ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/660/23

Господарський суд Рівненської області у складі судді О.Андрійчук, розглянувши за

правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія" "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВГВ- Енерго»

про стягнення 113 999,04 грн,

без виклику представників сторін,

УСТАНОВИВ:

У липні 2023 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (позивач), звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВГВ- Енерго"(відповідач) про стягнення 34 199,71 грн пені та 79 799,33 грн штрафу за договором поставки № 53-122-13-22-12280 від 05.09.2022.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Згідно із позовною заявою, остання обґрунтована тим, що 05.09.2022 між позивачем (постачальник) та відповідачем (замовник) укладено договір поставки № 53-122-13-22-12280 (договір), за умовами якого відповідач зобов`язався поставити і передати у власність позивача продукцію на суму 1 139 990,40 грн, а позивач зобов`язався оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (додаток № 1 до договору). На виконання умов зазначеного договору відповідач з порушенням строків поставив позивачу продукцію на вказану суму, що підтверджується накладною. За недотримання відповідачем умов договору та порушення строків поставки продукції позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 34 199,71 грн пені та 79 799,33 грн штрафу.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст. 526 ЦК України та ст. 193, 232 ГК України.

Відповідач своїм правом на відзив не скористався, відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами справи.

При цьому суд зазначає, що ухвала суду направлялася відповідачу на адресу: вул. Олександра Довженка, 16-А, кв. 88, м. Київ, яка зазначена як в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, так і в договорі. Направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Суд враховує mutatis mutandis висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), провадження № 11-268заі18).

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результат їх розгляду.

Ухвалою суду від 05.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/660/23 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) представників сторін.

Заяв і клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши подані докази, суд

установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

05.09.2022 між позивачем (замовник) та відповідачем (постачальник) укладено договір про закупівлю № 53-122-13-22-12280 (договір), за п. 1.1. якого відповідач (постачальник) в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується поставити і передати у власність позивача (замовника) продукцію, а замовник, у свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1, що є додатком № 1 до договору.

Відповідно до п. 12.1. договору він уважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками. Строк дії цього договору по 31.12.2022, а в частині виконання гарантійних зобов`язань постачальника, що передбачені цим договором, - до спливу гарантійних строків.

За п. 1.2. договору предметом поставки за цим договору є продукція: 31230000-7, щітки графітові, яка передбачена специфікацією № 1 до цього договору.

Пунктом 1.4. договору погоджено, що місцем виконання цього договору є м. Вараш Рівненської області.

Згідно з п. 2.1. - 2.4. договору ціна продукції, що поставляється за цим договором, становить 949 992,00 грн, крім того ПДВ 189 998,40 грн. Загальна сума договору становить 1 139 990,40 грн. Кількість продукції та ціна за одиницю продукції вказана у специфікації № 1 (додаток № 1) до цього договору. Ціна на продукцію є остаточною і змінам не підлягає, за виключенням умов, передбачених у п. 13.10.

Продукція поставляється постачальником у строк по 30.10.2022. Продукція поставляється на умовах DDP згідно з Інкотермс-2010. Місце поставки та вантажоодержувач: 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство "ДП "НАЕК "Енергоатом" (п. 3.1. договору).

У розділі 4 договору сторони погодили, що кількість та асортимент продукції визначається специфікацією до цього договору. Якість та комплектність продукції повинна відповідати умовам договору, технічним вимогам (додаток 2 до договору) і підтверджується документацією про якість.

Розділом 8 договору передбачено порядок передачі та приймання продукції. Так, приймання продукції за кількістю та якістю (вхідний контроль) здійснюється відповідно до вимог Стандарту ДП «НАЕК» «Енергоатом»: Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" СОУ НАЕК 038:2021, при наявності товарно-

супровідних документів, передбачених п. 8.2. цього договору. Товарно-супровідні документи, що надаються постачальником при здійсненні поставки продукції: видаткова накладна або накладна, документ, що підтверджує якість продукції (паспорт або сертифікат якості оригінал або копія, завірена постачальником). Успішне проходження продукцією вхідного контролю ВК-1 підтверджується відповідним актом та ярликом на придатну продукцію згідно зі Стандартом ДП «НАЕК «Енергоатом» Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії» СОУ НАЕК 038:2021. Датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем. Перехід права власності на продукцію за договором відбувається в момент поставки продукції за умови наявності належним чином оформлених товарно-супровідних документів. У випадку виявлення замовником під час приймання продукції невідповідностей щодо кількості, якості, комплектності, відсутності або неналежного оформлення супровідних документів, постачальник зобов`язаний усунути виявлені невідповідності протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення (вимоги) від замовника. У випадку неусунення виявлених невідповідностей протягом вказаного строку, постачальник сплачує замовнику штрафні санкції, передбачені п. 9.1. договору. Сплата штрафних санкцій не звільняє постачальника від виконання зобов`язань за договором. Поштова адреса постачальника для направлення повідомлення: (вимоги): м. Київ, бульвар Верховної Ради, б.34, офіс 504.

За умовами п. 6.4. договору постачальник зобов`язаний скласти належним чином оформлену податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) протягом терміну, встановленого п. 201.10 ПК України.

04.11.2022 позивач звернувся до відповідача з листом № 16165/041 про виконання поставки та добровільну сплату штрафних санкцій.

Судом установлено, що на виконання умов договору 30.11.2022 відповідач здійснив поставку продукції на суму 1 139 990,4 грн, що підтверджується накладною №9/22 від 25.11.2022.

Пунктом 9.1. договору передбачено, що у випадку порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню в розмірі 0,1 вартості непоставленої продукції за кожен день прострочення. При цьому у випадку прострочення поставки продукції понад тридцять діб, постачальник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

Сторонами погоджено, що строк позовної давності за вимогами про стягнення штрафних санкцій, передбачених п. 9.1. цього договору, становить 3 (три) роки (п. 9.2. договору).

Відповідно до п. 9.3. договору усі спори, що виникають з цього договору або пов`язані з ним,

вирішуються шляхом переговорів між сторонами.

Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується у судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України. Претензійний порядок досудового вирішення спорів є обов`язковим (п. 9.4. договору).

12.04.2023 та 05.05.2023 позивач звертався до відповідача з претензіями № 6943/001-юр та №

8619/001-юр відповідно, які відповідач залишив без відповіді та задоволення.

За недотримання відповідачем умов договору щодо поставки продукції позивачем нараховано та заявлено до стягнення 34 199,71 грн пені та 79 799,33 грн штрафу.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із несвоєчасною поставкою товару та відповідальністю за таке порушення, регулювання яких здійснюється ГК України та ЦК України.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Судом із матеріалів справи установлено, що кінцевим строком поставки продукції було 30.10.2022, тоді як фактична поставка відбулася 30.11.2022 (із простроченням 30 днів).

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України унормовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як установлено судом із фактичних обставин справи, відповідач порушив строк поставки продукції.

За порушення умов договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення 34 199,71 грн пені та 79 799,33 грн штрафу.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Приписами ч. 2 ст. 231 ГК України унормовано, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно з усталеною практикою господарських судів, застосування до боржника, що порушив господарське зобов`язання, санкцій у вигляді пені та штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 31 ГК України, можливе при сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом; якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоч би одна сторона є суб`єктом господарювання, що відноситься до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (постачанням) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і розраховується в процентному відношенні розмір штрафу.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою ст. 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За таких обставин одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (відповідна правова позиція викладена в постановах КГС ВС від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18, від 27.09.2019 у справі № 923/760/16, від 02.04.2019 у справі № 917/194/18, від 25.05.2018 у справі № 922/1720/17, від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17).

Неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а в разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Разом з тим пеня за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов`язань і після сплати штрафу, тобто порівняно зі штрафом є додатковим стимулюючим фактором. Після застосування такої відповідальності, як штраф, який має одноразовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов`язання, пеня продовжує забезпечувати та стимулювати виконання боржником свого зобов`язання.

Отже, штраф і пеня є різновидами неустойки, які відрізняються тим, що розмір пені залежить

від тривалості прострочення боржника, а штраф - ні.

Суд, здійснивши перерахунок пені (з урахуванням вимог ч. 5 ст. 254 ЦК України), установив, що її розмір становить 34 199,71 грн (при заявленому - 34 199,71 грн), відтак пеня підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

Щодо нарахування штрафу, то за умовами п. 9.1. договору та вимогами ч. 2 ст. 231 ГК України штраф у розмірі семи відсотків стягується за прострочення понад тридцять днів.

Як установлено судом, при виконанні цього договору відповідачем допущено прострочення поставки товару на суму 1 139 990,40 грн на 30 днів (з 31.10.2022 по 29.11.2022).

У свою чергу, відповідно до Академічного тлумачного словника української мови слово понад (у розумінні часового відношення) уживається при вказуванні на відрізок часу, довше якого триває або відбувається що-небудь. Синонімом вказаного слова є більше ніж, як (при позначенні кількості та розміру вказує на їх перевищення). Отже, виходячи із формулювання умов договору та вимог чинного законодавства, мінімально необхідним періодом прострочення, із закінченням якого пов`язується виникнення права на нарахування штрафу, є 31 день (у розумінні прострочення понад 30 днів).

Зважаючи на викладене, підстави для стягнення штрафу в розмірі 79 799,33 грн відсутні.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні судом, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення прав позивача та про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено частково, відтак судовий збір в розмірі 805,20 грн покладається на відповідача, решта на позивача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВГВ - Енерго" про стягнення у сумі 113 999,04 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВГВ Енерго" (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 11- А, ідентифікаційний код 36432626) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від

імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (промзона, м.Вараш, Рівненська область, 34400, ідентифікаційний код 05425046) 34 199,71 грн пені.

У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 79 799,33 грн відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВГВ Енерго" (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 11- А, ідентифікаційний код 36432626) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від

імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"(промзона, м.Вараш, Рівненська область, 34400, ідентифікаційний код 05425046) 805,20 грн судового збору.

Позивач: Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (промзона, м.Вараш, Рівненська область, 34400, ідентифікаційний код 05425046).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВГВ Енерго" (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 11-А, ідентифікаційний код 36432626).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 14.09.2023.

Суддя О.Андрійчук