ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" вересня 2023 р. Cправа № 902/609/23

Суддя Господарського суду Вінницької області Маслій І.В., при секретарі судового засідання Глобі А.С.

Представники сторін не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства газорозподільної системи "Вінницягаз" (пров. Костя Широцького, 24, м. Вінниця, 21012)

до: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 1627,02 грн.

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство газорозподільної системи "Вінницягаз" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 1 627,02 грн. заборгованості, з яких: 1 506,46 грн. - основного боргу, 29,26 грн. - 3% річних, 91,30 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору розподілу природного газу, укладеного шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання №09425WERJCDP099/42DP210-8987-19 від 01.09.2019, в частині оплати за надані послуги.

Щодо підсудності даного позову господарському суду, слід зазначити що Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 01.12.2022 по справі №131/532/22, яка залишена в силі постановою Вінницького апеляційного суду від 18.04.2023 за позовом Акціонерного товариства газорозподільної системи "Вінницягаз" до ОСОБА_1 було закрито провадження у даній справі з огляду на належність даного спору до юрисдикції господарського суду, оскільки спір між сторонами виник за договором розподілу природного газу для комерційних потреб.

Ухвалою суду від 05.05.2023 відкрито провадження у справі № 902/609/23 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).

29.05.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позову заперечує.

01.06.2023 до суду від позивача надійшла заява про продовження строку для подання відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 26.06.2023 перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, продовжено строк підготовчого провадження по справі на30 днів та призначено підготовче засідання на 14.08.2023. Крім того, витребувано у позивача - Акціонерного товариства газорозподільної системи "Вінницягаз" - технічні умови на реконструкцію системи газопостачання об`єкта приєднаного до ГРМ №21002.2-ТУр-1024-119 від 11.11.2019 року.

14.08.2023 до суду від позивача надійшли витребувані ухвалою документи та відповідь на відзив, в якій позивач спростовує твердження відповідача викладені у відзиві на позовну заяву.

На визначену судом дату в судове засідання 14.08.2023 з`явилась представник позивача, відповідач правом участі свого представника в судовому засіданні не скористався.

За наслідками судового засідання, суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу для розгляду по суті на 06.09.2023 о 11:00 год.

Враховуючи неявку у судове засідання представника відповідача, суд ухвалою від 17.08.2023 повідомив останнього про дату, час та місце наступного судового засідання у порядку визначеному ст. 120, 121 ГПК України.

04.09.2023 до суду від представника відповідача надійшли заяви про ознайомлення з матеріалами справи та про відкладення розгляду справи на іншу дату зв`язку з зайнятістю в інших судових засіданнях.

06.09.2023 від позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи зв`язку з зайнятістю представника в інших судових засіданнях.

На визначену судом дату в судове засідання 06.09.2023 представники сторін не з`явились.

Суд розглянувши матеріали справи, клопотання позивача та заяву відповідача про відкладення розгляду справи зазначає наступне.

Обґрунтовуючи подане клопотання та заяву представники сторін зазначають про зайнятість в інших судових засіданнях.

Відкладення розгляду справи є правом суду. Основною умовою для відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Господарський суд звертає увагу, що явка представників сторін у судове засідання не визнавалась обов`язковою, а положеннями ч. 2 ст. 202 ГПК України не передбачено такої підстави для відкладення розгляду справи як зайнятість в інших судових засіданнях.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, оскільки в матеріалах справи наявні і відзив на позовну заяву, і відповідь на відзив.

Відтак господарський суд відмовляє у задоволенні клопотання представника позивача та заяви представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Крім того, розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З огляду на викладене розгляд справи по суті відбувається за наявними в справі доказами за відсутності представників сторін.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 06.09.2023 в зв`язку з неявкою представників сторін на проголошення вступної та резолютивної частини рішення остання долучена до матеріалів справи без проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов та підстави заперечень відповідача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільних систем «Вінницягаз» (далі - позивач, в договорі Оператор ГРМ) та ОСОБА_1 (далі - відповідач, в договорі Споживач) діють відносини щодо надання послуг з розподілу природного газу газорозподільними системами позивача, комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, які регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494 (далі - Кодекс ГРМ).

