ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"15" вересня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/840/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М., розглянувши заяву № 32.01-17/89 від 05.09.2023 Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради, м. Ужгород про видачу судового наказу про стягнення з боржника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Ужгород заборгованості в розмірі 6802,70 грн з орендної плати за договором на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою комунальної власності територіальної громади м. Ужгород № 48 від 28.08.2015 за період з квітня 2015 року до березня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради звернувся до Господарського суду Закарпатської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 6802,70 грн заборгованості з орендної плати за договором на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою комунальної власності територіальної громади м. Ужгород № 48 від 28.08.2015 за період з квітня 2015 року до березня 2019 року включно.

Дослідивши матеріали заяви 32.01-17/89 від 05.09.2023 про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у його видачі з огляду на наведене нижче.

Вимоги заявника обґрунтовані порушенням боржником умов договору в частині своєчасної плати за тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою мощення для розміщення відкритого літнього майданчика.

Наказне провадження - це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

Частиною першою статті 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Положеннями статті 148 ГПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За загальним правилом при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (пункт 7 частини першої статті 155 ГПК України).

З викладеного вбачається, що судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи (видаткові накладні, акти, листування, рух коштів, виписки банку), що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Водночас, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Із змісту поданої Департаментом міської інфраструктури Ужгородської міської ради заяви слідує, що заявник просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати в розмірі 6802,70 грн за договором на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою комунальної власності територіальної громади м. Ужгород № 48 від 28.08.2015 за період з квітня 2015 року до березня 2019 року включно.

Також у поданій заяві Департамент зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) продовжено всі процесуальні строки на строк дії карантину.

Викладені обставини заявник підтверджує, зокрема, копією Договору на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою комунальної власності територіальної громади м. Ужгород № 48 від 28.08.2015, розрахунком заборгованості за період з квітня 2015 року по березень 2019 року включно з якого, також, вбачається часткова сплата боржником заборгованості у лютому 2021 року. Проте відповідних доказів часткової оплати заявник не надав.

Водночас, як вбачається з п.1 укладеного сторонами додатку № 1 від 12.04.2019 до договору, такий договір вважається розірваним з 01.04.2019.

Згідно з п. 3.1. Договору, обов`язок внесення орендної плати Орендарем виникає з 01 квітня 2015 року (з початку літнього сезону).

Орендар сплачує Орендодавцеві плату за користування Об`єктом щомісячно до 15 числа поточного місяця у розмірі 1140,00 грн. за місяць, в тому числі ПДВ 190 грн. (п.3.2. Договору).

Згідно з положеннями статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

З урахуванням викладеного, враховуючи приписи ст.ст. 257, 261 Цивільного кодексу України, з моменту виникнення права вимоги про стягнення з боржника 6802,70 грн заборгованості за період з квітня 2015 року до березня 2019 року пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради, яка подана суду 07.09.2023.

Посилання заявника на продовження строку позовної давності на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) суд визнає необґрунтованими, позаяк відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України відмова у видачі наказу законодавцем пов`язується саме зі спливом строку, який перевищує позовну давність та на даній стадії і в даному виді провадження (наказному) суд позбавлений можливості досліджувати питання обґрунтованості пропуску такого строку заявником, в тому числі й з`ясовувати питання продовження строків позовної давності, їх ймовірного зупинення тощо.

За таких обставин, судом встановлено, що з моменту виникнення в Департаменту права вимоги стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 6802,70 грн заборгованості по орендній платі за договором на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою комунальної власності територіальної громади м. Ужгород № 48 від 28.08.2015 за період з квітня 2015 року до березня 2019 року включно пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, що в силу приписів п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до частин першої, другої статті 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

З урахуванням наведеного, суд відмовляє у видачі судового наказу за заявою Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 6802,70 грн за договором на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою комунальної власності територіальної громади м. Ужгород № 48 від 28.08.2015 за період з квітня 2015 року до березня 2019 року включно.

Відповідно до частини другої статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 150, 151, 152, 153, 154, 234, 235 ГПК України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради у видачі судового наказу про стягнення з боржника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 6802,70 грн заборгованості з плати за тимчасове користування конструктивними елементами благоустрою за договором на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою комунальної власності територіальної громади м. Ужгород м. Ужгород № 48 від 28.08.2015 за період з квітня 2015 року до березня 2019 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду на підставі ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі ://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Р.М. Лучко