ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про передачу за підсудністю

20.09.2023м. ХарківСправа № 922/3128/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

за участю секретаря судового засідання Погорелової О.В.;

представника позивача - Мосейчук А.І.;

представника відповідача - Сопільняк В.Ю.,

за Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" (61099, м. Харків, вул. Хабарова, буд. 1)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді" (02095, м. Київ, вул. Зрошувальна, буд. 7)
про припинення порушення прав інтелектуальної власності

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хладопром" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді", в якій просить:

1) Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді" здійснювати використання позначення "Каштан" стосовно товарів 30 класу МКТП "морозиво", яке порушує права Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" на визнану рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19.11.2015 у справі №760/18843/15-ц добре відомою в Україні з 29.09.2000 відносно товарів 30 класу МКТП "морозиво" торговельну марку "КАШТАН", зокрема, шляхом: заборони нанесення позначення на упаковку, в якій міститься такий товар, етикетку; заборони зберігання товару із нанесеним позначенням із метою пропонування для продажу, заборони пропонування товару із нанесеним позначенням для продажу, заборони продажу такого товару з нанесеним позначенням, заборони застосування такого позначення в рекламі та в мережі Інтернет;

2) Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді" здійснювати використання позначення "Каштан" стосовно товарів 30 класу МКТП "морозиво", яке порушує права Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" на зареєстровану, в тому числі, стосовно товару 30 класу МКТП "морозиво" торговельну марку "КАШТАН" за Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 19356 від 16.04.2001, зокрема, шляхом: заборони нанесення позначення на упаковку, в якій міститься такий товар, етикетку, заборони зберігання товару із нанесеним позначенням із метою пропонування для продажу, заборони пропонування товару із нанесеним позначенням для продажу, заборони продажу такого товару з нанесеним позначенням, заборони застосування такого позначення в рекламі та в мережі Інтернет.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; підготовче засідання призначено на 02 серпня 2023 року о 14:15 год.

14.08.2023 відповідач подав відзив (вх.№ 21437), який досліджено судом та приєднано до матеріалів справи.

29.08.2023 позивач подав відповідь на відзив (вх.№ 23032), яку досліджено судом та приєднано до матеріалів справи.

Окрім того, разом із відповіддю на відзив позивач подав клопотання про витребування доказів, які підтверджують звернення ТОВ "Три Ведмеді" за замовленням "експертних досліджень" по справі № 922/3128/23, а саме: належним чином засвідчені копії звернення/заяви, договору на проведення "експертних досліджень" по справі № 922/3128/23, та доказів, які підтверджують звернення представника ТОВ "Три Ведмеді" за замовленням "соціологічного опитування" по справі № 922/3128/23, а саме: належним чином засвідчені копії звернення/заяви, договору на проведення "соціологічного опитування" по справі №922/3128/23.

30.08.2023 відповідач подав клопотання про передачу справи за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва (вх.№ 23276).

30.08.2023 відповідач подав заяву про застосування позовної давності (вх.№23268).

13.09.2023 позивач подав доповнення до клопотання про витребування доказів (вх.№ 24822).

13.09.2023 позивач подав заперечення на заяву про застосування позовної давності (вх.№ 24823).

13.09.2023 позивач подав заперечення на клопотання про передачу справи за підсудністю (вх.№ 24825).