Розділом VI Кодексу ГРМ передбачено, що доступ споживачів до газорозподільної мережі (ГРМ) для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП, від 30.09.2015 № 2498.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті НКРЕКП та Оператора ГРМ (АТ «Вінницягаз») та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відтак, між позивачем та відповідачем, на підставі заяви відповідача від 28.08.2019 щодо заключення договору розподілу природного газу для комерційних потреб, укладено договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання № 09425WERJCDP099/42DP210-8987-19 від 01.09.2019 р. до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому (далі - Договір).

Відповідно до пункту 2.1. Договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

При вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього Договору та Кодексу газорозподільних систем (п. 2.3 Договору).

Облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором. Якщо комерційний вузол обліку встановлений не на межі балансової належності сторін (точка вимірювання не збігається з точкою комерційного обліку), фактичний об`єм природного газу визначається з урахуванням втрат та витрат природного газу між точкою вимірювання і межею балансової належності сторін шляхом їх додавания/віднімання до/від об`єму природного газу, визначеного комерційним вузлом обліку в точці вимірювання, відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку Споживача (п.5.1. та п 5.2. Договору).

Згідно з п.6.1. Договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п. 6.2. Договору).

Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (п. 6.3. Договору).

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 6.4. Договору).

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п. 6.6. Договору).

Абзацом 10 п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому, подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік.

Постановою НКРЕКП від 24 12.2019 р № 3014 для АТ «Вінницягаз» з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року включно встановлено тариф на послуги розподілу природного газу в розмірі 0,89 грн. за 1 м.куб. (без урахування ПДВ), а з 01 липня 2020 року - 0,97 грн. за 1 м.куб. (без врахування ПДВ).

Листом від 06.12.2019 року Споживач замовив обсяг річної замовленої потужності на 2020 рік в обсязі 450 м. куб.

Таким чином, з врахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу з 01 січня 2020 р. по 30 червня 2020 р. складає 1,068 грн. за 1 м.куб., з 01 липня 2020 р. - 1,164 грн. за 1 м.куб., а вартість послуг з розподілу природного газу визначається наступним чином: місячна вартість за послугу з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 визначається: 450,00 м3 розділено на 12 місяців, помножено на тариф 1,068 грн. та складає 40,05 грн. (з ПДВ 20%); місячна вартість за послугу з розподілу природного газу за період з 01.07.2020 по 31.12.2020 визначається; 450,00 м3 розділено на 12 місяців, помножено на тариф 1,164 грн. та складає 43,65 грн. (з ПДВ 20%).

Постановою НКРЕКП від 30.12.2020 № 2765 для АТ «Вінницягаз» з 01 січня 2021 року встановлено тариф на послуги розподілу природного газу в розмірі 1,68 грн. за 1 м.куб. (без урахування ПДВ).

Таким чином, з врахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу з 01 січня 2021 р. складала 2,016 грн. за 1 м.куб.

08.04.2020 р, в зв`язку з закінченням опалювального періоду, було припинено газопостачання на об`єкт відповідача шляхом опломбування вхідного крана, що підтверджується актом про припинення від 08.04.2020 р. наявного в матеріалах справи.

За твердженням позивача протягом періоду з жовтня 2019 року по вересень 2020 року включно Боржником було спожито 535,11 м куб. природного газу.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, з урахуванням вимог глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ та п .6.1 та 6.2 Типового договору розподілу, Позивачем була розрахована щомісячна плата за послуги з розподілу природного газу протягом 2021 року наступним чином: 535,11 м.куб. х 2,016 грн. за 1 м.куб. / 12 міс. = 89,90 грн. (щомісячна плата відповідача у 2021 році).

Постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2741 для АТ «Вінницягаз» з 01 січня 2022 року на весь 2022 рік встановлено тариф на послуги розподілу природного газу в розмірі 1,76 грн. за 1 м.куб. (без урахування ПДВ).

