УХВАЛА

22 вересня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/4462/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

ОСОБА_4. (головуючий), Булгакової І. В., ОСОБА_5.,

розглянувши заяву представника Приватного підприємства «Автоентерпрайз» (далі - заявник)

про відвід суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суд ОСОБА_4., ОСОБА_5.

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІОНІТІ» (далі - ТОВ «ІОНІТІ», скаржник)

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2023

у справі №910/4462/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІОНІТІ»

до Приватного підприємства «Автоентерпрайз»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Пальшин Юрій Ігорович

про стягнення 540 000, 00 грн

та за зустрічним позовом Приватного підприємства «Автоентерпрайз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІОНІТІ»

про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ІОНІТІ» 15.08.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати повністю постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2023 у справі №910/4462/22 і залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2022 у цій справі. Крім того, у прохальній частині касаційної скарги просить поновити строк на касаційне оскарження.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2023 для розгляду касаційної скарги у справі №910/4462/22 визначено колегію суддів у складі: ОСОБА_2 - головуючий, Булгакової І.В., ОСОБА_5.

Ухвалою Верховного Суду від 24.08.2023 касаційну скаргу ТОВ «ІОІНІТ» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2023 у справі №910/4462/22 залишено без руху у зв`язку із наданням скаржникові строку для надання касаційної скарги в новій редакції та вказати підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, визначену (визначені) у конкретному пункті (пунктах) частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та визначити підставу касаційного оскарження з урахуванням статті 310 ГПК (конкретна її частина та її пункт) з відповідним посиланням на статтю 287 ГПК України, а також надання документа на підтвердження оплати судового збору в розмірі 21 162 грн. Надано скаржнику строк тривалістю 10 днів з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 14.09.2023 у справі №910/4462/22, зокрема відкрито касаційне провадження у справі №910/4462/22 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІОНІТІ» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2023 у справі №910/4462/22 та призначено розгляд касаційної скарги на 03 жовтня 2023 року.

Приватне підприємство «Автоентерпрайз» (далі - ПП «Автоентерпрайз») 19.09.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернулося до Верховного Суду з заявою про відвід суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ОСОБА_4. та ОСОБА_5. у справі №910/4462/22, з посиланням на пункти 3, 5 частини 1 статті 35 ГПК України та вважає, що судді ОСОБА_4. та ОСОБА_5. не можуть розглядати справу та підлягають відводу, оскільки вони заінтересовані в результаті розгляду цієї справи, а також є інші обставини, які викликають сумнів у їх неупередженості та об`єктивності, що обґрунтовує, зокрема, наступним:

- Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постановах від 30.05.2023 у справі №910/12774/21, від 06.06.2023 у справі №910/6220/22 та від 14.06.2023 у справі №910/5934/22, у спорі між ПП «Автоентрпрайз» та ТОВ «Іоніті» з подібним предметом спору і фактичними обставинами - щодо визнання недійсними договорів, оформлених у формі дублікату та підписаних від імені ПП «Автоентерпрайз» Пальшиним Ю.І., визначили, що входить до предмету доказування у таких справах.

На думку заявника, обґрунтування рішення суду першої інстанції від 08.12.2022 у справі №910/4316/22 було зведене до того, що суд, ухилившись від надання оцінки доводам ПП «Автоентерпрайз» та численним доказам, наданим позивачем на підтвердження викладених обставин, обмежився оцінкою суду, наданою оспорюваному договору, а також іншим аналогічним договорам під час розгляду інших справ, пославшись на те, що за оспорюваним договором з ПП «Автоентерпрайз» вже було стягнуто штрафні санкції, зокрема, постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2021 у справі №910/14829/20. В подальшому, у справі №910/4316/22 апеляційний суд, дійшовши висновку про те, що оспорюваний договір було укладено Пальшиним Ю. І. як представником ПП «Автоентерпрайз» у власних інтересах та інтересах своєї дружини, що є беззаперечною і достатньою підставою для визнання його недійсним на підставі частини третьої статті 238 Цивільного кодексу України, оскільки за даних обставин представник діє в умовах очевидного конфлікту інтересів, який презюмується і не потребує доведення (що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у пункті 60 постанови від 19.01.2022 у справі №911/841/20, пунктах 5.15- 5.17 постанови від 06.07.2022 у справі №909/276/21; пункті 70 постанови від 14.07.2023 у справі №910/5934/22), визнав оспорюваний правочин недійсним.

