ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" вересня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1171/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі судового засідання Боднарук І.В. розглянувши справу № 916/1171/23

за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14, ) в особі Ізмаїльської філії державного підприємства Адміністрація морських портів (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) (68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Набережна Лукі Капікраяна, 4, )

до відповідача Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пароходна, буд. 28, )

про стягнення 886 066,29 грн.

Представники сторін:

від позивача: Жильцов В.В., за довіреністю;

від відповідача: Вишневська Г.В. самопредставництво.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії державного підприємства Адміністрація морських портів (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство про стягнення 886 066,29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором № 367/П-АМПУ-18.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.03.2023р. було відкрито провадження по справі № 916/1171/23, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

25.04.2023р. за вх. №13523/23 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого останній позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими, безпідставними в зв`язку з чим в задоволені позову просить суд відмовити.

При цьому обґрунтовуючи свої заперечення відповідач вказує, що позивач не надав доказів звернення до нього з боку відповідача з заявкою про надання послуг для якірної стоянки суден у січні-вересні 2022 року, що вказує на безпідставне надання цих послуг та відповідно нарахування якірного збору за умовами договору. Відповідач заявки на надання послуг відстою суден у якірних стоянках не надавав та не підписував жодні акти наданих послуг за вказаний період, оскільки вказані послуги позивачем не надавались.

Відповідач зазначає, що в акваторії морського порту Ізмаїл належним чином не визначено наявність внутрішнього рейду у спірний період, саме тому відповідач вважає, що судна Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство не розташовувались та не перебували на внутрішньому рейді в період січень-вересень 2022 року, за який нарахований та стягується борг по справі.

30.05.2023р. за вх. № 17803/23 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач вважає що заперечення відповідача є безпідставними, не підтверджені належним та допустимим доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду від 30.06.2023р. підготовче засідання було закрито, підготовче засідання було закрито, розгляд справи призначено по суті в засіданні суду.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

03.12.2018 між ДП АМПУ (Адміністрація) та ПрАТ Українське Дунайське пароплавство (Морський агент) було укладено договір про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України № 367-П-АМПУ-18

Позивач вказує, що період заборгованості становить з 01.01.2022 по 30.09.2022. При цьому з 01.01.2020 діяла редакція Договору від 27.11.2019 (редакція від 27.11.2019).

ПрАТ Українське Дунайське пароплавство згідно Декларації про приєднання №108 від 22.12.2018 до Договору №367-П-АМПУ-18 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України приєдналося до відповідного договору.

Відповідно до п. 1.1 Договору, він є договором приєднання в розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), який встановлює рівні умови для всіх суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у морських портах України, та може бути укладений лише шляхом приєднання Морського агента до всіх його умов в цілому шляхом надання Адміністрації Декларації про приєднання до Договору (Додаток №1 до цього Договору),розміщеної на офіційному веб-сайті Адміністрації за адресою http://uspa.gov.ua/ru/morskie-agenty/dogovor-prisoedineniya, в порядку передбаченому цим Договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору, всі права та обов`язки Адміністрації (в тому числі прийняття, узгодження та виконання заявок Морського агента, ведення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів, тощо), які передбачені цим Договором (крім Розділу 9 цього Договору), виконуються відповідною філією державного підприємства Адміністрація морських портів України, перелік яких визначений у Додатку №3 до цього Договору.

Відповідно до п.2.1 Договору, даний Договір врегульовує взаємовідносини Адміністрації та Морського агента під час агентування суден у морських портах, зокрема, щодо порядку нарахування та оплати за заявками Морського агента портових зборів, спеціалізованої послуги та інших послуг (робіт), що надаються у морських портах України, перелік яких розміщений на веб-сайті Адміністрації за адресою http://usDa.gov.ua/nVmorskie- agenty/perechen-uslug-v-morskikh-portakh-ukrainy (надалі - Послуги).

Відповідно до п. 3.1.3 Договору, Адміністрація зобов`язана надавати Морському агенту рахунки (у тому числі попередні рахунки по портовим зборах) після отримання від Морського агента заявки на надання Послуг, до якої додаються інформація про основні розміри судна та інші необхідні документи у відповідності до Правил. Рахунки на попередню оплату Послуг виставляються та надаються Адміністрацією Морському агенту не пізніше наступного робочого дня після отримання заявки від Морського агента. .