Таким чином, з врахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу в 2022 році складає 2,112 грн. за 1 м.куб.

В зв`язку із відсутністю споживання величина річної замовленої потужності на 2022 рік була визначена Позивачем для Відповідача на підставі п 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ по замовчуванню на рівні 314,0 куб.м. в рік та з урахуванням вимог глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ та п .6.1 та 6.2 Типового договору розподілу, Позивачем була розрахована щомісячна плата за послуги з розподілу природного газу протягом 2022 року наступним чином 314,0 м.куб. х 2,112 грн. за 1 м.куб. /12 міс. = 55,27 грн. (щомісячна плата для Відповідача, в 2022 році).

Про розраховані обсяги річної замовленої потужності Боржника також було повідомлено шляхом відображення розрахунку обсягів річної замовленої потужності на 2022 рік в актах приймання- передачі природного газу № ВІ00047809 від 30.09 2020 та № ВІ00082610 від 30.09.2021 року.

За твердженням позивача, протягом січня 2020 року - березня 2022 року АТ «Вінницягаз» надало відповідачу послугу з розподілу природного газу на загальну суму 1746,88 грн. У зазначений період відповідачу неодноразово направлялися акти наданих послуг за відповідні календарні місяці протягом січня - червня 2020 року відповідачем підписувались акти наданих послуг, однак з липня 2020 відповідач припинив підписувати та повертати позивачу акти.

Позивачем неодноразово направлялись на адресу позивача вимоги від 01.11.2021 р № 210-Сл-12675-1121, від 05.05.2022 р. № 210-Сл-3659-0522 . Крім того, на адресу Відповідача також направлявся лист від 12.10.2021 р. № 210-Сл-11620-1021 щодо наявності обов`язку з споживача з оплати наданих Товариством послуг з розподілу природного газу та припинення надання даної послуги у разі механічного від`єднання об`єкту Відповідача від газорозподільної системи.

Як зазначено позивачем в позовній заяві та підтверджується наявними в справі доказами станом на 01.01.2020 року в бухгалтерському обліку АТ «Вінницягаз» по договору № 09425WERJCDP099/42DP210-8987-19 від 01.09.2019 р. рахувалася переплата в розмірі 123,32 грн., що відображено в картці рахунку 361. Протягом спірного періоду відповідачем перераховано на рахунок позивача 117,10 грн в якості оплати послуг розподілу, що підтверджується платіжним дорученням від 24.01.2020 р. № 5055989В.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Вінницягаз» за надані протягом липня 2020 - березня 2022 року послуги з розподілу природного газу склала 1 506,46 грн.

В зв`язку з не оплатою відповідачем наданих послуг, у визначені договором строки, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 1 627,02 грн. заборгованості, з яких: 1 506,46 грн. - основного боргу, 29,26 грн. - 3% річних, 91,30 грн. - інфляційні втрати.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти задоволення позову заперечує, поміж іншого зазначає, що матеріали позовної заяви містять ряд документів які підписані не відповідачем або взагалі не підписані, доказ, що долучений до матеріалів справи містить в собі неправдиву інформацію про обставини припинення газопостачання, а саме зазначено в зв`язку із закінченням опалювального періоду шляхом опломбування вхідного крану, однак на переконання відповідача такої підстави для припинення газопостачання не передбачено в Порядку. Крім того, за твердженням відповідача припинення газопостачання відбулось шляхом демонтажу ручки крана, тобто шляхом механічного від`єднання об`єкта споживача від мережі газопостачання. Різниця між опломбуванням вхідного крана та опломбуванням місця демонтованої ручки крану є очевидною.

Стосовно об`єкта газопостачання - аптеки, відповідач зазначає, що з часу після незаконного відключення від газопостачання в 2020 році акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» не вчиняються дії з відновлення газопостачання на тій підставі що в архіві газової контори відсутній робочий проект газопостачання та Технічні умови, а тому необхідно виготовити Технічні умови на реконструкцію системи газопостачання у зв`язку з встановленням в 2012 році газового котла. Крім того, працівником акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» фахівцем з адміністративної діяльності Іллінецької дільниці Петлінським В.Б. надано Попередження від 19 березня 2020 року про відключення, в якому з поміж іншого з посиланням на самовільне встановлення котла та на порушення п.5.5. розділу «Вимоги безпечної експлуатації внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових і громадських будинків» затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 15.05.2015 року № 285, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 р. № 674/27119, однак відповідач зазначає, що при встановленні газового котла в 2012 році не діяли Правила безпеки газопостачання, що затвердженні в 2015 році.

На думку Відповідача акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» не вірно тлумачяться норми надання ним послуг, оскільки об`єкт має бути підключеним; послуга з розподілу газу має включати в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи; послуга з розподілу газу має бути підтверджена підписаним сторонами актом наданих послуг.

У зв`язку з вищевикладеним відповідач просить суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив, позивач щодо позиції відповідача про відсутність зобов`язання зі сплати послуг за умови не споживання природного газу зазначає наступне.

Послуга з розподілу не складається лише з фактичного переміщення природного газу розподільчою системою трубопроводів. До послуги з розподілу також входить цілодобове надання фактичного доступу замовленої потужності об`єктів споживача до газорозподільної системи, що буквально означає - наявність технічної можливості у будь-який час необхідний споживачу скористатись можливістю розпочати газоспоживання. Тобто, Оператор ГРМ, знаючи, що об`єкт відповідача підключено до газорозподільної системи підтримує належний тиск у системі з урахування замовленої потужності приєднаних об`єктів споживача. Дані послуги є монопольними роботами АТ «Вінницягаз», як оператора ГРМ у зоні ліцензованої діяльності - території Вінницької області.

Слід зазначити, що Кодексом ГРМ визначається два терміни: приєднана та замовлена потужність. Так, - приєднаною потужністю є стала величина, тобто така, яка не потребує коригування і розраховувалась споживачу один раз на весь час отримання послуг, - замовлена потужність - це змінна величина, яка розраховується на календарний рік відповідно до попередніх обсягів споживання (і може змінюватись через шість місяців за заявою споживача).

Тобто, Оператор ГРМ для сталого функціонування, постійно налаштовує потужність газорозподільних мереж під приєднані до мережі об`єкта споживача.

Відповідно до пункту 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу та механічного від`єднання від мереж Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VI цього Кодексу.

Крім того, за умови припинення (обмеження) газопостачання шляхом опломбування вхідного крана об`єкт споживача не втрачає статус підключеного до ГРМ, оскільки у такому випадку не відбувається фізичного роз`єднання обладнання споживача з газорозподільною системою, і споживач має можливість у будь-який момент поновити отримання газу. Пломбування вхідного крана лише призупиняє фізичну подачу газу до об`єкту, але не припиняє право відповідача на цілодобовий доступ об`єкта споживання до газорозподільної системи.

Окремо позивач звертає увагу, що норми Кодексу ГРМ взагалі виключають нульовий обсяги річної замовленої потужності тобто згідно п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільної системи - має бути не менше 314 куб.м. в рік по об`єкту споживання.

Щодо тверджень відповідача про неналежних підписів на ряді документів доданих до позовної заяви, позивач зокрема зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження підробки позивачем даних документів та не подано жодних клопотань про призначення почеркознавчої експертизи, тощо.

Враховуючи наведене, з огляду на те, що належний відповідачу об`єкт газоспоживання механічно не відключений від системи газопостачання, зважаючи на дійсність укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Беручи до уваги встановлені обставини справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до приписів статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Спірні правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України "Про ринок природного газу". Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕП №2494 від 30.09.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1379/27824 06.11.2015, постановою НКРЕП №2498 від 30.09.2015 "Про затвердження Типового договору розподілу природного газу" тощо.

Закон України "Про ринок природного газу" визначає наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи: оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (є оператором ГРМ).

Згідно умов Кодексу ГРС, оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах Дем`янишина Людмила Михайлівна (відповідач по справі) має статус споживача.

Згідно п.4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Умовами п. 1 розділу 3 глави VI Кодексу ГРС споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Як передбачено статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до п.3 глави 3 розділ VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з п. 4 глави 3 розділу VI кодекс ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

01.09.2019 відповідачем підписана заява-приєднання №09425WERJCDP099/42DP210-8987-19 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Абзацом 3 пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ передбачено, що споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Спірні відносини між сторонами виникли на підставі внесення Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою №2080 від 07.10.2019 змін до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 та Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015.

Так, постановою НКРЕКП №2080 затверджено, що з 01.01.2020 запроваджується новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік.

Як вже зазначалось, в розділі 6-му Типового договору розподілу природного газу врегульовано порядок розрахунків та визначено, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. При цьому, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Постановою НКРЕКП від 24 12.2019 р № 3014 для АТ «Вінницягаз» з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року включно встановлено тариф на послуги розподілу природного газу в розмірі 0,89 грн. за 1 м.куб. (без урахування ПДВ), а з 01 липня 2020 року - 0,97 грн. за 1 м.куб. (без врахування ПДВ), а з врахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року включно складала 1,068 грн. за 1 м.куб., а з 01 липня 2020 року - 1,164 грн. 1 м.куб.

Постановою НКРЕКП від 30.12.2020 № 2765 для АТ «Вінницягаз» з 01 січня 2021 року на весь 2021 рік встановлено тариф на послуги розподілу природного газу в розмірі 1,68 грн. за 1 м.куб. (без урахування ПДВ), а з врахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу в 2021 році складала 2,016 грн. за 1 м.куб.

Постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2741 для АТ «Вінницягаз» з 01 січня 2022 року на весь 2022 рік встановлено тариф на послуги розподілу природного газу в розмірі 1,76 грн. за 1 м.куб. (без урахування ПДВ), а з врахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу в 2022 році складала 2,112 грн. за 1 м.куб.

Відповідно до п. 2 гл. 6 розд. VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Визначення газового року наведене в п.4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ - і ним є період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.

З урахуванням вищезазначених вимог Кодексу ГРМ та типового договору, позивачем було здійснено розрахунок величини річної замовленої потужності по об`єкту відповідача:

- на розрахунковий газовий 2020 рік у замовленому обсязі 450,00 м3 з розрахунком розміру місячної вартості за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 у сумі 40,05 грн., а за період з 01.07.2020 по 31.12.2020 у сумі 43,65 грн.;

- на розрахунковий газовий 2021 рік на обсяг спожитого відповідачем газу з жовтня 2019 по вересень 2020 склав 535,11 м3 з розрахунком розміру місячної вартості на протязі 2021 у сумі 89,90 грн.;

- на розрахунковий газовий 2022 рік в зв`язку із відсутністю споживання величина річної замовленої потужності на 2022 рік була визначена на підставі п. 4глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ на рівні 314,0 м3 з розрахунком розміру місячної вартості на протязі 2022 у сумі 55,27 грн.

Однак, відповідач з необхідністю щомісячно сплачувати вартість послуги не погоджується з підстав неспоживання природного газу з 08.04.2020 року, мотивуючи при цьому, свою позицію опломбуванням та демонтажем ручки крана, що на переконання відповідача є механічне від`єднання об`єкта споживача від мережі газопостачання. обладнання підприємства на газопроводі, з посиланням на акт про припинення (обмеження), а отже, відповідач не споживав природний газ і, як наслідок не отримував послуг з його розподілу.

В той же час, суд не погоджується із таким твердженням відповідача, з огляду на те, що послуга з розподілу не складається лише з фактичного переміщення природного газу розподільчою системою трубопроводів. До послуги з розподілу також входить цілодобове надання фактичного доступу замовленої потужності об`єктів споживача до газорозподільної системи, що буквально означає - наявність технічної можливості у будь-який час необхідний споживачу скористатись можливістю розпочати газоспоживання.

Тобто, оператор ГРМ, знаючи, що об`єкт відповідача підключено до газорозподільної системи підтримує належний тиск у системі з урахування замовленої потужності приєднаних об`єктів споживача. Дані послуги є монопольними роботами АТ «Вінницягаз», як оператора ГРМ у зоні ліцензованої діяльності - території Вінницької області.

Слід зазначити, що між приєднаною та замовленою потужністю об`єктів споживача є певна різниця, через що є різниця в підходах до розрахунку вартості послуг: - приєднаною потужністю є стала величина, тобто така, яка не потребує коригування і розраховувалась споживачу один раз на весь час отримання послуг, - замовлена потужність - це змінна величина, яка розраховується на календарний рік відповідно до попередніх обсягів споживання (і може змінюватись через шість місяців за заявою споживача), тобто, оператор ГРМ для сталого функціонування, постійно налаштовує потужність газорозподільних мереж під приєднані до мережі об`єкти споживача.

Відповідно до п. 8 гл. 6 розд. VI Кодексу ГРМ, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VI цього Кодексу.

Таким чином, доводи відповідача щодо неотримання ним послуг, у зв`язку з відсутністю фактичного споживання природного газу є необґрунтованими та безпідставними, адже в даному випадку об`єкт вважається приєднаним навіть, якщо газоспоживаюче обладнання опломбоване на газопроводі - вводі, оскільки для початку фактичного споживання природного газу, окрім зняття пломби немає перешкод.

Щодо забезпечення цілодобового доступу об`єктів відповідача до газорозподільної системи, як складової послуги з розподілу, необхідно зазначити, що згідно п.1 розділу II Кодексу ГРМ газорозподільна система (ГРМ) є технологічним комплексом, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам.

Не можна розглядати поняття «розподілу газу» лише як доставку газу безпосередньо споживачу. Оскільки, розподіл природного газу це цілий комплекс дій (заходів) оператора ГРМ, пов`язаних з підтриманням системи ГРМ в надійному та безпечному стані, що підтверджується складовими структури тарифу на послуги з розподілу природного газу, до розрахунку якого, згідно Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу (постанова НКРЕКП №236 від 25.02.2016 із змінами).

В нормативних актах в сфері ринку природного газу термін «розподіл природного газу» вживається і в розумінні фізичної доставки газу.

Таким чином, послуга з розподілу природного газу не обмежується обов`язками оператора ГРМ (АТ «Вінницягаз») щодо фізичної доставки обсягів природного газу до об`єктів споживача та формування кількісних показників обсягів спожитого (розподіленого) природного газу, а включає в себе в цілому процес забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності об`єкта споживача для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу безпосередньо споживачу, і в розумінні цілого комплексу дій (заходів) оператора ГРМ, пов`язаних із забезпеченням безаварійності та належного стану ГРМ.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, в період за який виникла заборгованість (липень 2020-березень 2022 року), типовий договір розподілу природного газу, заява-приєднання №09425WERJCDP099/42DP210-8987-19 від 01.09.2019 розірваний не був, а тому зобов`язання за даним договором мали виконуватись належним чином та в визначені ним строки.

З огляду на викладене, у суду наявні підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача суми заборгованості місячної вартості величини річної замовленої потужності за період липень 2020-березень 2022 року у розмірі 1 506,46 грн.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 29,26 грн. - 3% річних, 91,30 грн. - інфляційні втрати.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом проведено перевірку правильності нарахування сум інфляційних втрат та 3% річних, в межах визначених позивачем періодів та встановлено що розмір інфляційних та 3% річних не перевищує розмір визначений судом.

З огляду на викладене вимоги позивача про стягнення з відповідача 29,26 грн. - 3% річних та 91,30 грн. - інфляційних втрат підлягають задоволенню, як такі що передбачені законом.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім того, господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів наведених позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, а також заперечень відповідача, оскільки їх оцінка не може мати наслідком спростування висновків, до яких дійшов господарський суд під час вирішення даного спору.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (провулок Костя Широцького, буд.24, м. Вінниця, 21012, ) 1 506,46 грн - основного боргу за розподіл природного газу протягом липня 2020 - березня 2022 років, 29,26 грн. - 3% річних, 91,30 грн. - інфляційних втрат та 2 684,00 грн - витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - , представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 18 вересня 2023 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи