судова влада України".

За наведених обставин суд дійшов до висновку про те, що справа підлягає розгляду та вирішенню за наявними матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

ПП «САНПРОМ» здійснює свою діяльність в АДРЕСА_1. За вказаним адресом знаходиться будівля, яка належить на праві власності ОСОБА_1 . Позивачем для здійснення своєї статутної діяльності 12.02.2012 укладено нотаріальний договір оренди з власником вказаного нерухомого майна з фізичною особою-підприємцем Плис Тетяною Опанасівною.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який наразі продовжено.

Нерухоме майно ПП «САНПРОМ» та інші активи, розташовані за адресом: АДРЕСА_1, знаходяться на території Харківського району, який відноситься до районів проведення воєнних (бойовий) дій, відповідно до наказу Міністерства з питань тимчасово окупованих територій України від 25.04.22 № 75.

Як свідчать матеріали справи, внаслідок збройної агресії Російської Федерації знищене та пошкоджено нерухоме майно і активи ПП «САНПРОМ», що відбулося через пожежу, яка виникла 03 квітня 2022 через проведення воєнних (бойовий) дій.

Так, Харківським відділом поліції ГУНП в Харківський області 29.07.2022 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0002555 за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 ст. 438 КК України.

Вказане рішення прийнято на підставі матеріалів ЖЄО № 1799 від 22.06.2022, що надійшли з ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, відповідно до яких встановлено порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил чи інших відомств Російської Федерації, що полягали у здійснені обстрілів із використання артилерійського виду озброєння невстановленими снарядами невстановленого калібру по будівлі, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 , що призвело до пошкодження будівлі, яка належить ОСОБА_1 , а також було знищено майно, що належить ПП «САНПРОМ»; правоохоронні органи кваліфікували дії військових РФ за вказаною статтею, в тому числі з огляду на те, що нежитлова будівля та майно позивача використовувалися виключно для виробничих цілей, тобто, як майно, що не відноситься до військових об`єктів.

02.05.2023 року постановою слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ПП «САНПРОМ» визнано потерпілою особою у кримінальному провадженні № 0002555 за фактом вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого частиною 1 ст. 438 КК України.

02.05.2023 року протоколом огляду слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області будівлі та території, на якій розташовані виробничо-складські приміщення ПП «САНПРОМ» та зберігалася його сировина, зафіксовані руйнування та пошкодження майна позивача, які сталися внаслідок військової агресії РФ.

Відповідно до висновків комісій у складі посадових осіб Вільхівської сільської ради та Харківської районної військової адміністрації, викладених в актах обстеження будівель та споруд, пошкоджених під час проведення бойових дій на території Харківської області, спричиненої збройною агресію Російської Федерації від 17.10.2022 № 783 та 783/1, рекомендовано виконання робі з відновлення, капітального ремонту або реконструкції за вказаних об`єктів нерухомого майна. Виявлені візуальні пошкодження, спричинені бойовими діями, потребують додаткового обстеження сертифікованими спеціалістами.

Відповідно до Акту про пожежу без номеру, складеного представниками ВЗНС ХРУ ДСНС у Харківський області 04.08.2022, пожежа нежитлових будинків за вказаним адресом виникла 03.04.2022 через бойові (воєнні) дії, а саме внаслідок обстрілів військовослужбовцями РФ із використанням артилерійського виду озброєння невстановленими снарядами невстановленого калібру.

Для встановлення оцінки збитків, завданих позивачеві, останнім було укладено наступні угоди:

- на проведення первинного фіксування зовнішнім оглядом стану нерухомого майна та активів - договір № 241-И/10/22 від 01.11.2022, на виконання якого надано експертний висновок від 15.12.2022 № 95-ПМ/22;

- на оцінку вартості реальних збитків, що нанесені матеріальним активам ПП «САНПРОМ» внаслідок збройної агресії Російської Федерації - договір № 42-И/15/23 від 17.01.2023 з Харківської торгово-промисловою палатою, на виконання якого надано звіт про оцінку вартості реальних збитків, що нанесені матеріальним активам ПП «САНПРОМ» внаслідок збройної агресії Російської Федерації;

- на оцінку вартості упущеної вигоди ПП «САНПРОМ», що отримана внаслідок збройної агресії Російської Федерації - договір на проведення оцінки з ФОП Дзюбан А.В. від 01.03.2023, на виконання якого надано звіт про оцінку вартості упущеної вигоди ПП «САНПРОМ», що отримана внаслідок збройної агресії Російської Федерації.

Вказанами висновками експертів встановлено, що знищення (пошкодження та руйнація) нерухомого майно уявляє собою: виробничо-адміністративної будівлі літ. «Б-3» - наскрізний отвір у стіні та покрівлі, посічення та відшарування зовнішнього озноблення, пошкодження вікон, руйнація кабелів електропостачання; виробничого будинку літ. «А-2» - обрушення плит покрівлі та частин стін, деформація та руйнація внутрішніх перегородок залізних елементів та покриттів, сліди пожежі у вигляді оплавлення, обгорання, сажі та кіптяви, руйнація віконних отворів, пошкодження воріт, знищення витяжної системи, систем електропостачання, протипожежного захисту та відеоспостереження; товарно-матеріальні цінності, які знаходились у пошкодженій нежитловій будівлі, відповідно до протоколу інвентаризаційної комісії ПП «САНПРОМ» від 02.05.2022 знищені в повному обсязі - перелік знищених матеріальних цінностей складає 61 одиницю; окрім того, наявні залишки товарно-матеріальних цінностей, що пошкоджені в результаті впливу атмосферних опадів. Факт наявності у позивача матеріальних цінностей, які були знищені, підтверджується також вантажними митними деклараціями, сертифікатами та інвойсами на ТМЦ.

Таким чином, внаслідок військової агресії РФ значну частина майна, яке знаходилось за вищеназваним адресом та належало позивачу на праві власності, було знищено або пошкоджено на загальну суму 21502574 (двадцять один мільйон п`ятсот дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири) грн.. 05 коп., що за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.05.2023 становило 588006 (п`ятсот вісімдесят вісім тисяч) доларів США50 центів (станом на 01.05.2023 вартість одного долару становила 36,5686 грн.; позивач також втратив можливість отримувати доходи, який він міг би реально одержувати за звичайними обставинами, якби його право не було порушено (упущена вигода), станом на 01.05.2023 на суму 9422981 (дев`ять мільйонів чотириста двадцять дві тисячі дев`ятсот вісімдесят одна) грн.. 85 коп., або 257679 (двісті п`ятдесята сім тисяч шістсот сімдесят дев`ять тисяч) доларів США 59 центів (за офіційним курсом Національного банку України вартості одного долару по відношенню до гривні станом на 01.03.2023 та 01.05.2023 становила 1 долар/36,5686 грн.).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 6 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

За приписами ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 1, ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за ст.1166 Цивільного кодексу України, доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 військова агресія Російської Федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.

Аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16.03.2022 у справі щодо звинувачень в геноциді за конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти Російської Федерації) зобов`язав Російську Федерацію припинити військову агресію проти України.

Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24.03.2022, якою додатково засуджує військову агресію Росії проти України, вимагає від Російської Федерації припинення військових дій, в тому числі атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додатковим протоколом 1977 року до них.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 про заяву Верховної Ради України "Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні" визнано геноцидом Українського народу дії Збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, а також доручено Голові Верховної Ради України спрямувати цю заяву до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Голові Верховної Ради України надано повноваження звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення Збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 210/4458/15-ц, від 30.01.2020 у справі 287/167/18-ц, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.08.2017 у справі № 761/9437/15-ц висловлено правову позицію про те, що факт збройної агресії Російської Федерації проти України встановленню в судовому порядку не потребує.

Преамбулою Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" встановлено, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки, у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Відповідно до ч. 3 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Отже, протиправність діяння відповідача, як складового елементу факту збройної агресії Росії проти України в розумінні ч. 3 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомим фактом, який закріплено державою на законодавчому рівні.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між вчиненими порушеннями і завданими збитками. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Як свідчать матеріали справи, саме порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил чи інших відомств Російської Федерації, що полягали у здійснені обстрілів із використання артилерійського виду озброєння невстановленими снарядами невстановленого калібру по будівлі, яка знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 , що призвело до пошкодження будівлі та належить ОСОБА_1 , а також знищення майна, що належить ПП «САНПРОМ», стало прямим наслідком завдання збитків позивачу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 326 затверджено Порядок визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, який встановлює процедуру визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації.

Згідно з пп. 18 п. 2 Порядку визначення шкоди та збитків здійснюється окремо за таким напрямом: економічні втрати підприємств (крім підприємств оборонно-промислового комплексу), у тому числі господарських товариств, - напрям включає втрати підприємств усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна, втрати фінансових активів, а також упущену вигоду від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності.

Основні показники, які оцінюються (зокрема): вартість втраченого, знищеного чи пошкодженого майна підприємств недержавної форми власності.

Відповідно до п. 5 Загальних засад (додаток до Постанови Кабінету міністрів України від 20.03.2022 № 326) оцінка збитків, завданих постраждалим, здійснюється шляхом проведення аналітичної оцінки збитків, стандартизованої, незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи.

Відповідно до Методики визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності, затвердженої наказом Міністерства економіки України та Фонду державного майна України 18 жовтня 2022 року № 3904/1223, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 грудня 2022 р. за № 1522/38858, методика застосовується під час оцінки (визначення розміру) реальних збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям, іншим суб`єктам господарювання всіх форм власності внаслідок втрати, руйнування або пошкодження їх майна у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації (далі - збройна агресія), оцінки (визначення розміру) упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності зазначеними суб`єктами господарювання, а також оцінки потреб у відновленні майна суб`єктів господарювання.

Методика є обов`язковою для використання під час оцінки збитків, завданих постраждалим внаслідок збройної агресії, проведення судової експертизи (експертного дослідження), пов`язаної з оцінкою збитків, завданих постраждалим внаслідок збройної агресії, та її положення переважають над іншими положеннями нормативно-правових актів, методик, рекомендацій тощо, які регулюють питання визначення розміру збитків, завданих підприємствам, установам, організаціям, іншим суб`єктам господарювання всіх форм власності. У разі якщо певні питання, пов`язані з оцінкою збитків, не врегульовано Методикою, застосовуються інші нормативно-правові акти з питань оцінки майна, що визначені такими згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», та оціночні процедури, що передбачені міжнародними та національними стандартами оцінки, міжнародною оціночною практикою. Необхідність та доцільність застосування інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна обґрунтовуються у звіті про оцінку збитків (висновку експерта).

З матеріалів справи вбачається, експертним висновком Харківської торгово-промислової палати щодо первинного фіксування стану нерухомого майна та активів, пошкоджених або зруйнованих внаслідок воєнних (бойових) дій від 15.12.2022 № 95ПМ/22, підтверджено факт пошкодження та руйнацію нерухомого майна та знищення активів Приватного підприємства «САНПРОМ».

Зокрема, збитки полягають у пошкодженні нерухомого майна, а також знищенні та пошкодженні активів ПП «САНПРОМ», що підтверджується:

- нерухомого майна - пошкодження нежитлових будівель - виробничий будинок літ. «А-2», виробничо-адміністративна будівля літ. «Б-3», яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа пошкоджених нежитлових будівель - виробничий будинок літ. «А-2» - 3186 кв. м.; виробничо-адміністративна будівля літ. «Б-3» - 640,8 кв. м.; пошкодження відбулись 03.04.2022 відповідно до акту про пожежу б/ від 04.08.2023 - аркуш справи 176 першого тому справи; акт обстеження будівель та споруд № 783 та № 783/1 від 17.10.2023 - аркуш справи 170-175 першого тому справи;

- знищені та пошкоджені активи ПП «САНПРОМ» - згідно протоколу інвентаризаційної комісії б/н від 02.05.2022 та інвентаризаційного опису оборотних активів від 02.05.2023 - аркуш справи 105-106 першого тому справи; акт інвентаризації від 31.01.2022 - аркуш справи 27-30 першого тому справи; вантажні митні декларації, сертифікати та інвойси - аркуш справи 31-63 другого тому справи; видаткові накладні на ТМЦ - аркуш справи 64-107 другого тому справи.

Звітом № 2-ОИ/23 від 02.05.2022 оцінювача-експерта В. В Журавльова Харківської торгово-промислової палати про оцінку вартості реальних збитків, що нанесені матеріальним активам ПП «САНПРОМ» внаслідок збройної агресії Російської Федерації підтверджено, що вартість реальних збитків, що нанесені матеріальним активам ПП «САНПРОМ» внаслідок збройної агресії Російської Федерації на дату оцінки складає: 588 006,50 доларів США.