Відповідно до п. 3.2.2 Договору, Морський агент зобов`язується своєчасно здійснювати усі розрахунки з Адміністрацією за надані судну і Морському агенту Послуги в порядку, визначеному цим Договором, зокрема, здійснювати від імені Принципала розрахунки з Адміністрацією з портових зборів, спеціалізованої послуги та інших Послуг.

Пункти 4.1. та 4.2. Договору закріплюють обов`язковість дотримання Сторонами Порядку та визначають порядок здійснення оплати.

Відповідно до п. 4.3. Договору сторони погодили, що у разі внесення змін та (або) доповнень до нормативно-правових актів, якими затверджені відповідні збори, тарифи, Сторони, під час розрахунків, застосовують зазначені нормативно-правові акти з урахуванням змін та (або) доповнень з моменту набрання чинності таких змін та (або) доповнень.

Відповідно до п. 4.5 Договору, остаточні рахунки по суднозаходу, а також 4 інших Послугах, наданих Адміністрацією, оплачуються Морським агентом відповідно до затверджених вільних цін (тарифів) Адміністрації протягом 20-ти банківських днів з дати своєчасного виставлення рахунку, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Адміністрації, згідно з Актом наданих послуг, або інших документів, які підтверджують надання Послуг. Нарахування ПДВ здійснюється згідно з чинним податковим законодавством України.

Відповідно до п. 4.6 Договору, Адміністрація надає остаточні рахунки на оплату Послуг протягом 5 робочих днів з моменту виконання Морським агентом пп.пп.3.2.7 та 3.2.9. цього Договору та передає їх Морському агенту наступним чином: направляються за адресою електронної пошти/факсом, а у випадку відсутності такої адреси в умовах Договору на дату його підписання - на адресу електронної пошти/факс, повідомлену Морським агентом за запитом Адміністрації; та/або передаються безпосередньо уповноваженому представнику Морського агента під підпис у реєстрі пред`явлених рахунків; та/або направляються Морському агенту іншим загальноприйнятим способом (поштою, кур`єрською поштою, тощо).

Адміністрація може застосовувати будь-який з описаних у цьому пункті Договору способів передачі рахунку або кілька способів. Застосування одного з описаних способів передачі рахунку визнається Сторонами достатнім з боку Адміністрації для забезпечення оплати Морським агентом такого рахунку.

У випадку виникнення спорів щодо одержання Морським агентом рахунку на оплату Послуг, наданих Адміністрацією, рахунок вважається переданим та одержаним Морським агентом у разі своєчасного виставлення його Адміністрацією Морському агенту.

Згідно п. 4.8. Договору (в редакції від 27.11.2019), Морський агент, незалежно від отримання рахунку на оплату Послуг Адміністрації засобами електронної пошти/факсом, зобов`язаний вжити заходів для отримання рахунків на оплату Послуг Адміністрації безпосередньо у відповідному структурному підрозділі Адміністрації протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту фактичного надання Послуг.

Неотримання Морським агентом рахунків на оплату Послуг не звільняє Морського агента від обов`язку здійснити їх оплату, не дає підстав для відстрочення оплати, не дозволяє посилатись на отримання рахунку, як на причину несплати (або несвоєчасної оплати) Послуг, своєчасно виставлених Адміністрацією.

Як вказано позивачем, одним із видів портових зборів, що передбачений Законом Про морські порти, Порядком справляння та розміри ставок портових в морських портах України та підлягає справлянню з судновласника, є якірний збір.

Відповідно до п. 6.1 та п. 6.2 Порядку, якірний збір справляється за стоянку суден на внутрішньому рейді морського порту.

За посиланнями позивача, чинні межі акваторії морського порту Ізмаїл визначено Постановою КМУ від 07.10.2009 р. № 1208 (з урахуванням Постанови КМУ від 03.06.2013 р. №406), якірні стоянки в межах акваторії визначено Технічними паспортами якірних стоянок та Свідоцтвами Регістру судноплавства України як визнаним класифікаційним товариством, що здійснює нагляд за акваторіями та гідротехнічними спорудами портів України.

Згідно п.6.2 розділу VI Порядку (в редакції наказу Мінінфраструктури України від 11.04.2019 №252) якірний збір справляється на дату виходу судна з морського порту, при цьому в разі стоянки судна на внутрішньому рейді тривалістю понад 30 діб нарахування та справляння якірного збору проводяться щомісяця станом на останній день розрахункового місяця.

