ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023м. ДніпроСправа № 904/1336/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" (61052, м. Харків, пров. Сімферопольський, буд. 6, літ. "Д-1"; ідентифікаційний код 38773958)

до Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" (49000, м. Дніпро, вул. Сухий Острів, буд. 3; ідентифікаційний код 00168076)

про стягнення 42 579 грн. 12 коп.

Без повідомлення (виклику) представників сторін.

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№1315/23 від 15.03.2023) до відповідача - Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" про стягнення 42 579 грн. 12 коп., що складає 36 447 грн. 05 коп. - інфляційних нарахувань за прострочення виконання зобов`язань за Договором поставки від 07.06.2021 №03/77 та 6 132 грн. 07 коп. - 3% річних.

Також просить судові витрати покласти на відповідача.

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2023 про залишення позовної заяви без руху позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків - 7 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У подальшому, позивачем подано заяву (вх.№14568/23 від 27.03.2023) про усунення недоліків та клопотання (вх.№15096/23 від 28.03.2023) про долучення доказів, відповідно до яких було усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2023.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з пунктом 1 частини 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, день вручення судового рішення під розписку.

Станом на 11.09.2023 до суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Таким чином, відповідач обізнаний про відкриття провадження у справі, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення 07.04.2023 представнику відповідача ухвали суду від 03.04.2023.

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Крім того, судом долучено до матеріалів справи Довідку про доставку електронного листа, відповідно до якої ухвалу про відкриття провадження було надіслано відповідачу на його електронну адресу; документ доставлено до електронної скриньки 04.04.2023 (а.с.87).

Права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, ухвалою суду від 03.04.2023, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 21.09.2023 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Отже, суд доходить висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Справа розглядається відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод протягом розумного строку з урахуванням введення в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається, між позивачем - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія", як постачальником, та відповідачем - Акціонерного товариства "Дніпроважмаш", як покупцем, було укладено Договір від 07.06.2021 №03/77 (надалі - Договір).

Також, як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" у вересні 2022 звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" заборгованості за договором поставки продукції №03/77 від 07.06.2021 у загальному розмірі 616 405,12 грн., з яких: основна заборгованість у розмірі 434 487,36 грн., пеня у розмірі 60 066,75 грн., інфляційні втрати у розмірі 106 090,03 грн., 3% річних у розмірі 15 760,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки продукції №03/77 від 07.06.2021 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2022 у справі №904/2708/22 позов задоволено у повному обсязі та стягнуто з Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" (49600, м. Дніпро, вул. Сухий Острів, буд. 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" (61052, м. Харків, провул. Сімферопольський, буд. 6, літ. Д-1; ) основний борг у розмірі 434 487,36 грн, 3 % річних у розмірі 15 760,98 грн, інфляційні втрати у розмірі 106 090,03 грн, пеню у розмірі 60 066,75грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 9 246,08 грн, а також витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 10 000,00 грн. (а.с.62-63).

В подальшому, вказане рішення було змінено постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.02.2023 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнуто з Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" (49600, м. Дніпро, вул. Сухий Острів, буд. 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" (61052, м. Харків, провул. Сімферопольський, буд. 6, літ. Д-1; ) витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 60 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2022 у справі №904/2708/22 встановлено, що:

- 07 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" (надалі за текстом - позивач/постачальник/продавець) та Акціонерним товариством "Дніпроважмаш" (надалі за текстом - відповідач/покупець) був укладений Договір № 03/77;

- у відповідності до п. 1.1. Договору, постачальник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та оплатити продукцію;

- найменування, асортимент, одиниці виміру, кількість та ціна продукції, що є предметом поставки за цим Договором визначаються сторонами в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору;

- пунктом 4.1. Договору передбачено, що товар поставляється партіями;

- базисні умови поставки: DDP - склад Покупця в м. Дніпро, вул. Сухий Острів, 3, якщо інше не вказується в специфікації (п.4.2. Договору);

- у п. 4.4. Договору визначено, що постачальник зобов`язаний надати покупцеві при постачанні продукції наступні документи: сертифікат якості або паспорт на продукцію, рахунок, видаткову накладну/ акт приймання-передачі продукції/ ттн;

- підпунктом 7.3.3. Договору зазначено, що Постачальник зобов`язаний також видати покупцю податкову накладну, складену в електронній формі, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог чинного законодавства України;

- на виконання вказаних вимог Позивач по всім поставкам реєстрував податкові накладні, що підтверджується податковими накладними та квитанціями про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- пунктом 3.2. Договору передбачено порядок здійснення оплати. Так, покупець здійснює оплату кожної партії Товару по відповідному рахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця протягом 30 календарних днів з дати отримання продукції та оригіналу рахунку на оплату продукції, якщо інше не вказується в специфікації;

- Договір, відповідно до п. 12.1. Договору, набуває чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2021 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань та відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього Договору;

- Договір поставки та всі видаткові накладні підписані сторонами та скріплені також їх печатками;

- на виконання умов Договору позивачем у період з 07.06.2021 по 23.02.2022 поставлено відповідачу, відповідно до специфікацій, товар на загальну суму 1 899 015,36 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними:

1) видаткова накладна №1806008 від 18.06.2021 на суму 145 920,00 грн;

2)видаткова накладна №807018 від 08.07.2021 на суму 145 728,00 грн;

3) видаткова накладна №1607014 від 16.07.2021 на суму 187 200,00 грн;

4) видаткова накладна №1607015 від 16.07.2021 на суму 131 040,00 грн;

5) видаткова накладна №1907023 від 19.07.2021 на суму 259 080,00 грн;

6) видаткова накладна №2007015 від 20.07.2021 на суму 15 240,00 грн;

7) видаткова накладна №2607003 від 26.07.2021 на суму 8 250,00 грн;

8) видаткова накладна №908001 від 09.08.2021 на суму 18 487,22 грн;

9) видаткова накладна №1708004 від 17.08.2021 на суму 4 062,68 грн;

10) видаткова накладна №1708005 від 17.08.2021 на суму 9 970,20 грн;

11) видаткова накладна №2409009 від 24.09.2021 на суму 120 800,06 грн;

12) видаткова накладна №2709012 від 27.09.2021 на суму 120 800,06 грн;

13) видаткова накладна №2909009 від 29.09.2021 на суму 90 600,05 грн;

14)видаткова накладна №3009013 від 30.09.2021 на суму 30 200,02 грн;

15) видаткова накладна №3009014 від 30.09.2021 на суму 33 637,01 грн;

16) видаткова накладна №1310010 від 13.10.2021 на суму 120 800,06 грн;

17) видаткова накладна №2801007 від 28.01.2022 на суму 91 440,00 грн;

18) видаткова накладна №202003 від 02.02.2022 на суму 121 920,00 грн.;

19) видаткова накладна №2202007 від 22.02.2022 на суму 121 920,00 грн.;

20) видаткова накладна №2302020 від 23.02.2022 на суму 121 920,00 грн.;

- відповідачем частково виконано свої зобов`язання за вищезазначеними видатковими накладними та сплатив заборгованість за поставлений товар у розмірі 1 464 528,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи;

- таким чином, розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Договором поставки складав 434 487,36 грн.;

- зазначені обставини і стали причиною звернення позивача до суду з даними позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у загальному розмірі 616 405,12 грн., з яких: основна заборгованість у розмірі 434 487,36 грн., пеня у розмірі 60 066,75 грн., інфляційні втрати у розмірі 106 090,03 грн., 3% річних у розмірі 15 760,98 грн., а також судові витрати.

Як вбачається, на виконання зазначеного рішення Господарським судом Дніпропетровської області 05.12.2022 було видано відповідний наказ.

В матеріалах справи міститься копія роздруківки з Автоматизованої системи виконавчого провадження (а.с.67), з якої вбачається, що приватним виконавцем Русецькою О.О. 08.12.2022 відкрито виконавче провадження №70509633 про стягнення з Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" (а.с.67).

Також матеріали справи містять копії платіжних інструкцій, відповідно до яких Русецькою О.О. перерараховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" 635 651 грн. 20 коп. з призначенням платежу: "904/2708/22; 05.12.2022 Акціонерне товариство "Дніпроважмаш"; №70509633; кошти, стягнуті на користь стягувача", а саме:

- від 29.12.2022 №54789 на суму 55 330 грн. 00 коп. (а.с.79);

- від 11.01.2023 №55107 на суму 69 451 грн. 88 коп. (а.с.78);

- від 22.02.2023 №56432 на суму 113 104 грн. 33 коп. (а.с.77);

- від 06.03.2023 №56915 на суму 397 764 грн. 99 коп. (а.с.76).

Позивач стверджує, що рішення суду від 10.11.2022 у справі №904/2708/22 фактично виконано лише 06.03.2023, внаслідок чого позивачем нараховано 3% річних та інфляційні нарахування на суму заборгованості, що і стало причиною звернення позивача з позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до параграфу 72 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається, між сторонами укладено Договір від 07.06.2021 №03/77, який за свою правовою природою є договором поставки.

За приписами статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з частиною другою статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майново- господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1-3 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається позивачем здійснено інфляційні нарахування у розмірі 36 447 грн. 05 коп. за період з серпня 2022 по лютий 2023, а також нараховано 3% річних у зв`язку із простроченням відповідачем повернення забезпечувального платежу у розмірі 6 132 грн. 07 коп. за загальний період з 26.08.2022 по 05.03.2023.

Суд погоджується з наданими розрахунками річних, вважає їх арифметично правильними.

Після перевірки розрахунку судом, розмір інфляційних нарахувань за період з серпня 2022 по лютий 2023 включно складає 35 424 грн. 40 коп.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається, позовну заяву було подано позивачем до суду в електронній формі через систему "Електронний суд" та сплачено судовий збір в розмірі 2 147 грн. 20 коп. (2 684 грн. 00 коп. х 0,8).

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 095 грн. 63 коп. - витрат на сплату судового збору.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" (61052, м. Харків, пров. Сімферопольський, буд. 6, літ. "Д-1"; ідентифікаційний код 38773958) до Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" (49000, м. Дніпро, вул. Сухий Острів, буд. 3; ідентифікаційний код 00168076) про стягнення 42 579 грн. 12 коп. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" (49000, м. Дніпро, вул. Сухий Острів, буд. 3; ідентифікаційний код 00168076) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" (61052, м. Харків, пров. Сімферопольський, буд. 6, літ. "Д-1"; ідентифікаційний код 38773958) 6 132 (шість тисяч сто тридцять дві) грн. 07 коп. - 3% річних, 35 424 (тридцять п`ять тисяч чотириста двадцять чотири) грн. 40 коп. - інфляційних нарахувань та 2 095 (дві тисячі дев`яносто п`ять) грн. 63 коп. - витрат на сплату судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

21.09.2023