13.09.2023 позивач подав заяву про зміну предмета позову (вх.№ 24826), в якій позовні вимоги виклав в такій редакції:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді" (вул. Зрошувальна, 7, м. Київ, 02095, Україна, код ЄДРПОУ - 31450478) здійснювати використання позначення "Каштан" стосовно товарів 30 класу МКТП "морозиво", яке порушує права Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" (вул. Хабарова, буд. 1, м. Харків, 61099, код ЄДРПОУ - 01548734) на визнану рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19.11.2015 у справі № 760/18843/15-ц добре відомою в Україні з 29.09.2000 відносно товарів 30 класу МКТП "морозиво" торговельну марку "Каштан", зокрема, шляхом: заборони нанесення позначення на упаковку, в якій міститься такий товар, етикетку; заборони зберігання товару із нанесеним позначенням із метою пропонування для продажу, заборони пропонування товару із нанесеним позначенням для продажу, заборони продажу такого товару з нанесеним позначенням;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді" (вул. Зрошувальна, 7, м. Київ, 02095, Україна, код ЄДРПОУ - 31450478) здійснювати використання позначення "Каштан" стосовно товарів 30 класу МКТП "морозиво", яке порушує права Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" (вул. Хабарова, буд. 1, м. Харків, 61099, код ЄДРПОУ - 01548734) на зареєстровану, в тому числі, стосовно товару 30 класу МКТП "морозиво" торговельну марку "Каштан" за Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 19356 від 16.04.2001 року, зокрема, шляхом: заборони нанесення позначення на упаковку, в якій міститься такий товар, етикетку, заборони зберігання товару із нанесеним позначенням із метою пропонування для продажу, заборони пропонування товару із нанесеним позначенням для продажу, заборони продажу такого товару з нанесеним позначенням;

- судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні 13.09.2023 оголошено перерву до 20.09.2023 о 16:45 год.

20.09.2023 відповідач подав додаткові пояснення стосовно клопотання про передачу справи за підсудністю (вх.№25474).

Представник позивача у судовому засіданні 20.09.2023 підтримав свою заяву про зміну предмета позову, проти задоволення клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю заперечував.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.09.2023 просив не розглядати заяву позивача про зміну предмета позову, проти задоволення клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю заперечував.

Суд, розглянувши заяву позивача про зміну предмета позову (вх.№ 24826), зазначає таке.

Частиною 2 статті 14 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 42 ГПК України учасникам справи надано право у тому числі на подання заяв та клопотань. Реалізацією цього права є рішення суду з приводу заявлених вимог (клопотань).

Відповідно до вимог статті 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог (п.2 ч.2), а також до закінчення підготовчого засідання має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви (ч.3 цієї статті).

Згідно з ч.5 ст.46 ГПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Враховуючи те, що заява позивача про зміну предмета позову (вх.№ 24826) подана до закінчення підготовчого засідання, відповідає вимогам ГПК України, та до відповідної заяви додані докази її направлення відповідачу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її прийняття до розгляду.

Щодо заперечень відповідача стосовно розгляду вказаної заяви (вх.№ 24826), суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 198 ГПК України головуючий відповідно до завдання господарського судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

З метою дотримання основних засад господарського судочинства, справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами, суд дійшов висновку про можливість вирішення заяви про зміну предмета позову (вх.№ 24826) до розгляду заяви відповідача про передачу справи за підсудністю (вх.№ 24825).

Щодо заяви відповідача про передачу справи за підсудністю (вх.№ 24825), суд зазначає таке.

Як убачається зі змісту позовної заяви, спір у справі виник з приводу наявності/відсутності підстав для припинення порушення прав інтелектуальної власності та зобов`язання вчинити певні дії.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

З 15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Стаття 20 ГПК України в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом у цій справі, передбачає, що Вищий суд з питань інтелектуальної власності розглядає справи щодо прав інтелектуальної власності, зокрема: справи у спорах щодо прав на винахід, корисну модель, промисловий зразок, торговельну марку (знак для товарів і послуг), комерційне найменування та інших прав інтелектуальної власності, в тому числі щодо права попереднього користування; справи у спорах щодо реєстрації, обліку прав інтелектуальної власності, визнання недійсними, продовження дії, дострокового припинення патентів, свідоцтв, інших актів, що посвідчують або на підставі яких виникають такі права, або які порушують такі права чи пов`язані з ними законні інтереси.

Разом з тим, Вищий суд з питань інтелектуальної власності роботу не розпочав. При цьому, згідно з пунктом 16 розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України відтерміновано початок дії вказаних положень, а саме регламентовано, що до початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Питання, пов`язані з підвідомчістю і підсудністю справ господарським судам, унормовувалось розділом ІІІ ГПК України (статті 12-17, у редакції, які діяли до 15.12.2017). Так, стаття 16 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, яка діяла до 15.12.2017) визначає, що справи у спорах про порушення майнових прав інтелектуальної власності розглядаються господарським судом за місцем вчинення порушення. Справи у спорах про порушення майнових прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет розглядаються господарським судом за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.

Отже, зміст ст. 12-17 ГПК України (у редакції, яка діяла до 15.12.2017) дає підстави для висновку, що спори про порушення майнових прав інтелектуальної власності належить розглядати в порядку господарського судочинства. При цьому, для розгляду таких справ ч.4 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України встановлено виключну підсудність. Вказаною правовою нормою передбачено, що справи у спорах про порушення майнових прав інтелектуальної власності розглядаються господарським судом за місцем вчинення порушення, а справи у спорах про порушення майнових прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет розглядаються господарським судом за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.09.2022 у справі № 914/2390/21 та від 30.09.2021 у справі №916/1500/19.

Відповідач в обґрунтування заяви про передачу справи за підсудністю (вх.№24825) зазначає, що аналіз змісту позовної заяви (аркуш 10) дають підстави стверджувати, що порушення своїх прав інтелектуальної власності позивач вбачає у здійсненні відповідачем, зокрема, такої дії як застосування позначення "каштан" в рекламі та в мережі Інтернет. Про те ж саме свідчать заявлені Позивачем позовні вимоги (аркуші 14-15 позовної заяви) щодо заборони використання позначення "каштан" "в рекламі та мережі Інтернет". Крім того, відповідач вказує, що на момент відкриття провадження у справі матеріали справи не містили жодного доказу вчинення будь-якої дії, яка на думку позивача порушує його право інтелектуальної власності, саме відповідачем у місті Харкові.

У свою чергу позивач зазначає, що справа №922/3128/23 прийнята Господарським судом Харківської області до свого провадження з додержанням правил підсудності, та враховуючи, що у даній справі не змінювався склад відповідачів внаслідок якого справа відноситься до виключної підсудності іншого суду, вбачається, що клопотання про передачу справи за підсудністю не грунтується на нормах чинного законодавства України. Позивач також зазначає, що пред`явлення позову до Господарського суду Харківської області у зв`язку з тим, що порушення вчинено на території м. Харкова та вчинено на території більш ніж двох адміністративно-територіальних одиниць, що входять до складу України, цілком відповідає процесуальним нормам, які діяли на час відкриття провадження у справі №922/3128/23 Господарським судом Харківської області. Крім того, позивач зазначає про відсутність спору щодо порушення майнових прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет, водночас ним (позивачем) з дотриманням правил підсудності подано позов у спорі щодо порушення його прав інтелектуальної власності та заявлено 2 (дві) вимоги про заборону використання позначення "Каштан", а тому відсутні підстави для застосування правил виключної підсудності щодо спорів про порушення майнових прав інтелектуальної" власності з використанням мережі Інтернет. Крім того, позивач звертає увагу, що Державна організація "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" не заявлена як сторона по справі, третя особа, чи будь-який інший учасник чи залучена особа (свідок, експерта, спеціаліст чи інше), адже ст. 16 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) не містить вимоги залучення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності стороною у справі, як і не ставить умову застосування виключної підсудності до участі Державної організація "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" у справі.

Дослідивши матеріали справи, заяву відповідача про передачу справи за підсудністю (вх.№ 24825) та відповідні заперечення позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вказаної заяви, виходячи з наступного.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21).

Отже, зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Суд звертає увагу, що позивачем було змінено предмет позову, шляхом виключення вимоги про заборону застосування відповідачем спірного позначення в рекламі та в мережі Інтернет, водночас підстави позову залишились незмінними.