Звітом суб`єкта оціночної діяльності Дзюбан А. В. від 01.03.2023 підтверджено, що вартість упущеної вигоди, що виникла у ПП «СПНПРОМ» в результаті отримання реальних збитків внаслідок збройної агресії Російської Федерації на дату оцінки складає 257 679,59 доларів США.

При цьому розмір заподіяних збитків позивачу відповідачем розрахований вказаними вище експертами відповідно до Національного стандарту № 1 та № 3, Міжнародних стандартів оцінки та на підставі Методики визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності, затвердженої наказом Міністерства економіки України та Фонду державного майна України 18 жовтня 2022 року № 3904/1223, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 грудня 2022 р. за № 1522/38858.

Щодо вини, як складового елемента цивільного правопорушення, суд зазначає, що законодавством України на позивача не покладається обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В контексті зазначеного, саме відповідач повинен доводити відсутність своєї вини у спірних правовідносинах.

Зазначений висновок підтверджується Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21.04.2021 у справі № 648/2035/17, постанові від 14.02.2018 у справі № 686/10520/15-ц.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем у справі на підставі належних та допустимих доказів (витягом з ЄДРДР, постановою СБУ про визнання позивача потерпілим, протоколом огляду місця події, актами обстеження будівель та споруд, актом про пожежу, інвентаризаційними описами оборотних активів) доведено повний склад цивільного правопорушення, як і доведено заявлений розмір збитків (висновками експертів, виконаних на підставі обов`язкової для використання Методики визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності), що є умовою та підставою для застосування до відповідача такого заходу відповідальності, як відшкодування збитків.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить зважати на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п.145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст.13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

З урахуванням наведеного, ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Права особи в суді повинні бути захищені таким способом, який реально відновить її порушені інтереси.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми завданих збитків є ефективним способом захисту порушеного права в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично призведе до відновлення його порушених прав.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Із зазначеного вище вбачається, що відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги наведені положення законодавства, встановлені судом обставини, зміст доводів учасників процесу та наявних доказів, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи документальними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Здійснюючи розподіл судових витрат, господарський суд зазначає таке.

В силу ч.ч. 1-3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

В ч.ч. 2, 4 ст. 127 ГПК України визначено, що експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно ч.2 ст.128 ГПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Частиною 4 ст.129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

В ч. 8 ст.129 ГПК України закріплено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Господарський суд зазначає, що наданими позивачем доказами (платіжними інструкціями № 2658 від 30.11.2022 на суму 17 700,00 грн., № 2806 від 07.03.2023 на суму 19 800,00 грн. та № 2738 від 24.01.2023 на суму 7 200,00 грн.) підтверджується факт понесення Приватним підприємством «САНПРОМ» 44 700,00 грн. витрат на оплату експертиз, відтак такі витрати покладаються судом на відповідача на підставі приписів ст. 123 та 128 ГПК України.

Згідно п. 22 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

В ч. 2 ст.129 ГПК України зазначено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

На підставі названої норми, враховуючи те, що позивач у встановленому порядку звільнений від сплати судового збору за подачу позовної заяви, останній за результатами розгляду справи стягується господарським судом з відповідача в дохід Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Російської Федерації (RUSSIANFEDERATION код ISORU/RUS 643) на користь Приватного підприємства «САНПРОМ» () 30 970 255,50 грн., які складаються із: збитків, нанесених матеріальним активам ПП «САНПРОМ» внаслідок збройної агресії Російської Федерації у сумі 21 502 574,05 грн. або 588 006,50 доларів США (за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.05.2023); упущеної вигоди, що виникла у ПП «САНПРОМ» в результаті отримання реальних збитків внаслідок збройної агресії Російської Федерації, у сумі 9 422 981,85 грн. або 257 679,59 доларів США (за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.05.2023 року) та 44 700,00 грн. витрат, понесених для проведення експертиз.

3. Стягнути з Російської Федерації (RUSSIANFEDERATION код ISORU/RUS 643) на користь Державного бюджету України (UA 3020653, Отримувач коштів - ГУК Харків обл/мХар Шевченк22030101, Код отримувача - 37874947, Банк отримувача - Казначейство України (EAП), МФО 899998, Код класифікації доходів бюджету - 22030101) 464 553.83 грн. судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.09.2023.

Суддя Н.А. Новікова