ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2023 р. Справа №925/393/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Євсікова О.О.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання Нікітенко А.В.

за участю представників учасників справи:

від позивача-1: Манзар Т.В.

від позивача-2: не з`явився

від відповідача: Бердник Т.В.

від прокуратури: Кузьміна К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.02.2023 (повний текст рішення складено 17.05.2023)

у справі №925/393/22 (суддя Грачов В.М.)

за позовом заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України та Черкаської дослідної станції біоресурсів Національної академії аграрних наук України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Неон Груп"

про визнання недійсними додаткових угод до договору поставки товару та стягнення 388 502,14 грн,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Черкаської окружної прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України (далі - НААН України) та Черкаської дослідної станції біоресурсів Національної академії аграрних наук України (далі - ЧДСБ НААН України) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Неон Груп" (далі - ТОВ "Неон Груп") про визнання недійсними додаткових угод №2 від 20.09.2021, №3 від 21.10.2021, №4 від 22.10.2021 та недійсними в частині збільшення ціни за одиницю товару додаткових угод №5 від 03.11.2021, №6 від 15.12.2021 до договору про закупівлю товарів за публічні кошти від 23.07.2021 №122/21, укладених між ЧДСБ НААН України та ТОВ "Неон Груп", а також стягнення з ТОВ "Неон Груп" на користь ЧДСБ НААН України коштів в сумі 388 502,14 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор посилався на порушення законодавства в сфері публічних закупівель при укладенні та виконанні зобов`язань за додатковими угодами до договору, що призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів (безпідставної зміни істотних умов договору: зростання ціни товару, зменшення обсягу закупівлі), що не відповідає положенням Закону України "Про публічні закупівлі" та законодавчо визначеним принципам, за якими мають здійснюватися такі закупівлі. Крім того, у результаті укладених сторонами з порушенням вимог закону спірних додаткових угод, безпідставно та надмірно сплачено відповідачу бюджетні кошти у розмірі 388 502,14 грн, які у зв`язку з визнанням недійсними додаткових угод підлягають стягненню з відповідача на підставі частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 13.02.2023 у справі №925/393/23 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач-2 при виконанні договору про закупівлю товарів за публічні кошти від 23.07.2021 №122/21 допустив неправомірну витрату державних коштів, розпорядником яких є позивач-1. Заявлена прокурором вимога про стягнення цих коштів з відповідача на користь позивача-2, який не є їх власником, не є органом який реалізовує функції держави у спірних правовідносинах суперечить меті позову і не відновить порушений інтерес держави, за захистом якого прокурор звернувся в суд. Крім того, місцевий господарський суд не вбачає у зверненні прокурора з даним позовом суперечності нормам статей 19, 131-1 Конституції України, частин 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), частин 1, 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", тому у задоволенні клопотань відповідача про залишення позову без розгляду з цих підстав відмовив.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, перший заступник Черкаської обласної прокуратури звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 13.02.2023 у справі №925/393/22 та постановити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі зазначено, що під час звернення з даним позовом до суду прокуратурою дотримано вимоги статті 23 Закону України "Про прокуратуру", зазначено в чому полягають порушення інтересів держави, а також визначено належних позивачі - суб`єктів владних повноважень в особі НААН України та ЧДСБ НААН України, як структурного підрозділу НААН України, які не здійснили жодних заходів, спрямованих на відновлення порушених інтересів держави, чим допустили бездіяльність.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2023, апеляційну скаргу першого заступника Черкаської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.02.2023 у справі №925/393/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/393/22. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою першого заступника Черкаської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.02.2023 у справі №925/393/22.

Матеріали справи №925/393/22 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 20.06.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою першого заступника Черкаської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.02.2023 у справі №925/393/22. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, пояснення до 14.07.2023. Розгляд апеляційної скарги призначено на 01.08.2023 о 12 год 00 хв.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 заяву представника ТОВ "Неон Груп" - Бердника Віталія Вікторовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Судове засідання у справі №925/393/22 в режимі відеоконференції призначено на 01.08.2023 о 12 год 00 хв.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2023 розгляд справи №925/393/22 відкладено на 15.08.2023 о 12 год 30 хв.

14.08.2023 через систему "Електронний суд" відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому останній зазначає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, а позовна заява - залишенню без розгляду.

Разом із тим, колегія суддів дійшла висновку, що вказаний вище відзив на апеляційну скаргу підлягає залишенню без розгляду на підставі статті 118 ГПК України, оскільки поданий зі значним пропуском, встановленим ухвалою від 22.06.2023, строку на його подачу. Крім того, будь-яких клопотань або заява для поновлення або продовження строку на його подачу відповідачем не заявлялося.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 15.08.2023 та від 22.08.2023 розгляд справи №925/393/22 відкладено на 22.08.2023 та 29.08.2023 відповідно.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2023 у зв`язку із перебуванням судді Демидової А.М. з 28.08.2023 по 01.09.2023 та судді Ходаківської І.П. з 28.08.2023 по 10.09.2023 у відпустках, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2023 справу №925/393/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Сулім В.В., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2023 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу першого заступника Черкаської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.02.2023 у справі №925/393/22 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Сулім В.В., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.08.2023 розгляд справи №925/393/22 відкладено на 12.09.2023 о 13 год 45 хв.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2023 клопотання представника НААН України - Манзар Тетяни Володимирівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Судове засідання у справі №925/393/22 в режимі відеоконференції призначено на 12.09.2023 о 13 год 45 хв.

Позивач-2 своїх представників в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з частинами 3, 6, 8 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

З 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі у добровільному порядку. На що також звертає увагу учасників процесу Верховний Суд у своїх ухвалах від 12.10.2022 у справі №910/14311/21, від 12.10.2022 у справі №910/14469/21, від 12.10.2022 у справі №922/2017/17.

Крім того, Верховий Суд в ухвалі від 22.08.2022 у справі №916/2731/21 вказав, що відповідно до рішення Ради Суддів України від 05.08.2022 з метою підвищення рівня використання інструментів електронного судочинства під час відправлення правосуддя в умовах скрутного фінансового забезпечення судів рекомендовано судам, зокрема у випадках, коли адвокат, нотаріус, приватний виконавець, арбітражний керуючій, судовий експерт, державний орган, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального секторів економіки, який бере участь у справі, не має офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі - вимагати зареєструвати таку офіційну електронну адресу для подальшого направлення судом процесуальних документів в електронній формі; виклики та повідомлення, обмін процесуальними документами з учасниками судових проваджень у першу чергу здійснювати за допомогою електронної пошти та/або з використанням вказаних учасниками судових проваджень мобільних телефонів (в тому числі й з використанням месенджерів, які дозволяють отримати інформацію про доставку відповідного повідомлення, процесуального документа, та отримати інформацію про їх прочитання). Закликано усіх учасників судових проваджень, зокрема - з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у їх справах, добросовісно користуватися належними процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки; зареєструвати електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; зареєструватися в підсистемі "Електронний кабінет" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи; використовувати функціонал "Електронного кабінету" для ознайомлення з поданими документами в електронній формі.

Таким чином, позивач-2 повідомлений судом апеляційної інстанції про дату, час та місце проведення судового засідання апеляційним господарським судом, при цьому явка обов`язковою не визнавалась, а тому справа №925/393/22 розглядається за відсутності представника позивача-2.

Прокурор у судовому засіданні 12.09.2023 підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 13.02.2023 у справі №925/393/22 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.09.2023 заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.04.2023 у справі №927/138/23 скасувати, а позов прокурора залишити без розгляду.

Представник позивача-1 в режимі відеоконференції підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги прокурора.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників позивача-1 та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.04.2021 ЧДСБ НААН України, як замовник, на вебпорталі публічних закупівель Prozorro розмістила оголошення про проведення відкритих торгів UA-2021-04-01-003075-b для закупівлі ДК 021:2015, код 09130000-9 Нафта і дистиляти (дизельне паливо, бензин моторний марки А-92, А-95) очікуваною вартістю 4 339 000,00 грн за бюджетні кошти та розмістила тендерну документацію з вимогами до учасників та предмету закупівлі.

До участі в аукціоні подали свої пропозиції: ТОВ "Укр Інвест Ойл", ТОВ "Бристон", ТОВ "Неон Груп".

Згідно з протоколом від 12.07.2021 №9, рішеннями уповноваженої особи позивача-2 за результатами розгляду тендерних пропозицій учасників торги визнано такими, що відбулися, переможцем торгів визначено ТОВ "Неон Груп" з остаточною ціною пропозиції 4 331 000,00 грн, прийнято рішення про намір укласти договір про закупівлю з переможцем.

За результатом відкритих торгів №UA-2021-04-01-003075-b, 23.07.2021 між ЧДСБ НААН України (покупець) та ТОВ "Неон Груп" (постачальник) укладено договір про закупівлю товарів за публічні кошти №122/21, за умовами якого постачальник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність протягом 2021 року предмет закупівлі: ДК 021:2015, код 091300009 - Нафта і дистиляти (дизельне паливо, бензин моторний марки А-92, А-95), а замовник зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар.

Відповідно до пункту 1.2 договору кількість, асортимент та вартість товарів, що підлягають поставці, визначені в додатку №1 до договору. Продаж товару здійснюється відповідно до положень цивільного та господарського законодавства, Закону України "Про публічні закупівлі" та умов даного договору.

Ціна цього договору становить 4 331 000,00 грн, в тому числі ПДВ - 721 833,33 грн (пункт 3.1 договору).

Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (пункт 3.3 договору).

Згідно з пунктом 3.4 договору ціна на продукцію є динамічною, визначається відповідно до чинних цін на автозаправних станціях на момент здійснення операцій по відпуску Товару та може змінюватись (визначатись та корегуватись) за згодою сторін залежно від цін на ринку нафтопродуктів, індексу інфляції, зміну курсу грошової одиниці України - гривні, стосовно курсу іноземних валют, збільшення розміру податків, зборів, інших обов`язкових платежів, тощо.

Пунктом 3.5 договору встановлено, що за необхідності та з метою забезпечити можливості внесення змін до договору про закупівлю, сторони домовились зафіксувати залежність погодженої вартості товарів за договором до курсу іноземної валюти, а саме - долару США, що на день укладення договору становить 27,1915 грн за 1 дол. США. У випадку коливання курсу сторони мають право шляхом укладення відповідної додаткової угоди відкоригувати (здійснити перерахунок) ціни за одиницю товару відповідно до пункту 7 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" (вказана стаття закону в редакції до 19.04.2020) як в бік збільшення так і в бік зменшення ціни за одиницю товару, без збільшення загальної вартості договору;

У пункті 5.1 договору встановлено строк поставки товарів - до 31.12.2021.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і його скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання своїх обов`язків сторонами (пункт 10.1 договору).

Згідно з пунктом 11.3 договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, зокрема:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального.

Порядок перегляду ціни застосовується наступним чином:

Після укладення договору про закупівлю постачальник зобов`язується забезпечити першу частину від поставки товару за ціною, що відповідає умовам тендерної пропозиції за результатами аукціону торгів та положенням договору про закупівлю.

Сторони підтверджують обставини, що умови договору в частині ціни за одиницю товару можуть бути змінені після укладення такого договору та здійснення першої частини поставки у разі коливання такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі та в розмірі не більше ніж на 10 відсотків.

Для забезпечення юридично конкретного встановлення обставин для перегляду ціни одна сторона звертається у письмовій формі до іншої сторони з ініціативним листом щодо обґрунтованості в необхідності підвищення ціни за одиницю товару за договором постачання товару у зв`язку із коливанням ціни на ринку. У даному ініціативному листі сторона, яка ініціює перегляд ціни повідомляє про законодавчу підставу вчинення таких дій, а також обґрунтовує запропоновану нову вартість товару та факт коливання ціни на ринку.

Задля підтвердження факту зміни ціни та факту коливання, ініціативна сторона надає іншій стороні копію висновку щодо статистичного спостереження щодо рівня цін на ринку, що виданий Держстатом відповідно до положення про Державну службу статистики України, де Держстат є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, або ж копію експертного висновку, що оформлений торгово-промисловою палатою України, яка також уповноважена на здійснення досліджень ціни на ринку, відповідно до статті 3 Закону України "Про торгово-промислові палати в України" або ж іншим висновком від компетентної організації, що має повноваження здійснювати відповідний аналіз цін на ринку пального.

Дані висновки повинні бути видані місяцем щодо якого планується перегляд ціни за одиницю товару, або ж попереднім місяцем до місяця зміни ціни.

Відповідний висновок експертної організації повинен містити тверду ціну або діапазон цін.

Зміна ціни допускається в межах показника від мінімального до максимального значень цін на пальне, що відображений у висновках.

Сторони підтверджують неможливість зміни ціни на пальне у випадку, якщо ініціативна сторона двічі звертається з метою вчинення таких дій, але як підставу надає один і той самий висновок. Тобто кожна зміна ціни повинна бути підтверджена окремим експертним висновком.

Можливість зміни ціни застосовується сторонами протягом усієї дії договору не залежно від факту постачання товару, тобто в період, коли поставка не здійснюється, сторони мають право актуалізувати ринкову вартість шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Факт зміни ціни на пальне оформлюється відповідною додатковою угодою. Сторони мають право в такій додатковій угоді встановити, що змінена ціна починає діяти з дати укладення додаткової угоди, так і з першого числа місяця, в якому така додаткова угода укладена.

У випадку непогодження сторони, до якої надіслано відповідний ініціативний лист з експертними висновками про обґрунтованість перегляду ціни, така сторона надає свої заперечення у письмовій формі також з документальним підтвердженням у вигляді експертних висновків, які математично спростовують обставини коливання та зміни ціни, на які посилається ініціативна сторона.

В такому випадку сторони мають право розірвати Договір за взаємною згодою укладанням відповідної додаткової угоди.

Сторони можуть погодити інший порядок зміни ціни за одиницю товару протягом дії договору.

Згідно з пунктом 11.5 договору зміни і доповнення до цього договору мають юридичну силу за умов, якщо вони оформлені письмово, зареєстровані і підписані уповноваженими представниками сторін, завірені печатками, а у разі їх відсутності власним підписом керівників.

Додатком №1 до договору від 23.07.2021 №122/21 є погоджена уповноваженими представниками сторін специфікація товару, за змістом якої предметом поставки є: дизельне паливо наливом в кількості 160000 л за ціною 24,60 грн/л, загальною вартістю з ПДВ - 3 936 000,00 грн; дизельне паливо (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 3000 л за ціною 25,50 грн/л, загальною вартістю з ПДВ - 76 500,00 грн; бензин А-95 (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 4000 л за ціною 27,50 грн/л, загальною вартістю з ПДВ - 110 000,00 грн.; бензин моторний марки А-92 в кількості 5000 л за ціною 25,80 грн/л загальною вартістю з ПДВ - 129 000,00 грн; бензин моторний марки А-92 (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 3000 л за ціною 26,50 грн/л загальною вартістю з ПДВ - 79 500,00 грн, а разом з ПДВ - 4 331 000,00 грн.

23.07.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, якою зменшили обсяги закупівлі з урахуванням фактичних видатків замовника на суму 776 253,00 грн, узгодили ціну договору, передбачену пунктом 3.1 договору, у розмірі 3 554 747,00 грн разом з ПДВ та виклали додаток №1 до договору у відповідній редакції: дизельне паливо наливом в кількості 128445 л за ціною 24,60 грн/л загальною вартістю з ПДВ - 3 159 747,00 грн; бензин моторний марки А-92 (налив) в кількості 5000 л за ціною 25.80 грн/л загальною вартістю з ПДВ - 129 000,00 грн; бензин А-95 (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 4000 л за ціною 27,50 грн/л, загальною вартістю з ПДВ - 110 000,00 грн; дизельне паливо (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 3000 л за ціною 25,50 грн/л, загальною вартістю з ПДВ - 76 500,00 грн; бензин моторний марки А-92 (скретч-карта або інший довірчий документ) в кількості 3000 л за ціною 26,50 грн/л загальною вартістю з ПДВ - 79 500,00 грн, а разом з ПДВ - 3 554 747,00 грн.

20.09.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору, якою у зв`язку з коливанням цін на пальне, що підтверджується висновком Сумської ТПП за результатами цінового моніторингу від 17.09.2021 №ЦД-296, збільшили ціну дизпалива (налив), бензину моторного марки А-92, узгодили ціну договору, передбачену пунктом 3.1 договору, у розмірі 3 554 743,16 грн разом з ПДВ та виклали додаток №1 до договору у відповідній редакції, а саме: дизельне паливо наливом в кількості 119778 л за ціною 26,38 грн/л загальною вартістю з ПДВ - 3 159 743,64 грн; бензин моторний марки А-92 (налив) в кількості 4594 л за ціною 28,08 грн/л загальною вартістю з ПДВ - 128 999,52 грн; вартість і кількість іншого товару залишили без змін, а разом з ПДВ - 3 554 743,16 грн.

04.10.2021 сторони за взаємною згодою уклали додаткову угоду №2-1 до договору, якою у зв`язку зі зміною обсягів поставки, визначених додатковою угодою №2 від 20.09.2021, змінили умови пункту 5.3 договору щодо місця поставки (передачі) товару.

21.10.2021 сторони уклали додаткову угоду №3 до договору, якою у зв`язку з коливанням цін на пальне збільшили ціну дизпалива (налив), узгодили ціну договору, передбачену пунктом 3.1 договору, у розмірі 3 554 606,32 грн разом з ПДВ, виклали додаток №1 до договору у відповідній редакції, а саме: дизельне паливо наливом в кількості 110360 л за ціною 28,63 грн/л, загальною вартістю з ПДВ - 3 159 606,80 грн, вартість і кількість іншого товару залишили без змін, а разом з ПДВ - 3 554 743,16 грн та у зв`язку зі зміною обсягів поставки, визначених додатковою угодою №2 від 20.09.2021, змінили умови пункту 5.3 договору щодо місця поставки (передачі) товару.

22.10.2021 сторони уклали додаткову угоду №4 до договору, якою у зв`язку з коливанням цін на пальне збільшили ціну дизпалива (налив), узгодили ціну договору, передбачену пунктом 3.1 договору, у розмірі 3 554 554,02 грн разом з ПДВ, виклали додаток №1 до договору у відповідній редакції, а саме: дизельне паливо наливом в кількості 106850 л за ціною 29,57 грн/л, загальною вартістю з ПДВ - 3 159 554,50 грн, вартість і кількість іншого товару залишили без змін, а разом з ПДВ - 3 554 554,02 грн та у зв`язку зі зміною обсягів поставки, визначених додатковою угодою №2 від 20.09.2021, змінили умови пункту 5.3 договору щодо місця поставки (передачі) товару.

03.11.2021 сторони уклали додаткову угоду №5 до договору, якою у зв`язку з неможливістю поставки пального (скетч-карт) зменшили обсяги закупівлі на суму 270 000,00 грн, узгодили ціну договору, передбачену пунктом 3.1 договору, у розмірі 3 284 554,02 грн разом з ПДВ, виклали додаток №1 до договору у відповідній редакції, а саме: дизельне паливо наливом в кількості 106850 л за ціною 29,57 грн/л загальною вартістю з ПДВ - 3 159 554,50 грн, вартість і кількість іншого товару залишили без змін, а разом з ПДВ - 3 284 554,02 грн та у зв`язку зі зміною обсягів поставки, визначених додатковою угодою, змінили умови пункту 5.3 договору щодо місця поставки (передачі) товару.

15.12.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №6 до договору, якою, керуючись пунктом 5 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", у зв`язку з коливанням ціни товару на ринку, зменшили обсяги закупівлі на суму 137 958,32 грн, узгодили ціну договору, передбачену пунктом 3.1 договору, у розмірі 3 146 595,70 грн разом з ПДВ, зменшили ціну бензину моторного марки А-92 (налив), дизельного палива (налив), виклали додаток №1 до договору у відповідній редакції, а саме: дизельне паливо наливом в кількості 7200 л за ціною 24,60 грн/л, загальною вартістю з ПДВ - 177 120,00 грн, дизельне паливо наливом в кількості 30000 л за ціною 26,38 грн/л, загальною вартістю з ПДВ - 791 400,00 грн, дизельне паливо наливом в кількості 69650 л за ціною 29,57 грн/л загальною вартістю з ПДВ - 2 059 550,50 грн, ціну і кількість іншого товару залишили без змін, а разом з ПДВ - 3 146 595,70 грн.

30.12.2021 сторони уклали додаткову угоду №7 до договору, якою зменшили обсяги закупівлі на суму 81 118,45 грн, узгодили ціну договору, передбачену пунктом 3.1 договору, у розмірі 3 065 477,25 грн разом з ПДВ.

Відповідно до інформації з єдиного вебпорталу використання публічних коштів E-Data позивачем-2 на виконання договору проведено наступні оплати:

- 27.08.2021 за актом/накладною №2951 сплачено 177 120,00 грн (в т.ч. ПДВ - 29 520,00 грн) за дизельне паливо (налив) в кількості 7200 л по ціні 24,60 грн/л з ПДВ);

- 20.09.2021 за актом/накладною №3308 сплачено 791 400,00 грн (в т.ч. ПДВ - 131 900,00 грн) за дизельне паливо (налив) в кількості 30000 л по ціні 26,38 грн/л з ПДВ);

- 25.10.2021 за актом/накладною №3886 сплачено 212 904,00 грн (в т.ч. ПДВ - 35 484,00 грн) за дизельне паливо в кількості 7200 л по ціні 29,57 грн/л з ПДВ);

- 10.11.2021 за актом/накладною №4159 сплачено 212 904,00 грн (в т.ч. ПДВ - 35 484,00 грн) за дизельне паливо в кількості 7200 л по ціні 29,57 грн/л з ПДВ);

- 15.11.2021 за актом/накладною №4231 сплачено 887 100,00 грн (в т.ч. ПДВ - 147 850,00 грн) за дизельне паливо в кількості 30000 л по ціні 29,57 грн/л з ПДВ);

- 25.11.2021 за актом/накладною №4408 сплачено 212 904,00 грн (в т.ч. ПДВ - 35 484,00 грн) за дизельне паливо в кількості 7200 л по ціні 29,57 грн/л з ПДВ);

- 17.12.2021 за актом/накладною №4836 сплачено 172 245,25 грн (в т.ч. ПДВ - 28 707,54 грн) за дизельне паливо в кількості 5825 л по ціні 29,57 грн/л з ПДВ);

- 17.12.2021 за актом/накладною №4835 сплачено 295 700,00 грн за дизельне паливо в кількості 10000 л по ціні 29,57 грн/л з ПДВ і 103 200,00 грн за бензин моторний в кількості 4000 л по ціні 25,80 грн/л з ПДВ, а всього 389 900,00 грн (в т.ч. ПДВ - 66 483,33 грн.).

Всього за договором від 23.07.2021 №122/21 з додатковими угодами до нього позивачем-2 сплачено 3 065 477,25 грн, з яких: за бензин А-92 в кількості 4000 л - 103 200,00 грн, за дизельне паливо в кількості 104625 л - 2 962 277,25 грн.

За розрахунком прокурора, за початковою ціною 24,60 грн за 1 л дизельного палива, встановленою у договорі, всього поставлено 7200 л на суму 177 120,00 грн. На всю іншу суму, тобто на 2 785 157,25 грн (2 962 277,25 - 177 120,00) поставлено 97425 л дизельного палива за ціною більшою ніж передбачено первинною редакцією договору, тобто за цінами, що встановлені сторонами за додатковими угодами, які визнаються недійсними. З урахуванням недійсності додаткових угод до договору від 23.07.2021 №122/21, на суму 2 785 157,25 грн підлягали поставці більша кількість літрів палива, аніж поставлено по факту, а саме: 2 785 157,25 грн : 24,60 грн/л = 113217,78 л. Таким чином, замовником оплачено, а постачальником недопоставлено дизельне паливо у кількості 15792,77 л (113217,77 л - 97425 л), тобто здійснено оплату за фактично не поставлений товар на суму 388 502,14 грн, що обраховується таким чином: 15792,77 л * 24,60 грн = 388 502,14 грн.

Листами від 30.09.2021 №145-3380вих21, від 16.12.2021 №145-4665вих21, від 04.02.2022 №159-539вих22 прокурор звертався до ЧДСБ НААН України, від 04.02.2022 №159-540вих22 до НААН України з застереженнями про недопустимість порушення позивачем-2 законодавства про публічні закупівлі в господарській діяльності, вжиття заходів для усунення наслідків цих порушень та вжиття прокурором заходів представницького характеру.

У відповідь на ці листи позивач-2 листами від 06.10.2021 №313, від 22.12.2021 №389 повідомив прокурора, що не вбачає порушень ним законодавства у сфері публічних закупівель при укладенні спірних додаткових угод до договору від 23.07.2021 №122/21, тому відповідно і відсутні підстави для звернення до суду ним і прокурором.

Листами від 24.03.2022 №159-875вих22 та №159-874вих22 прокурор повідомив позивачів про намір звертатись до суду з позовом про захист інтересів держави в їх особі на підставі пункту 3 частини 4 статті 23 Закон України "Про прокуратуру" у зв`язку з їх бездіяльністю.

Отже, предметом позову у справі, що розглядається, є вимога прокурора про захист інтересів держави в особі позивачів, заявлена до відповідача шляхом визнання недійсними укладених позивачем-2 і відповідачем додаткових угод до договору про закупівлю товарів за публічні кошти та стягнення з відповідача на користь позивача-2 надмірно сплачених грошових коштів за оплачений, але не поставлений товар за цим договором.

Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі зазначених ним позивачів колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 3 статті 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з частиною 3 статті 41 ГПК України у господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У статті 53 ГПК України унормовано, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини 4 статті 53 зазначеного Кодексу прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі №915/478/18, від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, від 06.07.2021 у справі №911/2169/20 та від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. постанову від 27.02.2019 у справі №761/3884/18). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (див. постанови від 27.02.2019 у справі №761/3884/18, від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19 Конституції України).

Пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання щодо представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Згідно з абзацами 1, 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом 4 цієї частини.

Абзац 3 частини 3 цієї статті передбачає заборону здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.

Здійснивши аналіз абзацу 1 частини 3 статті 23 названого Закону, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц дійшла висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

У постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду підтримала вищевказаний висновок та додатково зазначила, що відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому поняття "компетентний орган" у цій постанові вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.07.2021 у справі №911/2169/20 констатувала, що заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом 3 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", має застосовуватись з урахуванням положень абзацу 1 частини 3 цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи. У контексті засадничого положення частини 2 статті 19 Конституції України відсутність у законі інших окремо визначених заборон на здійснення представництва прокурором, окрім спеціальної заборони на представництво державних компаній, не слід розуміти як таку, що розширює встановлені в абзаці 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" межі для здійснення представництва прокурором законних інтересів держави.

Вказаний висновок було підтверджено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі №905/1907/21.

На відміну від прокурора та органів, через які діє держава, юридичні особи, які не є такими органами, діють як самостійні суб`єкти права - учасники правовідносин. Конституцією України та законом не передбачена можливість прокурора здійснювати процесуальні та інші дії, спрямовані на захист інтересів юридичних осіб. Зокрема, до повноважень прокурора не належить здійснення представництва в суді державних підприємств. При цьому інтереси юридичної особи можуть не збігатися з інтересами її учасників (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16). Тому інтереси державного підприємства можуть не збігатися з інтересами держави, яка має статус засновника (вищого органу) такого підприємства (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №910/2861/18).

Наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду також знайшли своє відображення і у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.11.2022 у справі №914/2656/21.

Відповідно до статті 170 ЦК України держава у цивільних відносинах діє через органи державної влади, а не через державні підприємства.

У постановах Верховного Суду від 25.11.2020 у справі №204/6292/18, від 17.06.2020 у справі №204/7119/18 викладено правовий висновок про те, що саме наявність державно-владних повноважень відокремлює органи державної влади від інших державних установ, які також утворюються державою для здійснення завдань і функцій держави, але на відміну від органів державної влади не наділяються владними повноваженнями. Органи державної влади є складовою частиною державного апарату - системи органів та осіб, які наділяються певними правами та обов`язками щодо реалізації державної влади. Натомість державні організації (установи, заклади), на відміну від державного органу, не мають державно-владних повноважень, не виступають від імені держави та виступають частиною механізму, а не апарату держави. Державна організація - це створений державою колектив працівників чи службовців, що характеризується організаційною єдністю, а також наявністю нормативно-визначених повноважень в одній зі сфер суспільних відносин. При цьому така організація має власний кошторис.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №911/2169/20 владні повноваження мають розглядатися у розрізі саме спірних відносин, тобто орган, в інтересах якого подано позов, повинен мати владні повноваження у тих суспільних відносинах, на відновлення яких спрямовано позов.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Як вже зазначалося, позов у цій справі прокурор подав в інтересах держави в особі НААН України та ЧДСБ НААН України, як компетентних суб`єктів владних повноважень у спірних правовідносинах, з посиланням на бездіяльність позивачів стосовно захисту інтересів держави, яка полягала у невчинені жодних заходів щодо повернення до бюджету надмірно сплачених коштів у зв`язку із виконанням зобов`язань за договором, укладеним з порушенням законодавства в сфері публічних закупівель.

Відповідно до частини 2 статті 1, частини 1 статті 2 та частини 1 статті 4 Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їхнього майна" національні галузеві академії наук є державними науковими організаціями України, які здійснюють фундаментальні дослідження, організовують, проводять та координують прикладні дослідження у відповідних галузях науки. Майновий комплекс Національної академії наук України та майновий комплекс національних галузевих академій наук складають усі матеріальні та нематеріальні активи (далі - об`єкти майнового комплексу), що обліковуються на балансах Національної академії наук України та на балансах відповідних національних галузевих академій наук і організацій, віднесених до відання Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, і які закріплені державою за Національною академією наук України та за національними галузевими академіями наук в безстрокове користування, або придбані за рахунок бюджетних коштів, а також коштів від фінансово-господарської діяльності та/або набуті іншим шляхом, не забороненим законом. Національні галузеві академії наук, здійснюючи повноваження з управління об`єктами майнового комплексу національних галузевих академій наук, забезпечують реалізацію прав держави як власника цих об`єктів, ефективно їх використовують та розпоряджаються цими об`єктами майнового комплексу у межах, визначених законодавством.

Згідно з частинами 1, 4, 5 статті 18 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" національні галузеві академії наук - НААН України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України - це самоврядні наукові організації, засновані на державній власності, що є державними організаціями, створеними як неприбуткові державні бюджетні установи. Національні галузеві академії наук є головними розпорядниками бюджетних коштів. Національні галузеві академії наук подають Кабінетові Міністрів України щорічний звіт про результати своєї наукової і науково-технічної діяльності та використання коштів, виділених їм з державного бюджету, разом з висновком Національної ради України з питань розвитку науки і технологій.

Відповідно до статуту ЧДСБ НААН України є державною, бюджетною, неприбутковою, науковою установою; перебуває у віданні НААН України, як органу управління державним майном. Станція має відокремлене майно, самостійний баланс, реєстраційні рахунки у відділеннях Державної казначейської служби України, може від свого імені набувати права та обов`язки, бути позивачем і відповідачем у судах. Директор ЧДСБ НААН України, діючи у межах законодавства, в інтересах наукової установи, згідно з цим статутом, самостійно вирішує питання діяльності наукової установи, зокрема: укладає договори, необхідні для виконання покладених на наукову установу завдань.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 07.06.2022 у справі №909/835/18, та яка в подальшому послідовно підтримується судом касаційної інстанції (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №909/83/19, від 16.08.2022 у справі №927/717/20, від 13.12.2022 у справі №927/682/20, від 14.03.2023 у справі №902/115/22, від 26.04.2023 у справі №924/447/22) Національна академія наук, галузеві академії наук та створені ними суб`єкти з огляду на їх правовий статус не є належними позивачами, в особі яких прокурор міг би звернутися з позовом до суду за захистом законних інтересів держави.

Наведена правова позиція була також підтримана Верховним Судом у постанові від 30.05.2023 у справі №922/2057/22, ухваленій у подібних правовідносинах, що виникли в рамках угоди, укладеної науковою установою, підпорядкованою НААН України, з господарським товариством, у сфері публічних закупівель. У наведеній постанові Верховний Суд підтримав судові рішення попередніх інстанцій якими залишено без розгляду позов прокурора в особі НААН України та Інституту рослинництва ім. В. Я. Юр`єва НААН України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоносії України" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів, обґрунтований тим, що оспорюваними додатковими угодами з порушенням чинного законодавства в сфері публічних закупівель значно зменшено обсяги предмета закупівлі (електроенергії) з одночасним безпідставним підвищенням ціни за одиницю товару, внаслідок чого, на думку прокурора, державі заподіяно шкоду у виді спірної суми надмірно сплачених грошових коштів. При цьому, Верховний Суд у наведеній постанові визнав помилковими доводи прокурора про наявність у нього підстав для здійснення представництва інтересів держави в особі НААН України та його структурного підрозділу в сфері використання бюджетних коштів, вказавши, що останні не наділені владними повноваженнями у цій сфері.

Аналогічна правова позиція також була підтримана Верховним Судом у постанові від 18.07.2023 у справі №925/579/22 за позовом заступника керівника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської державної сільськогосподарської дослідної станції Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України" та Національної академії наук України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Неон Груп" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів, у подібних правовідносинах, що виникли в рамках угоди, укладеної науковою установою, підпорядкованою НААН України, з господарським товариством, у сфері публічних закупівель.

Вказане вище свідчить про формування усталеного правового висновку в справах за позовами прокурора, поданими в інтересах держави в особі НААН України та наукових і науково-дослідних установ, дослідних станцій тощо, що віднесені до відання Академії.

За таких обставин безпідставними є доводи прокурора про належне підтвердження ним наявності підстав для представництва інтересів держави в собі позивачів, які, за твердженнями прокурора, наділені владними повноваженнями у сфері використання державного майна, в тому числі бюджетних коштів, науковими та дослідними установами, що входять до структури НААН України.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати і в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України - залишення позову без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі НААН України і ЧДСБ НААН України, та необхідність залишення позову, поданого прокурором в інтересах держави в особі НААН України та ЧДСБ НААН України, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України зі скасуванням рішення Господарського суду Черкаської області від 13.02.2023 у справі №925/393/22.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи та вимоги сторін, із застосуванням норм права, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно зі статтею 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-6 частини 1 цієї статті.

Враховуючи те, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, рішення Господарського суду Черкаської області від 13.02.2023 у справі №925/393/22 підлягає скасуванню, з залишенням позову без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задовленню, рішення Господарського суду Черкаської області від 13.02.2023 у справі №925/393/22 підлягає скасуванню, з залишенням без розгляду позову прокурора в інтересах держави в особі НААН України та ЧДСБ НААН України до ТОВ "Неон Груп" про визнання недійсними додаткових угод до договору поставки товару та стягнення 388 502,14 грн.

Згідно зі статтею 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на прокурора.

Щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції колегія суддів зазначає наступне.

За приписами статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Апеляційним судом встановлено, що 14.07.2023 між ТОВ "Неон Груп" (клієнт) та адвокатом Бердником Віталієм Вікторовичем укладено договір про надання правової допомоги №2/07/23, предметом якого є надання адвокатом клієнту правової (правничої) допомоги, пов`язаної з захистом його прав та інтересів при розгляді Північним апеляційним господарським судом апеляційної скарги першого заступника Черкаської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.02.2023 у справі №925/393/22, та наданні таких юридичних послуг:

- надання клієнту консультацій і роз`яснень з питань, що стосуються предмету договору;

- складання запитів, заяв, скарг, заперечень, підготовка, підписання та подача процесуальних заяв з доданими до них доказами, та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

- представництво інтересів клієнта в суді (в разі проведення судових засідань з участю сторін (їх представників), а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами з метою виконання договору;

- інші види послуг, які пов`язані з адвокатською діяльністю та виконання цього договору.

У пункті 3.1 договору сторони погодили наступний розмір гонорару за надання правової допомоги клієнту та порядок його сплати:

- 5 000,00 грн - фіксована сума гонорару, яку клієнт сплачує протягом 10 робочих днів з часу прийняття Північним апеляційним господарським судом рішення за результатом розгляду апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 3.3 договору винесення Північним апеляційним господарським судом рішення щодо предмета договору є підставою для сплати клієнтом гонорару в порядку, визначеному пунктом 3.1 договору.

Адвокат Бердник Віталій Вікторович здійснює свою адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №000944 від 02.07.2018.

Згідно з вимогами частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових втрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем було заявлено про понесення судових витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовний попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції складає 5 000,00 грн, а також надано докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача приймав участь в судових засіданнях у суді апеляційної інстанції в даній справі, подав до суду відзив на апеляційну скаргу та заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та відкладення розгляду справи, що підтверджує надання послуг з професійної правничої допомоги у даній справі.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини 4 статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (постанова Верховного Суду від 01.09.2021 у справі №910/13034/20).

За приписами частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до частини 5 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказаний правовий висновок викладено у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що прокурор своїм правом не скористався, клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, заявлених відповідачем, суду не надав.

Європейський суд з прав людини вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" та у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015).

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями статті 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

За приписами частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.01.2021 у справі №925/1137/19.

Слід зазначити, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у пункті 3.1 договору у вигляді фіксованої суми та не змінюється від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Судом апеляційної інстанції враховані надані заявником докази, розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторін, відсутність клопотання прокурора про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про стягнення з прокуратури на користь відповідача 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.02.2023 у справі №925/393/22 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 13.02.2023 у справі №925/393/22 скасувати.

3. Позов заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України та Черкаської дослідної станції біоресурсів Національної академії аграрних наук України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Неон Груп" про визнання недійсними додаткових угод до договору поставки товару та стягнення 388 502,14 грн залишити без розгляду.

4. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Черкаську обласну прокуратуру.

5. Стягнути з Черкаської обласної прокуратури (18000, місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 286; ідентифікаційний код 02911119) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Неон Груп" (19602, Черкаська область, Черкаський район, сільрада Руськополянська, урочище "Кленове", будинок 1а; ідентифікаційний код 42012940) 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

6. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду Черкаської області.

7. Матеріали справи №925/393/22 повернути до Господарського суду Черкаської області.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 15.09.2023.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді О.О. Євсіков

В.В. Сулім