ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Черкаси справа № 925/986/23

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження розглянув справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", м.Кременчук, вул.Свіштовська,3

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтероіл Груп", м.Черкаси, вул.Святотроїцька,55А, оф.409

про стягнення грошових коштів у розмірі 799358,30 грн

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Гуйванюк Й.Є. адвокат за довіреністю;

від відповідача: участі не брав.

Публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтероіл Груп" з вимогами про стягнення 799358,30 грн заборгованості за договором поставки нафтопродуктів від 30.04.2020 №361/2/2118, та відшкодування судових витрат.

В судове засідання надійшли:

- від відповідача - відзив на позовну заяву (вх.суду №13270/23 від 11.08.2023) з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника відповідача, вимоги заперечує і просить у позові відмовити;

- від позивача відповідь на відзив (вх.суду №14633/23 від 06.09.2023) з запереченнями і спростуваннями доводів відповідача проти позову.

В судовому засіданні представник позивача надав суду оригінали поданих у справу копій документів. Позовні вимоги підтримав повністю та вказав, що постачання 4 партій ПММ за серпень, листопад 2021 року не оплачені. Проведені відповідачем оплати поставлених партій ПММ (без вказівки на номер акту чи рахунку на оплату) повністю враховані позивачем при підготовці позову.

За результатами проведеного судового засідання судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до приписів ст.ст.233, 240 ГПК України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

30.04.2020 між ПАТ "Укрнафта" (Постачальник) та ТОВ "Інтероіл Груп" (Покупець) укладений договір поставки нафтопродуктів №361/2/2118 (а.с.10-14 з додатковими угодами на продовження строку дії договору до 31.12.2021). Постачальник взяв зобов`язання поставити нафтопродукти згідно специфікації (а.с.15, 16) та отримати грошові кошти, Покупець взяв зобов`язання отримати нафтопродукти і сплатити а них обумовлену грошову суму.

Сторони погодили постачання нафтопродуктів партіями на підставі актів приймання-передачі (п.3.2. договору) (а.с.17-18).

За актом приймання-передачі №1/08 від 31.08.2021 відповідачеві були передані паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО ) 8,361 тонни на суму 211399,52 грн (з ПДВ);

За актом приймання-передачі №1/11 від 30.11.2021 відповідачеві були передані паливо дизельне ДП-З-Євро5-ВО ) 5,015 тонни на суму 152104,96 грн (з ПДВ);

бензин автомобільний А-92-Євро5-ЕО *) 8,764 тонни на суму 277643,52 грн (з ПДВ);

бензин автомобільний А-95-Євро5-ЕО ) 4,898 тонни на суму 158210,30 грн (з ПДВ), а всього на суму 799358,30 грн, що є предметом спору.

Позивачем виставлені рахунки-фактури на оплату:

№90805964 від 31.08.2021 на суму 211399,52 грн (з ПДВ) (а.с.19);

№90842803 від 30.11.2021 на суму 152104,96 грн (з ПДВ) (а.с.20);

№90842808 від 30.11.2021 на суму 277643,52 грн (з ПДВ) (а.с.21);

№90842815 від 30.11.2021 на суму 158210,30 грн (з ПДВ) (а.с.22). Рахунки на оплату виставлені відповідачеві, що підтверджено описом вкладення в лист (а.с.23-24).

На виставлену претензію (а.с.25-29) відповідач не відреагував.

Не проведення розрахунку з постачальником стало причиною звернення позивача до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу.

Відповідач вимоги заперечує та заявляє про проведення повного розрахунку, надавши разом із відзивом копії платіжних доручень:

№706 від 11.05.2021 на суму 330000 грн, №761 від 14.05.2021 на суму 49185,33 грн, №879 від 05.08.2021 на суму 424461,35 грн, без чіткого посилання на номер рахунку чи акту приймання-передачі ПММ.

Позивач спростовує доводи відзиву письмовими запереченнями.

Інших документів не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч.3 ст.5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст.13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Сторони за договорами є суб`єктами господарювання на ринку послуг України, самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст.93 ЦК України.

Відповідно до ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд погоджується з доводами учасників, що їх дії були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями ст.ст.4, 11 ЦК України.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Позивач звернувся в Господарський суд Черкаської області із позовом про стягнення заборгованості 799358,30 грн за поставлені ПММ відповідно до умов договору поставки нафтопродуктів №361/2/2118 від 30.04.2021 (а.с.10-12), що був укладений між позивачем (кредитор, стягувач) ТОВ ТФПНК "Укртатнафта" в особі директора Пінчука А.І., що діє на підставі Статуту, та відповідачем (покупець, боржник) ТОВ "Інтероіл Груп" в особі директора Кваші І.В., що діє на підставі Статуту.

Договір поставки відповідає приписам гл.54 ЦК України як різновид "Купівлі-продажу". Договір не запечений сторонами та є дійсним. Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Суд враховує презумпцію правомірності правочину положення ст.204 ЦК України.

За умовами договору:

Предмет договору: отримання за плату обумовлених партій ПММ згідно специфікацій та актів приймання-передачі.

Майно передано за 4 актами відповідачу, що підтверджено позивачем та не оспорюється сторонами.

Предмет спору: стягнення оплати 799358,30 грн вартості пального за договором постачання нафтопродуктів №361/2/2118 від 30.04.2021 як основний борг.

Відповідачеві виставлені рахунки на оплату отриманих партій ПММ за період серпня-листопада 2021 (а.с.19-22). Рахунки не оплачено.

Наявність заборгованості підтверджена позивачем, в т.ч. бухгалтерською довідкою від 20.08.2023 (додаток до відповіді на відзив), та не спростована належними доказами.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Суд вважає, що строк виконання зобов`язання для відповідача є таким, що настав і вимога позивача про стягнення 799358,30 грн заборгованості підлягає до задоволення.

Суд критично оцінює доводи відповідача про проведений розрахунок з посиланням на платіжні доручення №706 від 11.05.2021 на суму 330000 грн, №761 від 14.05.2021 на суму 49185,33 грн, №879 від 05.08.2021 на суму 424461,35 грн, та не враховує їх при прийняття рішення як належний розрахунок, оскільки документи відповідача не містять чіткого посилання на номер рахунку чи акту приймання-передачі ПММ і позивач правомірно врахував ці оплати в порядку наростання заборгованості за іншими партіями постачання ПММ відповідачеві.

Відповідно до ст.ст.74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідач не скористався своїм правом надати свій контррозрахунок вимог. Суд враховує принцип самозахисту права приписи ст.15 ЦК України.

Суд зазначає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до приписів ст.ст.15-16 ЦК України. Враховуючи те, що позивач довів порушення свого права, позов підлягає до задоволення з мотивів обґрунтованості, доведеності та підставності.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).

Відповідно до приписів ст.ст.129-130 ГПК України судові витрати 11991 грн при задоволенні позову належить покласти на відповідача та стягнути їх на користь позивача.

Керуючись ст.ст.129, 130, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтероіл Груп", м.Черкаси, вул.Святотроїцька,55А, оф.409, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", м.Кременчук, вул.Свіштовська,3; ; номер рахунку в банку невідомий

799358,30 грн заборгованості за договором від 30.04.2021 №361/2/2118 та 11991 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 19.09.2023.

Суддя Г.М.Скиба