ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Черкаси справа № 925/990/23

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю се5ретрая судового засідання А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду розглянув справу

за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк", м.Дніпро, вул.Батумська,11

до фізичної особи-підприємця Чернової Катерини Олегівни, АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості у сумі 156325,64 грн,

без участі повноважних представників сторін.

Акціонерне товариство "Акцент-Банк" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до фізичної особи-підприємця Чернової Катерини Олегівни з вимогою про стягнення 156325,64 грн заборгованості за кредитним договором від 10.09.2021 №20.24., в тому числі:

109568,06 грн заборгованість за наданим кредитом (тіло кредиту),

23347,08 грн заборгованість за процентами,

15760,50 грн заборгованість за винагородою,

1000,00 грн штраф (фіксована складова),

6650,00 грн штраф (змінна складова),

а також про відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору від 10.09.2021 №20.24..

Ухвалою суду від 21.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судове засідання 14.09.2023.

Відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 21.07.2023) за штрихкодовим ідентифікатором №528, однак відзиву на позов чи й заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надіслав.

Оголошення про виклик відповідача у судове засідання було розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України 21.07.2023.

Відповідач участі повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про причини його неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами без участі учасників справи, які не з`явились.

Відповідно до ст.233, 240 ГПК України за результатами судового розгляду у судовому засіданні приєднано до справи вступну та резолютивну частини судового рішення без їх проголошення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив такі взаємовідносини сторін та обставини.

10.09.2021 між Акціонерним товариством "Акцент-Банк" (надалі - банк) та фізичною особою-підприємцем Черновою К.О. (надалі - позичальник) укладено кредитний договір №20.24. (надалі -договір), за умовами якого:

згідно з розділом А "Істотні умови кредитування": банком надано позичальнику строковий кредит (п.А1) з лімітом у розмірі 13300,00 грн на фінансування поточної діяльності (п.А2) з терміном повернення до 08.09.2023 шляхом здійснення позичальником погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі та у строки, визначені у графіку платежів (додаток №1 до договору). Згідно зі ст.212, 651 Цивільного кодексу України (далі - "ЦКУ") у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну погашення кредиту. У випадку непогашення позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 08 вересня 2023 року (абз.1, 6 п.А3), та сплатою за користування кредитом: фіксованих процентів у розмірі 19,90% річних (п.А6), а також винагороди за кредитне обслуговування у розмірі 0,79% від визначеної договором суми ліміту, нарахування якої здійснюється станом на дату сплати процентів (п.А10); у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку, передбаченого п.А.3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою, передбаченою повідомленням (п.А.7);

строковий кредит надається банком у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням за цільовим призначенням (п.1.1);

термін повернення кредиту зазначений у п.А3 цього договору. Зазначений термін може бути змінений згідно з п.п.А12, 2.3.2, 2.4.1 цього договору (п.1.2);

позичальник зобов`язується: використовувати кредит на цілі та у порядку, передбаченому п.1.1 цього договору; сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п.4.1, 4.2, 4.3 цього договору; повернути кредит у терміни, встановлені п.п.1.2, 2.2.14, 2.3.2 цього договору; /.../ сплатити банку винагороду відповідно до п.п.2.3.5, 4.4, 4.5, 4.6, 4.13 цього договору /.../ (п.2.2);

при настанні будь-якої з наступних подій: порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту /.../ банк, на свій розсуд, має право змінити умови цього договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі ст.212, 611, 615 ЦК України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, про центи за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором (п.2.3.2"а");

погашення кредиту, сплата процентів за цим договором здійснюються у валюті кредиту. Погашення винагороди, неустойки за цим договором здійснюється у гривні відповідно до умов цього договору (п.4.8);

терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років (п.5.7);

у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000,00 гривень + 5% від суми встановленого у п.А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (п.5.8).

Графік погашення кредиту узгоджений сторонами та наведений у додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною (а.с.13 зворот).

10.09.2021 на виконання умов договору Акціонерним товариством "Акцент-Банк" видано фізичній особі-підприємцю Черновій К.О. кредит на суму 133000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 10.09.2021 №TR.19226394.36199.70198 з призначенням платежу: "Видача кредиту згідно договору №20.24. від 10.09.2021" (а.с.22), однак останнім в порушення умов кредитного договору у визначений договором строк повної сплати процентів за користування кредитом, повернення кредиту, а також сплати банку винагороди здійснено не було.

Заборгованість фізичної особи-підприємця Чернової К.О. станом на 27.05.2023 за кредитним договором становить 156325,64 грн (зокрема: 109568,06 грн - залишок заборгованості за наданим кредитом /тілом кредиту/; 23347,08 грн - залишок заборгованості за процентами; 15760,50 грн - залишок заборгованості за винагородою) та підтверджується випискою з особового рахунку Чернової К.О. НОМЕР_1 за період з 10.09.2021 до 27.05.2023 (а.с.23), розрахунком заборгованості станом на 27.05.2023 (а.с.21).

21.04.2023 Акціонерним товариством "Акцент-Банк" на адресу фізичної особи-підприємця Чернової К.О. направлено вимогу від 17.04.2023 (а.с.14) про погашення до 24.04.2023 заборгованості за наявним кредитом у розмірі 146672,33 грн (зокрема 109568,06 грн - заборгованості за наданим кредитом /тіло кредиту/, 67,13 грн - заборгованості за простроченими процентами, 22327,34 грн - заборгованість за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом, 14709,80 грн - заборгованості по комісії), яку останнім отримано особисто 29.04.2023, однак залишено без задоволення чи й належного реагування.

Невиконання позичальником зобов`язань із своєчасного внесення періодичних платежів на погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, неповернення основної суми кредиту за договором, строк виконання якого настав, стало підставою звернення Акціонерного товариства "Акцент-Банк" в Господарський суд Черкаської області за захистом порушеного права та примусового стягнення заборгованості та обтяжень суми боргу за кредитним договором.

Відповідачем відзиву на позов чи й доказів погашення заборгованості за кредитним договором позивачу та суду не надано; заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження до суду не надіслано.

Інших доказів сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч.3 ст.5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст.13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Позивач є ліцензованою кредитною установою на ринку банківських послуг, самостійною юридичною особою з внесенням даних в ЄДРПОУ та суб`єктом господарювання.

Відповідач на момент отримання кредиту був суб`єктом господарювання на ринку послуг України, фізичною особою-підприємцем, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Суд встановив, що між сторонами виникли кредитні правовідносини на основі договору (підписаного учасниками без застережень та зауважень), за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу на відповідних умовах кредит, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався використати та повернути кредит позивачу, а також сплатити відсотки та винагороду за користування кредитом, розмір яких визначений кредитним договором від 10.09.2021 №20.24.8 (а.с.7-13), а строки та порядок погашення сум кредиту - графіком погашення кредиту, який є додатком №1 до кредитного договору (а.с.13 зворот). Договір є чинним, не визнаний недійсним, не розірваний за згодою сторін чи за рішенням суду. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Відповідно до ст.144 ГК України, ст.11 ЦК України обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Згідно із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із нормами Цивільного кодексу України:

ст.525. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;

ч.1, 2 ст.536. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства;

ст.599. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином;

ст.610. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

ч.1 ст.612. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом;

ст.629. Договір є обов`язковим для виконання сторонами;

ч.1 ст.1049. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

ч.2 ст.1050. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу;

ч.1-3 ст.1054. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом;

ч.1, 2 ст.1056-1. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність":

ст.2. У цьому Законі терміни вживаються у такому значенні: /.../ банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку;

ч.1 ст.55. Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Під час розгляду справи судом встановлена обставина неналежного виконання відповідачем свого зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та відсотків згідно з визначеним сторонами графіком погашення, а також обставина звернення позивачем до відповідача з вимогою про дострокове повернення кредиту.

Так, направлена 21.04.2023 позивачем на адресу відповідача вимога (а.с.14) про погашення у строк до 24.04.2023 заборгованості за кредитним договором у розмірі 146672,33 грн згідно з витягом з сайту "Укрпошта" за трек-номером 089 отримана останнім 29.04.2023. Оскільки передбачений у вимозі строк виконання сплив, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів відповідачем повинні були бути виконані до 30.04.2023 (включно). Разом з тим вимога залишена відповідачем без задоволення чи й належного реагування.

Суд вважає, що звернувшись до позичальника (відповідача) з вимогою про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, позивач змінив порядок, умови і строк виконання зобов`язання щодо повернення всієї суми кредиту з нарахованими відсотками.

Відповідно до Цивільного кодексу України:

ч.1 ст.1049. 1. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором;

ч.1, 2 ст.1050. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Звернення позивача до відповідача з вимогою про дострокове повернення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до позичальника з вимогою про дострокове виконання кредитного договору.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з приписами ч.2 ст.1050 ЦК України.

Кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Суд, проаналізувавши дії банку, направлені на погашення кредитної заборгованості відповідачем (позичальником), умови кредитного договору та зміст вимоги, дійшов висновку, що строк виконання відповідачем зобов`язань в повному обсязі за кредитним договором настав з 30.04.2023, оскільки позивач самостійно визначив кінцевий строк повернення кредиту в умовах договору (а.с.7-13), а відповідач погодився з такими умовами, підписавши договір, що відповідає положенням та приписам ст.1049 ЦК України.

Суд також зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, так як в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на викладене, а також враховуючи графік погашення кредиту (додаток №1 до договору від 10.09.2021 №20.48, а.с.13 зворот) та розрахунок заборгованості станом на 27.05.2023 (а.с.21) заборгованість відповідача перед позивачем становить 148675,64 грн (з них: 109568,06 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту); 23347,08 грн загальний залишок заборгованості по процентах; 15760,50 грн загальний залишок заборгованості за винагородою).

Станом на день розгляду справи відповідачем до суду не подано доказів погашення заборгованості за кредитним договором чи й заперечень про об`єктивну неможливість виконати умови кредитного договору.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність частини позовних вимог про примусове стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 10.09.2021 №20.48 у розмірі 148675,64 грн, а відтак і про їх задоволення.

Щодо вимоги про стягнення 1000,00 грн штрафу (фіксована складова) та 6650,00 грн штрафу (змінна складова), суд зазначає наступне.

Відповідно до п.5.8. Договору у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, більше ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000,00 грн + 5% від суми встановленого у п.А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Водночас, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 за №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

При цьому, відповідно до п.15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Постановами Кабінету Міністрів України: від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з 12 березня 2020 року введено карантин, а від 27.06.2023 №651 - з 30.06.2023 скасовано такий карантин.

Отже, зважаючи на викладені обставини, у позивача відсутні підстави для нарахування 1000,00 грн штрафу (фіксована складова) та 6650,00 грн штрафу (змінна складова), у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ст.ст.74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд зазначає, що сплата заборгованості відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду та позивачеві по суті спору чи доказів про погашення заборгованості перед позивачем.

Відповідачем всупереч вимог та приписів ч.1 ст.74, ст.76, 77 ГПК України факту належного виконання зобов`язання у визначений договором строк не доведено; доводів та документів позивача не спростовано; доказів об`єктивної неможливості заперечення вимог чи погашення заборгованості не надано.

За вказаних обставин суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права, передбачений приписами ст.ст.15-16 Цивільного кодексу України, тому позов підлягає до часткового задоволення. Належить стягнути з відповідача на користь позивача 148675,64 грн заборгованості за кредитним договором від 10.09.2021 №20.48, зокрема: 109568,06 грн - загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту); 23347,08 грн - загального залишку заборгованості по процентах; 15760,50 грн - загального залишку заборгованості за винагородою.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили - з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).

Судові витрати (сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2684,00 грн) слід стягнути на користь останнього з відповідача відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України за мінімальною ставкою.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Чернової Катерини Олегівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; номер рахунку в банку невідомий)

на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (м.Дніпро, вул.Батумська,11, , номер рахунку в банку невідомий)

148675,64 грн заборгованості за кредитом та 2684,00 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено і підписано 19.09.2023.

Суддя Г.М.Скиба