У даному випадку підстави позову викладені на 9 та 10 аркуші позовної заяви.

Так, позивач зазначає, що відповідач порушує права інтелектуальної власності ТОВ "Хладопром" на торговельні марки останнього наступним чином:

- відповідач неправомірно наносить на упаковку товарів "морозиво з комбінованим складом сировини "Каштан "Ваніль" ТМ "Три Ведмеді" з ароматом ванілі, глазуроване, 10.0% жиру" та "морозиво з комбінованим складом сировини шоколадне "Каштан "Шоколад" ТМ "Три Ведмеді", глазуроване, 10.0% жиру", виробником якого власне є, позначення "Каштан" у складі комбінованих позначень, які містять у собі словесні елементи "Каштан ваніль"/"Каштан шоколад", "три ведмеді" та зображувальні елементи у вигляді стилізованих малюнків ведмедів. Даний факт підтверджується обгортками упаковок та фіскальним чеком на придбання товару 30 класу МКТП "морозиво";

- відповідач пропонує для продажу та продає "морозиво з комбінованим складом сировини "Каштан "Ваніль" ТМ "Три Ведмеді" з ароматом ванілі, глазуроване, 10.0% жиру" та "морозиво з комбінованим складом сировини шоколадне "Каштан "Шоколад" ТМ "Три Ведмеді", глазуроване, 10.0% жиру", виробником якого власне є, із неправомірно нанесеним на упаковку для нього позначенням "Каштан" у складі комбінованих позначень, які містять у собі словесні елементи "Каштан ваніль"/"Каштан шоколад", "три ведмеді" та зображувальні елементи у вигляді стилізованих малюнків ведмедів. Даний факт підтверджується тим, що морозиво пропонується для продажу у місцях продажу товарів та знаходиться у магазинах, супермаркетах та ін. за наявності на те договірних підстав;

- відповідач здійснює неправомірне використання позначення "Каштан" у складі комбінованих позначень, які містять у собі словесні елементи "Каштан ваніль"/"Каштан шоколад", "три ведмеді" та зображувальні елементи у вигляді стилізованих малюнків ведмедів шляхом застосування у рекламі у мережі Інтернет інформації про товар "морозиво" "БРЕНД" "КАШТАН" морозива "Каштан "Шоколад" ТМ "Три Ведмеді" глазуроване на паличці та "Каштан "Ваніль" ТМ "Три Ведмеді" глазуроване на паличці, зокрема, на сайті ТОВ "ТРИ ВЕДМЕДІ" за посиланням https://3bears.ua/categories/icecream?options=7.

У якості доказів неправомірного використання відповідачем позначення "Каштан" у рекламі у мережі Інтернет позивачем до позовної заяви надано паперову копію (скриншот) вказаної вище веб-сторінки.

Отже, однією з підстав даного позову є порушення відповідачем майнових прав інтелектуальної власності позивача з використанням мережі Інтернет у формі неправомірного використання позначення "Каштан" у складі комбінованих позначень, які містять у собі словесні елементи "Каштан ваніль"/"Каштан шоколад", "три ведмеді" та зображувальні елементи у вигляді стилізованих малюнків ведмедів шляхом застосування у рекламі у мережі Інтернет інформації про товар "морозиво" "БРЕНД" "КАШТАН" морозива "Каштан "Шоколад" ТМ "Три Ведмеді" глазуроване на паличці та "Каштан "Ваніль" ТМ "Три Ведмеді" глазуроване на паличці, зокрема, на сайті ТОВ "ТРИ ВЕДМЕДІ" за посиланням https://3bears.ua/categories/icecream?options=7 .

Вказані обставини спростовують твердження позивача про відсутність спору щодо порушення його майнових прав інтелектуальної власності відповідачем з використанням мережі Інтернет.

Як вже було зазначено, стаття 16 ГПК України (у редакції, яка діяла до 15.12.2017) визначає, що справи у спорах про порушення майнових прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет розглядаються господарським судом за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №459 Міністерство економічного розвитку і торгівлі України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.

16.06.2020 був прийнятий Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності" за №703-IX, який набрав чинності 14.10.2020, яким був створений Національний орган інтелектуальної власності та внесені зміни у відповідні закони, якими регулюються правовідносини в сфері інтелектуальної власності.

Відповідно до абз. 2 ст. 1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" Національний орган інтелектуальної власності - державна організація, що входить до державної системи правової охорони інтелектуальної власності, визначена на національному рівні Кабінетом Міністрів України як така, що здійснює повноваження у сфері інтелектуальної власності, визначені цим Законом, іншими законами у сфері інтелектуальної власності, актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та статутом, і має право представляти Україну в міжнародних та регіональних організаціях.

Окрім того, Закон України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" було доповнено статтею 2-1 наступного змісту: Функції Національного органу інтелектуальної власності виконує юридична особа публічного права (державна організація), утворена центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та визначена Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності" Національний орган інтелектуальної власності є функціональним правонаступником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, щодо окремих функцій та повноважень з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності, визначених цим Законом.

Тобто, саме на Національний орган інтелектуальної власності покладено владні повноваження з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.10.2020 № 1267-р "Про національний орган інтелектуальної власності" визначено, що Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності" виконує функції Національного органу інтелектуальної власності.

Отже, функції Національного органу інтелектуальної власності було тимчасово покладено на Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності".

Разом з тим, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 №943-р "Про деякі питання Національного органу інтелектуальної власності" було визначено, що Державна організація "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" виконує функції Національного органу інтелектуальної власності.

Окрім того, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 №943-р "Про деякі питання Національного органу інтелектуальної власності", яке набрало чинності з 08.11.2022, визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.10.2020 №1267 "Про Національний орган інтелектуальної власності", розпорядження Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 №1129 "Про внесення зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 2020 р. №1267", якими було визначено, що ДП "Український інститут інтелектуальної власності" виконує функції Національного органу інтелектуальної власності.

Таким чином, з 08.11.2022 функції Національного органу інтелектуальної власності виконує правонаступник Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" - Державна організація " Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій", яка знаходиться за адресою: 01601, м. Kиїв, вул. Глазунова, 1.

Враховуючи те, що місцезнаходженням Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" є місто Київ, справа №922/3128/23 підлягає розгляду у місті Києві Господарським судом міста Києва.

Щодо посилань позивача на ч. 2 ст. 31 ГПК України, якою передбачено, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду, суд зазначає, що вказана норма не підлягає застосуванню у даному випадку, оскільки від самого початку ця справа була підсудна Господарському суду міста Києва.

Суд також відхиляє посилання позивача на відсутність Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій", як учасника даної справи, та відповідно неможливість застосування норми про виключну підсудність справ щодо порушення прав інтелектуальної власності в мережі Інтернет, оскільки стаття 16 ГПК України жодним чином не пов`язує обов`язок застосування виключної підсудності із залученням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, до участі у справі у будь-якому процесуальному статусі та тим більше з пред`явленням позовних вимог до такого органу.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, оскільки однією з підстав даного позову є порушення відповідачем майнових прав інтелектуальної власності позивача з використанням мережі Інтернет, суд доходить висновку, що дана справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Харківської області, а матеріали справи підлягають передачі на розгляд до Господарського суду міста Києва.

На підставі викладеного та керуючись статтями 14, 20, 27, 31, 42, 46, 198, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову.

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді" про передачу справи за підсудністю задовольнити.

Матеріали справи №922/3128/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Три Ведмеді" про припинення порушення прав інтелектуальної власності передати на розгляд за підсудністю до Господарського суду міста Києва (вул. Б. Хмельницького, 44-в, м. Київ, 01030).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбаченому розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 22.09.2023.

Суддя Трофімов І.В.