ТОВ «Іоніті» звернулось з касаційною скаргою на цю постанову. Ухвалою Верховного Суду від 17.07.2023 відкрито касаційне провадження у справі №910/4316/22 (судді ОСОБА_3., ОСОБА_5., Селіваненко В. П.). В подальшому у зв`язку із відставкою судді Селіваненка В. П. відбулася його заміна на суддю ОСОБА_2

ПП «Автоентерпрайз» було подано відзив на касаційну скаргу ТОВ «Іоніті», в якому на 43 аркушах детально викладено заперечення щодо кожного з доводів касаційної скарги з посиланням на правові висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, які підлягають обов`язковому застосуванню, та докази, якими це підтверджується, а також детально проаналізовано порушення, допущені судом першої інстанції, які унеможливлюють залишення в силі рішення господарського суду міста Києва від 08.12.2022.

Однак, постановою Верховного Суду від 17.08.2023 у справі №910/4316/22 було скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2023 та залишено в силі рішення господарського суду міста Києва від 08.12.2022.

Заявник у поданій заяві про відвід обгрутовує відвід інформацією, що у зв`язку з прийняттям цієї постанови підписантом ПП «Автоентерпрайз» Мустафаєвою А.Е. до Вищою ради правосуддя було скеровано скаргу щодо дисциплінарного проступку суддів Верховного Суду ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5., який на переконання скаржника полягає в тому, що при ухваленні постанови від 17.08.2023 у справі №910/4316/22 суддями Верховного Суду ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5. порушено право ПП «Автоентерпрайз» на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки цим рішенням судді наглядно продемонстрували, що судом не лише не надано оцінки доводам позивача, а й те, що судді, які брали участь під час розгляду справи, навіть не дослідили матеріали справи та аргументи ПП «Автоентерпрайз», викладені у відзиві на касаційну скаргу.

Також, судді Верховного Суду ОСОБА_3., ОСОБА_2. та ОСОБА_5. у постанові від 17.08.2023 у справі №910/4316/22: вдалися до переоцінки обставин, по-різному оцінених судом першої інстанції та апеляційним судом, що прямо суперечить положенням статті 300 ГПК України; дійшли суперечливого висновку, пославшись на постанови Верховного Суду, якими у разі укладення представником правочину у своїх інтересах або інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, вважається, що представник діє в умовах очевидного конфлікту інтересів, який презюмується, після чого послались, що апеляційний суд не зазначив у чому сам полягає інтерес представника; не застосували правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в Постанові від 30.06.2020 року у справі №638/18231/15-ц відповідно до якого законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя, на який ПП «Автоентерпрайз» посилалось у відзиві на касаційну скаргу на стор. 37, та інші правові висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладені на стор. 29-37 відзиву на касаційну скаргу; не застосувавши правові висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, які містяться в рішеннях Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду та Великої Палати Верховного суду, судді не аргументували свій відступ від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах та не передали справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, чим порушили вимоги частини третьої статті 303 ГПК України та частини шість статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

На переконання скаржника це свідчить про допущення суддями Верховного Суду поведінки, що підриває авторитет правосуддя, та недотримання ними норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.

Заявник надає у якості додадку до заяви про відвід копію означеної скарги.

Заявник на обгрутування заявленого відводу судді ОСОБА_4 вказує, що суддя ОСОБА_4 брала участь у розгляді справи №910/6220/22, якою скасовано рішення, аналогічне тому, яке вона ж залишила без змін у справі №910/4316/22, скасувавши рішення апеляційної інстанції, ухвалене з застосуванням висновків Верховного Суду у справі №910/6220/22. При цьому, окремої думки щодо незгоди з судовим рішенням (тим або іншим) суддя ОСОБА_2. не висловлювала.

Такі дії, на думку заявника, свідчать про те, що суддею Верховного Суду ОСОБА_4. ухвалено два протилежних рішення за однакових обставин у справах між тими ж сторонами з подібного предмету спору, що суперечить основним завданням Верховного Суду щодо забезпечення єдності судового практики та підриває довіру до найвищої судової інстанції.

Заявник вказує, що керуючим партнером адвокатського об`єднання «Адвокат Черезов і партнери», яке здійснює представництво ПГІ «Автоентерпрайз» в судах, Ігорем Черезовим, на інтернет-ресурсі «Liga.net» в розділі «Ліга.Блоги» 22 серпня 2023 року було опубліковано статтю під назвою «Як судді Верховного Суду завдають шкоди бюджету України», в якій він розкритикував постанову Верховного Суду від 17.08.2023 у справі №910/4316/22 та суддів, які ухвалили це рішення, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_5., а також ОСОБА_3.

За тверженнями заявника, вказана публікація набула значного суспільного резонансу серед юридичної спільноти та отримала велику кількість переглядів. Лише репостів цієї статті у FасеВоок відповідно до позначки на ресурсі «Liga.net» - 444 репости.

Цю статтю із власним коментарем на своїй сторінці у FасеВоок було також розміщено директором ЕІП «Автоентерпрайз» Ніконовим Д. А. Публікація набрала значну кількість переглядів та репостів.

Крім того, заявник вказує у заяві пр відвід, що приватним підприємством «Автоентерпрайз» було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення (копія не надається в цілях збереження таємниці досудового розслідування) та готується скарга до ЄСПЛ.

- ухвалою судді Верховного Суду ОСОБА_4. від 24.08.2023 касаційну скаргу ТОВ «Іоніті» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2023 у справі №910/4462/22 було залишено без руху. На виконання ухвали ТОВ «Іоніті» було подано касаційну скаргу у новій редакції. Ухвалою від 14.09.2023 було відкрито касаційне провадження у справі №910/4462/22 за касаційною скаргою ТОВ «ІОНІТІ» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2023 у справі №910/4462/22. Водночас, зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржником не було виконано ухвалу від 24.08.2023. Не дивлячись на те, що ТОВ «Іоніті» не було усунуто недоліків первісної касаційної скарги, колегією суддів під головуванням судді ОСОБА_4., було відкрито касаційне провадження за касаційного скаргою ТОВ «Іоніті», що свідчить про існування обґрунтованих сумнівів у їх об`єктивності та неупередженості.

За тверженнями заявника, судді Верховного Суду ОСОБА_4 та ОСОБА_5. не можуть бути безсторонніми та неупередженими щодо ПП «Автоентерпрайз», яке є стороною у справі, а також є зацікавленими у результатах її розгляду з метою обґрунтування своєї позиції, яка не була обґрунтована у постанові у справі №910/4316/22, тому можуть умисно діяти на шкоду ПП «Автоентерпрайз».

Колегія суддів вважає зазначені доводи заяви про відвід суддів необґрунтованими, зважаючи на таке.

Відповідно до частин другої та третьої статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Положеннями частин першої та другої статті 39 ГПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

У силу положень частин другої та третьої статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до частин першої-третьої статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Оскільки стаття 35 ГПК України не містить вичерпного переліку обставин для відводу, вирішення питання про визнання тих чи інших обставин такими, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді (у випадку відсутності передбачених обов`язкових підстав, визначених, зокрема, у частинах першій-четвертій вказаної статті), лежить в межах повноважень Суду. У свою чергу, посилання на відповідні обставини повинно бути обґрунтованим, а самі обставини - такими, що дійсно викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

При вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, в тому рахунку надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій).

Водночас частиною четвертою статті 35 ГПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна встановлюватися згідно з:

(І) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та

(ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключи ти будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (пп. 28, З0 рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24.02.1993 та «Веттштайн проти Швейцарії», заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

За суб`єктивним критерієм «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного" (п.п. 49, 50 рішення у справі "Білуха проти України», заява № 33949/02, рішення від 09.11.2006).

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів:

- чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. пп. 27, 28, З0 рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24.02.1993; п. 42 рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland, N 33958/96, ЄСПЛ 2000-ХІІ);

- чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (п. 64 рішення у справі «Бочан проти України», N7577/02 від 03.05.2007);

- окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли би викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п.п. 29, 31 рішення ЄСПЛ від 15.07.2010 у справі «Газета "Україна-центр» проти України»);

- чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (п.38 рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullarv. United Kingdom) від 10.06.1996).

Втім, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб' єктивний критерій) (див. п.119 рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. п.32 рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»(Pullarv. United Kingdom) від 10.06.1996).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішенняу справі «Де Куббер проти Бельгії», від 26.10.1984, А, N 86).

Колегія суддів виходить також з того, що ГПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді , однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Верховний Суд наголошує, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи частини четвертої статті 38 ГПК України, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

У контексті поданої заяви про відвід та того, що:

- до Вищої ради правосуддя скеровано скаргу щодо дисциплінарного проступку суддів Верховного Суду ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5., який на переконання скаржника полягає в тому, що при ухваленні постанови від 17.08.2023 у справі №910/4316/22 суддями Верховного Суду ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5. порушено право ПП «Автоентерпрайз» на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- публікації керуючого партнера адвокатського об`єднання «Адвокат Черезов і партнери» під назвою «Як судді Верховного Суду завдають шкоди бюджету України», в якій він розкритикував постанову Верховного Суду від 17.08.2023 у справі №910/4316/22 та суддів, які ухвалили це рішення, та яка набула значного суспільного резонансу серед юридичної спільноти та отримала велику кількість переглядів,

-розміщення вказаної вище статті з власним коментарем на своїй сторінці у FасеВоок директором ЕІП «Автоентерпрайз» Ніконовим Д. А. , і зазначення, що публікація набрала значну кількість переглядів та репостів,

- зазначення про подання заяви про вчинення кримінального правопорушення (копія, якої не надається з заначенням, що здійснються в цілях збереження таємниці досудового розслідування),

-підготовки скарги до ЄСПЛ -

не самі по собі ані у сукупності не є підставою для відводу суддів у розумінні пунктів 3, 5 частини першої статті 35 ГПК України.

Верховний Суд виходить з того, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного», а заявником не надано жодних доказів, які б підтверджували, що судді, ОСОБА_2. та ОСОБА_5. прямо чи побічно заінтересовані у результаті розгляду справи, або/та/чи існують переконливі факти, які могли би викликати сумніви щодо їхньої безсторонності або/та/чи існування наявності фактів, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів, адже незгода сторони з процесуальними рішеннями судді та/чи суддів, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, участь судді у іншій справі не може бути підставою для відводу та не є і не може викликати сумніви щодо безсторонності та неупередженості судді/суддів, і не свідчать, що у цьому контексті за цими доводами та обставинами, є питанням довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі, а також для того щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача виникли сумніви у неупередженості судді.

Верховний Суд виходить з того, що висновки або позиції суддів/судді, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя, а в протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших таких справ у подальшому.

Верховний Суд виходить з того, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування.

Виходячи з викладеного, Суд зазначає, що доводи заявника щодо необхідності відводу суддів ОСОБА_4. та ОСОБА_5. саме з підстав незгоди з їх правовою позицією в інших справах або припущенням заявника щодо об`єктивного наміру суддів (як його відсутності так і його наявності) щодо відступлення від вже відступати від вже сформованої ними власної позиції у справі за участю ПП «Автоентерпрайз», суперечать найважливішому принципу судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявників не влаштовує.

Отже, доводи заявника є такими, що не узгоджуються із наведеними вище нормами законодавства, не підтверджені належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами, ґрунтуються на припущеннях, які не містять об`єктивно обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості суддів і як б могли бути перевіреними та/чи/або на переконливі факти, які б могли викликати сумнів у їх об`єктивності і неупередженості, а відтак могли б бути підставою для їх відводу в розумінні статей 35, 36 ГПК України.

Таким чином, сама по собі незгода учасника справи з судовим рішеннями суддів та правовими позиціями в іншій справі та цій ( в контексті відкриття провадження по справі) не свідчить про їх упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість і не є підставою для відводу останніх відповідно до наведених норм ГПК України.

Що стосується посилання ПП «Автоентерпрайз» у заяві про відвід на те, що скаржником не було виконано ухвалу від 24.08.2023 про усунення недоліків, то воно фактично стосується заперечень наявності підстав для скасування судових рішень, та підстав щодо процесуального відкриття касаційного провадження. Однак, ПП «Автоентерпрайз» не надсилав суду заперечень проти відкриття касаційного оскарження. Як вказано в ухвалі від 24.08.2023 на момент відкриття касаційного провадження у справі №910/4462/22 доводи касаційної скарги не були очевидно неприйнятними, адже на цій стадії не відбувається касаційного розгляду скарги по суті, а вирішується питання відкриття касаційного оскарження.

З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що заявником не наведено аргументовано обґрунтованих підстав вважати суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ОСОБА_2 та ОСОБА_5. упередженими чи необ`єктивними, або вважати, що вони прямо або опосередковано заінтересовані в результаті розгляду справи, оскільки всі доводи, що викладені у заяві Приватного підприємства «Автоентерпрайз», є припущеннями заявника та зводяться до оцінки процесуальних дій суддів та судових рішень.

При цьому Суд відзначає, що інформація про авторозподіл справ є відкритою і доступною, в тому числі на офіційному сайті Верховного Суду за посиланням "https://supreme.court.gov.ua/supreme/pro_sud/kas_gosp/". У зв"язку з чим Суд окремо звертає увагу на дату якою визначено склад суду у цій справі -17.08.2023, на дати публікацій, репостів, а також на дату скарги на дії суддів, інормацію щодо подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, надання у якості додатку до відводу копії скарги на дії суддів, скріншотів, роздруківок публікацій тощо, якими заявник мав на меті довести до відома суддів про їх наявність, адже в силу частини другої статті 39 ГПК України питання про відвід судді вирішує суд, що розглядає справу.

За змістом частин 1- 3 статті 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Оскільки Верховний Суд вважає подану заяву необґрунтованою, питання про відвід судді має бути вирішено суддею, визначеним у порядку частини 1 статті 32 ГПК України.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 314 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати доводи, викладені у заяві представника Приватного підприємства «Автоентерпрайз» про відвід суддям Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ОСОБА_4. та ОСОБА_5. у справі №910/4462/22 необґрунтованими.

2. Заяву про відвід суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ОСОБА_4. та ОСОБА_5 у справі №910/4462/22 разом з матеріалами касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІОНІТІ» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2023 у справі №910/4462/22 передати на авторозподіл для визначення судді з розгляду заяви про відвід суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ОСОБА_4. та ОСОБА_5. у справі №910/4462/22.

Ухвала набирає сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Булгакова

Суддя І. Колос