Таким чином, як вказує позивач Порядком передбачене право на щомісячне нарахування та виставлення рахунків для оплати якірного збору при стоянці суден в порту тривалістю понад 30 діб.

Стосовно великої групи суден Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство, що протягом 2022 року перебували на якірних стоянках, позивачем щомісячно здійснено розрахунок якірного збору за час стоянки суден в порту.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. 4.5 Договору, позивачем були виставлені рахунки, що із листами були направлені на адресу Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство для акцепту та оплати.

Проте, Відповідачем безпідставно в оплаті частини рахунків було відмовлено, що порушило вимоги законодавства та Договору, з урахуванням чого у останнього виникла заборгованість в сумі 697 509,19грн.

На підтвердження вказаної заборгованості позивач надав рахунки, а саме:

- від 31.01.2022 (направлені листом від 08.02.2022 №166/14-02-02/Вих, вручені 09.02.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- від 28.02.2022 (направлені листом від 03.03.2022 №313/14-02-02/Вих, вручені 16.03.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- від 31.03.2022 (направлені листом від 07.04.2022 №371/14-02-02/Вих, вручені 11.04.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- від 30.04.2022 (направлені листом від 11.05.2022 №473/14-02-02/Вих, вручені 13.05.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- від 31.05.2022 (направлені листом від 10.06.2022 №607/14-02-02/Вих, вручені 13.06.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- від 30.06.2022 (направлені листом від 12.07.2022 №774/14-02-02/Вих, вручені 14.07.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- від 31.07.2022 (направлені листом від 17.08.2022 №937/14-02-02/Вих, вручені 19.08.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- від 31.08.2022 (направлені листом від 14.09.2022 №1051/14-02-02/Вих, вручені 15.09.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- від 30.09.2022 (направлені листом від 12.10.2022 №1190/14-02-02/Вих, вручені 18.10.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

Позивач зазначає, що факт наявності суден в акваторії порту протягом всього розрахункового періоду підтверджується довідками Головної диспетчерської Ізмаїльської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту), так і рядом документів, що надані безпосередньо Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство при прибутті суден в порт.

З метою досудового врегулювання спору на адресу Відповідача була направлена Вимога про оплату сум заборгованості від 28.11.2022 №1406/14-01-04/Вих, проте вимога залишена без уваги.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором, Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором (п. 5.1 Договору).

Відповідно до п. 5.2 цього Договору, у випадку несвоєчасної сплати послуг, Адміністрація має право вимагати від Морського агента сплати на користь Адміністрації пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення. У випадку затримання сплати рахунків в іноземній валюті більш ніж на строк, передбачений чинним законодавством України з моменту надання послуги. Адміністрація має право вимагати від Морського агента компенсації штрафних санкцій, сплачених Адміністрацією. Санкції, передбачені даним пунктом, можуть застосовуватись незалежно від інших заходів відповідальності і заходів забезпечення виконання зобов`язань, які підлягають застосуванню на підставі цього Договору або чинного законодавства.

Крім того, позивачем за неналежне виконання відповідачем договору № 367-П-АМПУ-18 нараховано 125 836,92грн. пені, 8 400,19грн. 3 % річних та 54 319,79 індексу інфляції.

Отже, посилаючись на вищенаведені обставини Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії державного підприємства Адміністрація морських портів (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) звернулось до господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

В силу положень ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договору.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом, 03.12.2018 між ДП АМПУ (Адміністрація) та ПрАТ Українське Дунайське пароплавство (Морський агент) було укладено договір про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України № 367-П-АМПУ-18

Позивач вказує, що період заборгованості становить з 01.01.2022 по 30.09.2022. При цьому з 01.01.2020 діяла редакція Договору від 27.11.2019 (редакція від 27.11.2019).

ПрАТ Українське Дунайське пароплавство згідно Декларації про приєднання №108 від 22.12.2018 до Договору №367-П-АМПУ-18 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України приєдналося до відповідного договору.

Відповідно до п. 1.1 Договору, він є договором приєднання в розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), який встановлює рівні умови для всіх суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у морських портах України, та може бути укладений лише шляхом приєднання Морського агента до всіх його умов в цілому шляхом надання Адміністрації Декларації про приєднання до Договору (Додаток №1 до цього Договору),розміщеної на офіційному веб-сайті Адміністрації за адресою http://uspa.gov.ua/ru/morskie-agenty/dogovor-prisoedineniya, в порядку передбаченому цим Договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору, всі права та обов`язки Адміністрації (в тому числі прийняття, узгодження та виконання заявок Морського агента, ведення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів, тощо), які передбачені цим Договором (крім Розділу 9 цього Договору), виконуються відповідною філією державного підприємства Адміністрація морських портів України, перелік яких визначений у Додатку №3 до цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору, даний Договір врегульовує взаємовідносини Адміністрації та Морського агента під час агентування суден у морських портах, зокрема, щодо порядку нарахування та оплати за заявками Морського агента портових зборів, спеціалізованої послуги та інших послуг (робіт), що надаються у морських портах України, перелік яких розміщений на веб-сайті Адміністрації за адресою http://usDa.gov.ua/nVmorskie- agenty/perechen-uslug-v-morskikh-portakh-ukrainy (надалі - Послуги).

Відповідно до п. 3.1.3 Договору, Адміністрація зобов`язана надавати Морському агенту рахунки (у тому числі попередні рахунки по портовим зборах) після отримання від Морського агента заявки на надання Послуг, до якої додаються інформація про основні розміри судна та інші необхідні документи у відповідності до Правил. Рахунки на попередню оплату Послуг виставляються та надаються Адміністрацією Морському агенту не пізніше наступного робочого дня після отримання заявки від Морського агента. .

Відповідно до п. 3.2.2 Договору, Морський агент зобов`язується своєчасно здійснювати усі розрахунки з Адміністрацією за надані судну і Морському агенту Послуги в порядку, визначеному цим Договором, зокрема, здійснювати від імені Принципала розрахунки з Адміністрацією з портових зборів, спеціалізованої послуги та інших Послуг.

Пункти 4.1. та 4.2. Договору закріплюють обов`язковість дотримання Сторонами Порядку та визначають порядок здійснення оплати.

Відповідно до п. 4.3. Договору сторони погодили, що у разі внесення змін та (або) доповнень до нормативно-правових актів, якими затверджені відповідні збори, тарифи, Сторони, під час розрахунків, застосовують зазначені нормативно-правові акти з урахуванням змін та (або) доповнень з моменту набрання чинності таких змін та (або) доповнень.

Відповідно до п. 4.5 Договору, остаточні рахунки по суднозаходу, а також 4 інших Послугах, наданих Адміністрацією, оплачуються Морським агентом відповідно до затверджених вільних цін (тарифів) Адміністрації протягом 20-ти банківських днів з дати своєчасного виставлення рахунку, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Адміністрації, згідно з Актом наданих послуг, або інших документів, які підтверджують надання Послуг. Нарахування ПДВ здійснюється згідно з чинним податковим законодавством України.

Відповідно до п. 4.6 Договору, Адміністрація надає остаточні рахунки на оплату Послуг протягом 5 робочих днів з моменту виконання Морським агентом пп.пп.3.2.7 та 3.2.9. цього Договору та передає їх Морському агенту наступним чином: направляються за адресою електронної пошти/факсом, а у випадку відсутності такої адреси в умовах Договору на дату його підписання - на адресу електронної пошти/факс, повідомлену Морським агентом за запитом Адміністрації; та/або передаються безпосередньо уповноваженому представнику Морського агента під підпис у реєстрі пред`явлених рахунків; та/або направляються Морському агенту іншим загальноприйнятим способом (поштою, кур`єрською поштою, тощо).

Адміністрація може застосовувати будь-який з описаних у цьому пункті Договору способів передачі рахунку або кілька способів. Застосування одного з описаних способів передачі рахунку визнається Сторонами достатнім з боку Адміністрації для забезпечення оплати Морським агентом такого рахунку.

У випадку виникнення спорів щодо одержання Морським агентом рахунку на оплату Послуг, наданих Адміністрацією, рахунок вважається переданим та одержаним Морським агентом у разі своєчасного виставлення його Адміністрацією Морському агенту.

Згідно п. 4.8. Договору (в редакції від 27.11.2019), Морський агент, незалежно від отримання рахунку на оплату Послуг Адміністрації засобами електронної пошти/факсом, зобов`язаний вжити заходів для отримання рахунків на оплату Послуг Адміністрації безпосередньо у відповідному структурному підрозділі Адміністрації протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту фактичного надання Послуг.

Неотримання Морським агентом рахунків на оплату Послуг не звільняє Морського агента від обов`язку здійснити їх оплату, не дає підстав для відстрочення оплати, не дозволяє посилатись на отримання рахунку, як на причину несплати (або несвоєчасної оплати) Послуг, своєчасно виставлених Адміністрацією.

Як вказано позивачем, одним із видів портових зборів, що передбачений Законом Про морські порти, Порядком справляння та розміри ставок портових в морських портах України та підлягає справлянню з судновласника, є якірний збір.

Відповідно до п. 6.1 та п. 6.2 Порядку, якірний збір справляється за стоянку суден на внутрішньому рейді морського порту.

За посиланнями позивача, чинні межі акваторії морського порту Ізмаїл визначено Постановою КМУ від 07.10.2009 р. №1208 (з урахуванням Постанови КМУ від 03.06.2013 р. №406), якірні стоянки в межах акваторії визначено Технічними паспортами якірних стоянок та Свідоцтвами Регістру судноплавства України як визнаним класифікаційним товариством, що здійснює нагляд за акваторіями та гідротехнічними спорудами портів України (копії яких містяться в матеріалах справи).

Згідно п.6.2 розділу VI Порядку (в редакції наказу Мінінфраструктури України від 11.04.2019 №252) якірний збір справляється на дату виходу судна з морського порту, при цьому в разі стоянки судна на внутрішньому рейді тривалістю понад 30 діб нарахування та справляння якірного збору проводяться щомісяця станом на останній день розрахункового місяця.

Таким чином, як вказує позивач Порядком передбачене право на щомісячне нарахування та виставлення рахунків для оплати якірного збору при стоянці суден в порту тривалістю понад 30 діб.

Стосовно великої групи суден Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство, що протягом 2022 року перебували на якірних стоянках, позивачем щомісячно здійснено розрахунок якірного збору за час стоянки суден в порту.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. 4.5 Договору, позивачем були виставлені рахунки, що із листами були направлені на адресу Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство для акцепту та оплати.

Статтею 85 Кодексу торговельного мореплавства України визначено, що під час перебування в морському порту будь-яке судно зобов`язане дотримуватися чинних законів і правил України, в тому числі тих, що стосуються безпеки порту і судноплавства в порту, митного, прикордонного, санітарного (фітосанітарного) режимів, лоцманського проведення, буксирування, рятувальних і суднопіднімальних робіт, якірної стоянки і надання місць біля причалів, навантаження і вивантаження вантажів, посадки і висадки людей, послуг, пов`язаних з навантажувально-розвантажувальними роботами, і будь-яких інших портових послуг, портових зборів, запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про морські порти України - акваторія морського порту (портова акваторія) - визначена межами | частина водного об`єкта (об`єктів), крім суднового ходу, призначена для безпечного підходу, маневрування, стоянки і відходу суден; - гідротехнічні споруди морських портів (гідротехнічні споруди) - інженерно-технічні споруди (портова акваторія, причали, пірси, інші види причальних споруд, моли, дамби, хвилеломи, інші берегозахисні споруди, підводні споруди штучного та природного походження, у тому числі канали операційні акваторії причалів, якірні стоянки), розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, маневрування та стоянки суден; - рейд - частина акваторії морського порту, що використовується для стоянки суден на якорі, у тому числі для ремонту суден, посадки (висадки) пасажирів, проведення вантажно-розвантажувальних робіт, в її незахищеній частині (зовнішній рейд) або в частині, захищеній повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження (внутрішній рейд); - якірна стоянка - гідротехнічна споруда, розташована в межах акваторії морського порту, призначена для стоянки суден на якорі.

Статтею 22 Закону України "Про морські порти України" передбачено, що у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний. Використання коштів від портових зборів допускається виключно за їх цільовим призначенням. Фінансування утримання гідротехнічних споруд в об`ємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються у морських портах, де розташовані такі гідротехнічні споруди (ч. 1 ст. 22 Закону України "Про морські порти України").

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про морські порти України" розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики. Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту. Кошти від адміністративного збору використовуються відповідно до закону.

Портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом (ч. 3 ст. 22 Закону України "Про морські порти України").

За посиланнями позивача, чинні межі акваторії морського порту Ізмаїл визначено Постановою КМУ від 07.10.2009 р. №1208 (з урахуванням Постанови КМУ від 03.06.2013 р. №406), якірні стоянки в межах акваторії визначено Технічними паспортами якірних стоянок та Свідоцтвами Регістру судноплавства України як визнаним класифікаційним товариством, що здійснює нагляд за акваторіями та гідротехнічними спорудами портів України.

Згідно п.6.2 розділу VI Порядку (в редакції наказу Мінінфраструктури України від 11.04.2019 №252) якірний збір справляється на дату виходу судна з морського порту, при цьому в разі стоянки судна на внутрішньому рейді тривалістю понад 30 діб нарахування та справляння якірного збору проводяться щомісяця станом на останній день розрахункового місяця.

Таким чином, як вказує позивач Порядком передбачене право на щомісячне нарахування та виставлення рахунків для оплати якірного збору при стоянці суден в порту тривалістю понад 30 діб.

Стосовно великої групи суден Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство, що протягом 2022 року перебували на якірних стоянках, позивачем щомісячно здійснено розрахунок якірного збору за час стоянки суден в порту.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. 4.5 Договору, позивачем були виставлені рахунки, що із листами були направлені на адресу Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство для акцепту та оплати.

Проте, Відповідачем безпідставно в оплаті частини рахунків було відмовлено, що порушило вимоги законодавства та Договору, з урахуванням чого у останнього виникла заборгованість в сумі 697 509,19грн.

На підтвердження вказаної заборгованості позивач надав рахунки, а саме:

- від 31.01.2022 (направлені листом від 08.02.2022 №166/14-02-02/Вих, вручені 09.02.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- від 28.02.2022 (направлені листом від 03.03.2022 №313/14-02-02/Вих, вручені 16.03.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- від 31.03.2022 (направлені листом від 07.04.2022 №371/14-02-02/Вих, вручені 11.04.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- від 30.04.2022 (направлені листом від 11.05.2022 №473/14-02-02/Вих, вручені 1.05.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- від 31.05.2022 (направлені листом від 10.06.2022 №607/14-02-02/Вих, вручені 13.06.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- від 30.06.2022 (направлені листом від 12.07.2022 №774/14-02-02/Вих, вручені 14.07.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- від 31.07.2022 (направлені листом від 17.08.2022 №937/14-02-02/Вих, вручені 19.08.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- від 31.08.2022 (направлені листом від 14.09.2022 №1051/14-02-02/Вих, вручені 15.09.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

- від 30.09.2022 (направлені листом від 12.10.2022 №1190/14-02-02/Вих, вручені 18.10.2022, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

Позивач зазначає, що факт наявності суден в акваторії порту протягом всього розрахункового періоду підтверджується довідками Головної диспетчерської Ізмаїльської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту), так і рядом документів, що надані безпосередньо Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство при прибутті суден в порт.

З метою досудового врегулювання спору на адресу Відповідача була направлена Вимога про оплату сум заборгованості від 28.11.2022 №1406/14-01-04/Вих, проте вимога залишена без уваги.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по договору про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України № 367-П-АМПУ-18 в сумі 697 509,19 грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення 125 836,92грн. пені, 8 400,19грн. 3 % річних та 54 319,79 індексу інфляції.. господарський суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст.548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок пені, заявленої до стягнення, господарський суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку пені в зв`язку з чим позовні вимоги Державного підприємства Адміністрація морських портів України (в особі Ізмаїльської філії державного підприємства Адміністрація морських портів (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 125 836,92 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунки трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, господарський суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість здійснених позивачем розрахунків. Наведене має наслідком необхідність задоволення заявлених Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" позовних вимог у названій частині шляхом присудження до стягнення на користь позивача трьох відсотків річних у розмірі 8 400,19 грн. та інфляційні витрати в сумі 54 319,79 грн..

При цьому заперечення відповідача до уваги судом не приймаються з огляду на наступне.

Так, Верховний Суд вже оцінив правовідносини сторін зі сплати якірного збору, що виникають на підставі за договору № 367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018, та визнав законними вимоги Позивача. Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.08.2020р., постановою Південно- західного апеляційного господарського суду від 19.11.2020р. у справі № 916/3837/19, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 16.02.2021, між тими ж сторонами задоволені позовні вимоги про стягнення якірного збору.

Верховний Суд встановив, що за Договором № 367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 вимоги позивача є обґрунтованими, та остаточно підтверджує правомірність нарахування та подальше стягнення з ПрАТ Українське Дунайське пароплавство якірного збіру.

Також вказані обставини підтверджуються рішенням по справі № 916/1074/22 з аналогічним предметом спору, за участю тих же сторін. При ухваленні рішення по справі №916/1074/2, суд врахував посилання позивача на ч. 4 ст. 75 ГПК України, а саме, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи.

Згідно зі ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заперечення відповідача відносно того, що факт надання послуг за Договором повинен підтверджуватись актами приймання-передачі, які свідчать про реальність здійснення операцій, суд оцінює критично з огляду на наступне.

Так, у справі № 916/3837/19 судовим рішенням встановлено: Що стосується посилань відповідача, викладених в апеляційній скарзі, що виходячи з системного аналізу пунктів розділу 4 договору № 367-П-АМПУ- 18 від 03.12.2018 року та Порядку справляння та розміри ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року № 316, факт надання послуг за договором № 367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 року повинен підтверджуватись актами приймання-передачі, які свідчать про реальність здійснення операцій та які адміністрація надає агенту під підпис або направляє поштою, проте, в порушення ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України позивачем до позовної заяви не надано належним чином оформлених відповідних актів наданих послуг та доказів направлення актів виконаних робіт на адресу відповідача, з огляду на що, скаржник вважає, що у суду першої інстанції були відсутні законні підстави для часткового задоволення позову, судова колегія зазначає таке.

Відповідно до п. 4.10. Договору (п. 4.5 Договору в редакції від 27.11.2019) сторони погодили, що остаточні рахунки по суднозаходу, а також по інших послугах, наданих Адміністрацією, оплачуються Морським агентом відповідно до затверджених вільних цін (тарифів) Адміністрації протягом 20-ти банківських днів з дати своєчасного виставлення рахунку, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Адміністрації, згідно з актом наданих послуг, або інших документів, які підтверджують надання послуг. Нарахування ПДВ здійснюється згідно з чинним податковим законодавством України.

Тобто, приписами укладеного між сторонами договору № 367-П-АМПУ- 18 від 03.12.2018 року (до якого відповідач, надавши Адміністрації Декларацію про приєднання №108 до Договору № 367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 року, добровільно приєднався, та з огляду на принцип свободи договору, зобов`язався виконувати умови та приписи вказаного договору), обов`язок з оплати наданих послуг (в т. ч. оплати портових зборів) виникає саме з моменту виставлення належним чином рахунку на оплату наданих послуг, а не з моменту складання та підписання актів приймання-передачі наданих послуг.

При цьому, з інших пунктів договору не випливає саме обов`язку Адміністрації складання таких актів, з огляду на що, відсутність у матеріалах справи актів приймання-передачі наданих відповідачу послуг, з огляду на наявність відповідних рахунків, на звільняє відповідача від обов`язку з його оплати. Будь-яких заперечень стосовно не надання позивачем відповідачу послуг тощо в цій частині матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного вище доводи скаржників, викладені в апеляційних скаргах, судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються наявними матеріалами справи.

Отже з наведеного вбачається що з цього питання Південно- західним апеляційним господарським суду, який підтримано Верховним судом було надано правовий висновок в рамках справи № 916/3837/19.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Інші посилання відповідача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Державного підприємства Адміністрація морських портів України) в особі Ізмаїльської філії державного підприємства Адміністрація морських портів (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії державного підприємства Адміністрація морських портів (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) до Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пароходна, буд. 28, ) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14, ) в особі Ізмаїльської філії державного підприємства Адміністрація морських портів (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) (68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Набережна Лукі Капікраяна, 4, ) основний борг в сумі 697 509 (Шістсот дев`яносто сім тисяч п`ятсот дев`ять)грн. 19 коп., пеню в розмірі 125 836 (Сто двадцять п`ять тисяч вісімсот тридцять шість)грн. 92 коп., 3% річних в сумі 8 400 (Вісім тисяч чотириста)грн. 19коп., інфляційні витрати в розмірі 54 319 (П`ятдесят чотири тисячі триста дев`ятнадцять)грн. 79коп. та судовий збір в сумі 13 256 (Тринадцять тисяч двісті п`ятдесят шість)грн. 50коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15 вересня 2023 р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна