СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Харків Справа № 922/1455/23

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І. , суддя Хачатрян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість" (вх. №1561 Х/1) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.07.2023 у справі № 922/1455/23,

за позовом Акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача:

1)фізична особа ОСОБА_1 , м. Харків,

2)Державне підприємство "Харківське державне авіаційне виробниче підприємство", м. Харків,

до Первинної організації професійної спілки авіабудівників України на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві, м. Харків,

про визнання незаконним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.07.2023 у справі № 922/1455/23 передано матеріали справи №922/1455/23 за позовом Державного концерну "Укроборонпром", м. Київ, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Позивача: 1. Фізична особа ОСОБА_1 , м. Харків та 2. Державне підприємство "Харківське державне авіаційне виробниче підприємство", м. Харків, до Первинної організації професійної спілки авіабудівників України на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві, м. Харків про визнання незаконним та скасування рішення Первинної організації професійної спілки авіабудівників України на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві (Відповідач) про направлення Позивачеві та Кабінету Міністрів України, Харківській обласній адміністрації (копії: ВРУ, ГПУ, Профспілці авіабудівників, Федерації Профспілок України) вимогу про розірвання трудового договору (звільнення) з генеральним директором Харківського державного авіаційного виробничого підприємства Кривоконем Олександром Григоровичем, яке знайшло відображення у протоколі від 16.08.2021 №45 засідання профспілкового комітету, направлену на Концерн листом від 16 серпня 2021 року за вих. №543 за юрисдикційною підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Акціонерне товариство "Українська оборонна промисловість", як правонаступник Державного концерну "Укроборонпром", з відповідною ухвалою суду не погодилось, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтуванні апеляційної скарги вказує про приналежність даного спору до господарської юрисдикції, оскільки спір пов`язаний з діяльністю Харківського державного авіаційного виробничого підприємства й управлінням ним, а наслідки його вирішення можуть впливати на трудові правовідносини з генеральним директором Харківського державного авіаційного виробничого підприємства Кривоконем Олександром Григоровичем, що не змінює корпоративного характеру такого спору.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.08.2023 у справі № 922/1455/23 задоволено клопотання Державного підприємства "Харківське державне авіаційне виробниче підприємство" про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 04.09.2023 о 12:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132, витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/1455/23.

У судове засідання, яке відбулось 04.09.2023, представники сторін не зявились.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини.

17.04.2023 року Державний концерн "Укроборонпром" звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою про визнання незаконним та скасування рішення Первинної організації професійної спілки авіабудівників України на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві про направлення позивачеві та Кабінету Міністрів України, Харківській обласній адміністрації (копії: ВРУ, ГПУ, Профспілці авіабудівників, Федерації Профспілок України) вимогу про розірвання трудового договору (звільнення) з генеральним директором Харківського державного авіаційного виробничого підприємства Кривоконем Олександром Григоровичем, яке знайшло відображення у протоколі від 16.08.2021 №45 засідання профспілкового комітету, направлену на Концерн листом від 16.08.2021 за вих. №543.

Державний концерн "Укроборонпром" звернувся до Господарського суду Харківської області із зазначеним позовом з підстав постановленої ухвали Київського районного суду м. Харкова від 17.03.2023, якою закрито провадження у цивільній справі №761/33404/21 за позовом Державного концерну "Укроборонпром" до Первинної організації професійної спілки авіабудівників України на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві, треті особи: Кривоконь Олександр Григорович, Державне підприємство "Харківське державне авіаційне виробниче підприємство" про визнання незаконним та скасування рішення засідання профспілкового комітету первинної організації профспілкової спілки.

В ухвалі Київського районного суду м. Харкова зазначено, що предметом спору була вимога про визнання незаконним та скасування рішення Первинної організації професійної спілки авіабудівників України на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві про направлення Державному концерну "Укроборонпром" та Кабінету Міністрів України, Харківської обласної адміністрації вимогу про розірвання трудового договору (звільнення) з генеральним директором Харківського державного авіаційного виробничого підприємства Кривоконем Олександром Григоровичем, яке знайшло відображення у протоколі від 16.08.2021 №45 засідання профспілкового комітету та лист від 16.08.2021 за вих .№543, у якій посилається на правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №201/909/20, зазначаючи, що даний спір належить до господарської юрисдикції, з підстав того, що такий спір може вплинути на трудові відносини з генеральним директором ХДАВ та не змінює корпоративного характеру такого спору.

Проаналізувавши матеріали справи Господарський суд Харківської області зазначив, що заявлена вимога про розірвання трудового договору з керівником ХДАВП стосуються саме порушення законодавства про працю, про колективні договори і угоди. При цьому профспілковий орган звертається з вимогою у вигляді тяжкого виду стягнення - звільнення, тобто розірвання трудового договору. Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність ознак корпоративного спору, та приналежність даного спору до сфери трудових правовідносин розірвання трудового договору з найманим працівником (керівником) за ініціативою первинної профспілкової організації з наданням останнім ознак колективного трудового спору.

З наведених підстав було зроблено висновок, що вказаний спір не належить до підвідомчості господарських судів, а позов підлягає передачі до Київського районного суду м. Харкова за підсудністю.

Втім колегія суддів не погоджується з відповідною процесуальною дією Господарського суду Харківської області з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 25.12.1997 у справі №9-зп щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України, частини першої статті 55 Конституції України слід розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, що відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене (пункт 2 цього рішення Конституційного Суду України).

Тобто Конституція України гарантує кожному право на судовий розгляд спору за виключенням випадків, у яких законом прямо встановлено обов`язковий порядок досудового врегулювання.

Із ст. 6 європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (Конвенція) вбачається, що доступ до правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У рішенні від 22.12.2009 у справі "Безимянная проти Росії" (заява № 21851/03) ЄСПЛ наголосив, що "погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту".

Колегія суддів відзначає, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Слід зазначити, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Місцевий господарський суд не надав належної правової оцінки тому факту, що ухвала Київського районного суду м. Харкова від 17.03.2023, якою закрито провадження у цивільній справі №761/33404/21, як судовий акт набрала законної сили, не оскаржена і не скасована. А відтак, дана ухвала підлягає обовязковому врахуванню місцевим господарським судом.

Оскільки чинною ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.03.2023 закрито провадження у цивільній справі №761/33404/21 за позовом Державного концерну "Укроборонпром" до Первинної організації професійної спілки авіабудівників України на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві, треті особи: Кривоконь Олександр Григорович, Державне підприємство "Харківське державне авіаційне виробниче підприємство" про визнання незаконним та скасування рішення засідання профспілкового комітету первинної організації профспілкової спілки з підстав приналежності спору до юрисдикції місцевого господарського суду, Господарський суд Харківської області був зобовязаний врахувати зміст даного судового акту, не допустивши обмеження сторони у використанні засобу правового захисту.

Враховуючи наявність судового рішення в цивільний справі, яке виключають процесуальну можливість позивача звернутися з цим позовом до цивільного суду повторно, суд апеляційної інстанції робить висновок, що для захисту права позивача на вільний доступ до правосуддя відповідно до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції, цей спір має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Таким чином, фактично у даному випадку Господарським судом Харківської області було обмежено позивача у доступі до правосуддя, за умови попереднього визначення органом правосуддя даного суду в якості належного субєкта розгляду визначеного спору.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що у місцевого суду не було процесуальних підстав для направлення справи за юрисдикційною підсудністю до Київського районного суду м. Харкова

При цьому колегія суддів зазначає, що за змістом статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які діють за правилами цивільного і кримінального судочинства, а також господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити за відповідними судовими процедурами. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Згідно із частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Велика Палата Верховного Суду послідовно зазначала, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства (див. постанови від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21 (провадження № 14-36цс22), від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 (провадження № 14-32цс22), від 23 листопада 2021 року у справі № 641/5523/19 (провадження № 14-178цс20) та інші).

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі статтею 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У статті 5-1 КЗпП України зазначено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з дотриманням внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) передбачено у статті 45 КЗпП України та статті 33 Закону № 1045-XIV.

Разом з тим правове регулювання питання розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення у результаті припинення трудових правовідносин.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини. Такі висновки Велика Палата Верховного Суду неодноразово підтверджувала, зокрема, у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 510/456/17, від 08 листопада 2019 року у справі № 667/1/16, від19 лютого 2020 року у справі № 145/166/18.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Харківськедержавне авіаційневиробниче підприємство відповідно до Статуту від 24.04.2018 №148 є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності, передане в управління Державного концерну "Укроборонпром" (далі Концерн). Управління підприємством здійснюється відповідно до цього Статуту. (п.7.1). Управління підприємством здійснюється його керівником, який підзвітний Концерну. Керівник підприємства призначається на посаду та звільняється з посади Концерном.

Відповідно до пп.33 п.51 Статуту Державного концерну "Укроборонпром" (затверджено постановою Кбінету Міністрів України від 31.08.2011 № 993 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1229), Генеральний директор Концерну призначає на посаду та звільняє з посади керівника учасників Концерну, укладає і розриває з ними контракти та здійснює контроль за їх виконанням.

Відповідно до частини 1 статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов"язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно з пунктом 1 частини 6 статті 73 Господарського кодексу України, одним із органів управління державного унітарного підприємства є керівник підприємства, який призначається (обирається) суб"єктом управління об"єктами державної власності, що здійснює функції з управління підприємством, або наглядовою радою такого підприємства (у разі її утворення) і є підзвітним органу, який його призначив (або обрав).

Підставою розірвання трудового договору є, зокрема, порушення керівником підприємства, установи, організації законодавства про працю, про колективні договори і угоди, Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". Таке розірвання проводиться роботодавцем на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) (стаття 45 КЗпП України та стаття 33 Закону № 1045-XIV).

Наказом Державного концерну"Укроборонпром" від 16.04.2021 №42-к призначений генеральний директор Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, Кривоконь Олександр Григорович, про що свідчать дані, які містяться в довідці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

16.08.2021 на засіданні комітету Первинної організаціїпрофесійної спілкиавіабудівників Українина Харківськомудержавному авіаційномувиробничому підприємстві прийнято рішення про направлення Державному Концерну "Укроборонпром" письмової вимоги про розірвання трудового договору (звільнення) з генеральним директором Кривоконем Олександром Григоровичем, що підтверджується даними, які містяться в протоколі №45 від 16.08.2021.

Предметом спору у даній справі є вимога про визнання незаконним та скасування рішення Первинної організації професійної спілки авіабудівників України та машинобудівників України на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві про направлення Державному концерну "Укроборонпром" та Кабінету Міністрів України, Харківській обласній адміністрації (копії: ВРУ, ГПУ, Профспілці авіабудівників, Федерації Профспілок України) вимогу про розірвання трудового договору (звільнення) з генеральним директором Харківського державного авіаційного виробничого підприємства Кривоконем Олександром Григоровичем, яке знайшло відображення у протоколі від 16.08.2021 № 45 засідання профспілкового комітету та листі від 16.08.2021 за вих.№543.

За таких обставин колегія суддів погоджується з позицією апелянта, що спір у справі пов`язаний з діяльністю Харківського державного авіаційного виробничого підприємства й управлінням ним. Наслідки його вирішення можуть впливати на трудові правовідносини з генеральним директором Харківського державного авіаційного виробничого підприємства Кривоконем Олександром Григоровичем, що не змінює корпоративного характеру такого спору.

Зазначене свідчить відчить про приналежність даного спору саме до господарської юрисдикції.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 14.12.2022 у справі № 201/909/20

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст. 280 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням наведеного ухвала Господарського суду Харківської області від 13.07.2023 у справі № 922/1455/23 підлягає скасуванню, а справа направленню до Господарського суду Харківської області для подальшого розгляду.

Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу місцевим судом відповідно до ст. 129 ГПК України за результатами подальшого розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275 - 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.07.2023 у справі № 922/1455/23 скасувати.

Справу №922/1455/23 направити до Господарського суду Харківської області для подальшого розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 14.09.2023.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук

Суддя В.С. Хачатрян