ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року Справа № 902/409/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Миханюк М.В. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

позивача - адвокат Валігура О.О. (в режимі відеоконференції);

відповідача - адвокат Радзієвський А.М. (в режимі відеоконференції);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс Гурман" на рішення Господарського суду Вінницької області від 26 квітня 2023 року (повний текст складено 08.05.2023) у справі № 902/409/23 (суддя Яремчук Ю.О.)

за позовом Фермерського господарства "Грищук"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс Гурман"

про стягнення 1 315 925,94 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 26.04.2023 у справі №902/409/23 позов Фермерського господарства "Грищук" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс Гурман" про стягнення 1 315 925,94 грн задоволено. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс Гурман" на користь Фермерського господарства "Грищук" 1 079 394,78 грн заборгованості, 191 017,17 грн пені, 3% річних у розмірі 11 371,49 грн, інфляційних втрат в розмірі 24 142,50 грн та 19 738,89 грн відшкодування витрат на сплату судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Плюс Гурман" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Вінницької області від 26.04.2023 у справі №902/409/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Вінницької області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

18 липня 2023 року на електронну адресу апеляційного суду від представника відповідача надійшло клопотання про призначення судової технічної експертизи, в якому просить суд призначити у справі судову технічну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, та зупинити провадження у даній справі до отримання висновку експерта. На вирішення експерта просить поставити наступне питання: яким чином виконано підпис від імені Голови ФГ В.В. Грищук в "позовній заяві" поданій до господарського суду Вінницької області (за допомогою технічних засобів чи пишучим приладом).

Вказане клопотання обгрунтоване тим, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги та обставина, що підпис в позовній заяві від імені Грищук В.В. відтворено за допомого факсиміле. Оскільки позивач категорично заперечує факт проставлення факсиміле в позовній заяві від імені голови ФГ Грищук В.В., тоді як процесуальним законодавством за загальним правилом передбачено особисте звернення позивача до суду та власноручне підписання ним заяв по суті справи, вважає за необхідне призначити у даній справі технічну експертизу з цього питання.

Представник позивача в запереченнях щодо призначення судової технічної експертизи просить відмовити в задоволенні клопотання, вважає подання вказаного клопотання зловживанням процесуальними правами, що направлені на затягування розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Безпосередньо в судовому засіданні представник відповідача щодо поданого клопотання про призначення судової технічної експертизи поклався на розсуд суду, представник позивача - заперечив проти задоволення вказного клопотання.

Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання, враховуючи положення ч.2 ст.98 ГПК України, згідно якої предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань, дійшла висновку про відсутність правових підстав для його задоволення, оскільки предмет доказування в цій справі становлять обставини виникнення заборгованості у зв`язку із неналежним виконанням умов договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції від 29.07.2022, а не позовна заява.

Щодо вимог апеляційної скарги, то представники сторін безпосередньо в судовому засіданні повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, рішення місцевого господарського суду - скасувати, прийнявши нове судове рішення, яким позов залишити без розгляду.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.03.2023 Фермерське господарство "Грищук" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс Гурман" про стягнення 1 315 925,94 грн.

При цьому, з позовної заяви вбачається, що позов Фермерського господарства "Грищук" підписаний головою фермерського господарства В.В. Грищук, напроти ПІБ - Грищук В.В. міститься факсимільне відтворення підпису даної особи. Копії документів, що додані до позову також завірені за допомогою факсиміле.

Про те, що підпис Грищук В.В. відтворено саме за допомого факсиміле свідчить його зіставлення (порівняння) з рештою документів, що були долучені до позовної заяви, з яких вбачається відсутність будь-яких геометричних змін кутів нахилу графічного креслення підпису, що властиве для оригінального підпису фізичної особи, крім того колір підпису притаманний чорнилам кліше та штампів.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч.3 ст.56 ГПК України).

Як встановлено положеннями ч.1 ст.58 ГПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (ч.4 ст.60 ГПК України).

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є одними з основних засад судочинства, закріпленими у статті 124 Конституції України, статтях 2, 7, 13, 14 ГПК України.

Принцип диспозитивності передбачає, зокрема, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 14 ГПК України).

При розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом (частина перша 161 ГПК України).

Статтею 162 ГПК України передбачено обов`язкові вимоги до змісту та оформлення позовної заяви, зокрема визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи (частини перша, друга цієї статті).

Підпис - це графічне накреслення, що позначає виконавця підпису та наноситься ним з метою посвідчення. Як почерковий об`єкт, підпис має характерні риси, зокрема, це посвідчувальний знак обов`язково певної особи, виконується нею власноруч у вигляді графічного креслення, наноситься на документ з метою посвідчення різних фактів та подій.

Факсиміле - це печатка, за допомогою якої відтворюється підпис, який є копією підпису уповноваженої особи.

Таким чином, позовна заява має містити підпис позивача або його представника. При цьому, позовна заява має бути підписана власноручно, відтворення підпису за допомогою факсиміле або інших технічних засобів відтворення зображення підпису процесуальним законом не допускається. З урахуванням положень частини восьмої статті 6 ГПК України позовна заява може містити електронний цифровий підпис, прирівняний до власноручного підпису, відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Ці приписи кореспондуються з положеннями статті 42 ГПК України про те, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника) (частина восьма цієї статті).

За змістом частини п`ятої статті 174 ГПК України позовна заява повертається позивачу у разі, якщо таку заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано (пункт 1 вказаної норми).

Зазначені положення засвідчують обов`язковість та безумовність вимоги господарського процесуального закону стосовно підписання позовної заяви власноручним або електронним цифровим підписом позивача (його представника) або особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, як підтвердження справжньої волі позивача на настання відповідних правових наслідків станом на час звернення до суду із позовом, отже дотримання принципу диспозитивності господарського судочинства.

Використання в такому випадку факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису ГПК України не допускається.

Скріплення позовної заяви підписом позивача, його представника або іншої особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, має бути виконане власноручно у спосіб, визначений статтями частиною восьмою статті 42, частиною другою статті 162 ГПК України.

У разі недотримання цих вимог процесуальний закон не передбачає можливості залишення позовної заяви без руху задля підтвердження волевиявлення позивача, а в залежності від стадії процесу встановлює безумовні наслідки, зокрема, повернення позовної заяви і доданих до неї документів зі стадії відкриття провадження у справі (частина четверта статті 174 ГПК України) або залишення позову без розгляду після відкриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що оскільки процесуальним законодавством за загальним правилом передбачено особисте звернення позивача до суду та власноручне підписання ним заяв по суті справи, то подання процесуальних заяв з використанням факсимільного відтворення підпису позивача (його представника), що є штампом із зображенням цього підпису та може бути виготовлений і використаний будь-ким, не відповідає приписам частини другої статті 4, статей 42, 46, частини другої статті 162 ГПК України та не може бути доказом волевиявлення особи на підписання відповідного документа.

Близьку за змістом правову позицію щодо застосування частини восьмої статті 42 та/чи частини другої статті 162 ГПК України за обставин факсимільного відтворення підпису уповноваженої особи на процесуальних документах викладено у постановах Верховного Суду від 08.07.2021 у справі №916/3209/20, від 24.05.2018 у справі № 5027/805-б/2012, від 26.06.2018 у справі № 922/4478/16, від 23.11.2018 у справі № 5023/1668/11.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та зазначалось представником відповідача в суді першої інстанції (подано клопотання про залишення позову без розгляду), а також викладене скаржником і в апеляційній скарзі, подана до суду першої інстанції в паперовій формі позовна заява ФГ "Грищук" не підписана власноручно представником позивача - головою фермерського господарства В.В. Грищуком, а оформлена (підписана) іншою особою шляхом факсимільного відтворення такого підпису.

За таких обставин, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що підписання позовної заяви ФГ "Грищук" шляхом факсимільного відтворення підпису представника позивача не є власноручним підписом цієї особи в розумінні приписів частини восьмої статті 42, частини другої статті 162 ГПК України та не є підтвердженням волі позивача на настання відповідних правових наслідків за позовом саме станом на час ініціювання його судового розгляду.

Таким чином, суд зазначає, що позовна заява ФГ "Грищук", яка підписана представником позивача - головою фермерського господарства Грищуком В.В. шляхом відтворення підпису за допомогою факсиміле (що є лише копією його підпису), не відповідає вимогам, встановленим господарським процесуальним законодавством стосовно подання позовної заяви у паперовій формі щодо скріплення власноручним підписом такої заяви представником позивача.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, зокрема, рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи, що позовну заяву підписано представником позивача з використанням факсиміле, що не передбачено чинним законодавством, а також враховуючи те, що факсиміле по своїй суті є копією графічного зображення підпису особи та не може бути доказом волевиявлення особи на підписання відповідного документа, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для залишення позову ФГ "Грищук" без розгляду згідно п.2 ч.1 ст.226 ГПК України.

Суд також звертає увагу, що за змістом частини 4 статті 226 ГПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.278 ГПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що рішення місцевого господарського суду прийняте з порушенням норм процесуального права, з огляду на що, апеляційну скаргу відповідача слід задоволити частково, а рішення Господарського суду Вінницької області від 26.04.2023 - скасувати, прийнявши нове судове рішення, яким позов залишити без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.226 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 275, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюс Гурман" задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 26 квітня 2023 року у справі №902/409/23 скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

"Позов Фермерського господарства "Грищук" залишити без розгляду."

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "19" вересня 2023 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Тимошенко О.М.