ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2023 р. Справа№ 920/602/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Копитової О.С.

суддів: Сотнікова С.В.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання: Гуньки О.В.

представники сторін в судове засідання не з`явилися,

розглянувши матеріали апеляційної скарги акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк»

на ухвалу господарського суду Сумської області від 08.06.2023 року

у справі № 920/602/23 (суддя Яковенко В.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни

до відповідача публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк"

про визнання договору іпотеки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовною заявою, відповідно до якої просив суд визнати недійсним з моменту укладення іпотечний договір № 1 від 12.04.2019 року, укладений між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» за реєстровим №677, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М. та додатковий договір № 1 від 10.07.2019 року до іпотечного договору № 1 від 12.04.2019 року, за реєстровим №1466, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 08.06.2023 року матеріали позовної заяви передано на розгляд господарського суду Сумської області в межах справи №920/10/21 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка».

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» (надалі по тексту - АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», апелянт, відповідач) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 08.06.2023 року у справі №920/602/23 у повному обсязі та передати справу до господарського суду Запорізької області для розгляду за встановленою підсудністю.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що враховуючи предмет заявлених вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» (надалі по тексту - ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка», позивач), зміст правовідносин, що склалися між сторонами спору, розгляд заявлених вимог позивача про визнання недійсним договору іпотеки не може розглядатись в межах справи про банкрутство боржника.

Апелянт також зазначає, що при визначенні порядку спору за участю боржника, щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство слід виходити з предмету спору, характеру спірних правовідносин, суб`єктного складу сторін спору, а також фактичних обставин справи.

Спірний Іпотечний договір №1 від 12.04.2019 року, укладений між АТ «Ощадбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «Гандікап» (надалі по тексту - ТОВ НВВЦ «Гандікап»), тобто, спір в даній справі не є спором про визнання недійсним договору, укладеного боржником ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка».

Апелянт зазначає, що на його думку, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що саме боржник є позивачем за даним позовом та характер заявленого ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» позову не підлягає вартісній оцінці, є немайновим та не містить вимог до боржника.

За таких обставин, відсутні підстави стверджувати, що на позовні вимоги ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» поширюються положення ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства щодо належності спору до юрисдикції господарського суду, який розглядає справу про банкрутство позивача.

Таким чином, апелянт вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2023 року, апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу господарського суду Сумської області від 08.06.2023 року у справі № 920/602/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: Грек Б.М. - головуючий суддя, Гончаров С.А., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 року відкрито апеляційне провадження у справі №920/602/23 за апеляційною скаргою АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу господарського суду Сумської області від 08.06.2023 року. Призначено справу до розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2023 року, у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 01.08.2023 року про звільнення судді Грека Б.М., який є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2023 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Остапенка О.М., Полякова Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2023 року справу №920/602/23 за апеляційною скаргою АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу господарського суду Сумської області від 08.06.2023 року прийнято до провадження у визначеному складі. Розгляд справи №920/602/23 призначено на 13.09.2023 року.

21.08.2023 року через відділ документообігу суду від ліквідатора ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» арбітражного керуючого Жмакіної Н.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ліквідатор просить суд апеляційної інстанції у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Обґрунтовуючи поданий відзив ліквідатор зазначає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та дійшов вірного висновку про необхідність передачі матеріалів позовної заяви на розгляд господарського суду Сумської області в межах справи №920/10/21 про банкрутство ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка», а аргументи апелянта є безпідставними.

Ліквідатор зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує, зокрема, спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна.

Тобто, ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства чітко визначає, що спори щодо майна боржника розглядаються у межах справи про банкрутство боржника.

Так, ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» не є стороною оскаржуваного договору іпотеки №1 від 12.04.2019 року, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТОВ НВВЦ «Гандікап». Однак, предметом оспорюваного договору іпотеки є нерухоме майно, яке належить на праві власності ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка». При цьому, ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» не є майновим поручителем чи іпотекодавцем.

На думку ліквідатора тлумачення ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства приводить до висновку про закріплення законодавцем принципу концентрації в межах справи про банкрутство всіх майнових спорів, стороною яких є боржник, який є універсальним та не містить виключень залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Таким чином, ліквідатор вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не допущено порушень, які є підставою для її скасування.

22.08.2023 року на електронну адресу суду від ліквідатора ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» арбітражного керуючого Жмакіної Н.В. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

01.09.2023 року через відділ документообігу суду від АТ «Ощадбанк» надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначає, що на їх думку розгляд позовних вимог ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» про визнання недійсним договору іпотеки не може розглядатись в межах справи про банкрутство, оскільки оскаржуваний договір іпотеки №1 від 12.04.2019 року укладений між АТ «Ощадбанк» та ТОВ НВВЦ «Гандікап», а не ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка».

Тобто, спір в даній справі не є спором про визнання недійсним договору, укладеного боржником - ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка», та на позовні вимоги ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» поширюються положення ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства щодо належності спору до юрисдикції господарського суду, який розглядає справу про банкрутство позивача.

Компетентним, розглядати даний спір, на думку представника АТ «Ощадбанк», є господарський суд Запорізької області.

05.09.2023 року через відділ документообігу суду від АТ «Ощадбанк» надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2023 року, у зв`язку з перебуванням судді Полякова Б.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2023 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Остапенка О.М., Сотнікова С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2023 року прийнято до свого провадження апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу господарського суду Сумської області від 08.06.2023 року у справі № 920/602/23 та призначено на 13.09.2023 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2023 року клопотання ліквідатора ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» арбітражного керуючого Жмакіної Н.В. та АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. Повідомлено сторін, що судове засідання призначене на 13.09.2023 року відбудеться в режимі відеоконференції.

13.09.2023 року представники сторін в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином.

До початку судового засідання на електронну адресу суду від ліквідатора ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» арбітражного керуючого Жмакіної Н.В. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони у справі, у зв`язку з перебуванням ліквідатора на лікарняному.

Ліквідатор зазначила, що заперечує проти задоволення апеляційної скарги та підтримує позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу від 17.08.2023 року №02-01/693 в повному обсязі.

Представник апелянта 13.09.2023 року, з незрозумілих для суду причин, до відеоконференцзв`язку не підключився, в судове засідання в приміщенні Північного апеляційного господарського суду не з`явився, на номер телефону, який зазначений в заяві не відповів.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів, пояснень та заперечень сторін для прийняття рішення без участі їх представників.

11.09.2023 року прийнято постанову у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» слід відмовити, а ухвалу господарського суду Сумської області від 08.06.2023 року у справі № 920/602/23- залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Разом з тим, 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.06.2023 року позивач - ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою, відповідно до якої просив суд визнати недійсним з моменту укладення іпотечний договір № 1 від 12.04.2019 року, укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ТОВ «НВВЦ «Гандікап» за реєстровим № 677, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М. та додатковий договір № 1 від 10.07.2019 року до іпотечного договору № 1 від 12.04.2019 року, за реєстровим № 1466, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М.

За наслідками розгляду вищевказаної заяви, ухвалою господарського суду Сумської області від 08.06.2023 року матеріали позовної заяви передано на розгляд до господарського суду Сумської області в межах справи №920/10/21 про банкрутство ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка».

Переглядаючи в апеляційному порядку законність постановлення оскаржуваної ухвали, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

З моменту відкриття провадження у справі про банкрутство організаційно-майнові зобов`язання та правовий статус боржника зазнають суттєвих змін під впливом дії системи правових норм, що регулюють відносини неплатоспроможності.

Здійснення судочинства у справах про банкрутство насамперед забезпечує комплекс процесуальних норм зосереджених в Кодексі України з процедур банкрутства. За процесуальною формою, справа про банкрутство поділена на судові процедури в рамках яких здійснюється власне судове провадження щодо боржника. В Кодексі України з процедур банкрутства визначений порядок запровадження кожної із передбачених у справі про банкрутство судових процедур, їх зміст та мета, а також правила переходу від однієї процедури до наступної. Кожна судова процедура у справі про банкрутство містить правовий інструментарій (юридично значимі дії, рішення, правочини тощо), за допомогою якого досягається мета відповідної процедури.

В межах судових процедур у справі про банкрутство реалізуються відкритий порядок виявлення кредиторів, розгляд їх вимог, формування, діяльність та повноваження зборів та комітету кредиторів, запровадження та функціонування обмежень щодо розпорядження активами боржника, правовий механізми відновлення або ліквідації боржника, в процесі яких забезпечується погашення вимог кредиторів.

Водночас боржник, з урахуванням обмежень, запроваджених нормами законодавства про неплатоспроможність, продовжує здійснювати свою оперативно-господарську діяльність та вирішувати пов`язані з нею питання.

При цьому, дійсний стан правового регулювання відносин неплатоспроможності, центральною особою в якій виступає боржник, свідчить про необхідність застосування у таких спорах спеціальних норм, які регулюють питання підсудності у справах про банкрутство.

Так відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Тому в повному вигляді провадження у справі про банкрутство здійснюється шляхом застосування комплексу процесуальних норм, зосереджених в Кодексі України з процедур банкрутства і Господарському процесуальному кодексі України.

Стаття 7 Кодексу України з процедур банкрутства є ключовою для методологічного і практичного розмежування категорій «справа про банкрутство» і «спір у межах справи про банкрутство» та вирішення юрисдикційних питань.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Отже, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства по суті є спеціальною у відносинах неплатоспроможності і розширює (коригує) правове регулювання кола питань, які відносяться як до предметної та суб`єктної юрисдикції, так і до територіальної (виключної) (ст.. 20, 30 Господарського процесуального кодексу України ) спорів у справах про банкрутство. Це очевидно у порівнянні норми п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України з ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства , де законодавець розширив предметну підсудність майнових спорів у справах про банкрутство від «вимоги до боржника» до «всі майнові спори, стороною в яких є боржник». Тому з набуттям чинності Кодексу України з процедур банкрутства до господарської юрисдикції віднесено як позовні вимоги до боржника, так і вимоги боржника до інших осіб щодо його майна (майнових прав). Дана норма саме так, тобто відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства , і застосовується.

Правило ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства має важливий системний зв`язок і вплив на судове провадження за участю боржника, щодо якого відкрито справу про банкрутство, оскільки дана норма забезпечує вирішення та досягнення основних завдань які законодавець заклав для належного вирішення справ про банкрутство.

Мета та завдання розгляду справ позовного провадження, який охоплюється ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства , окрім визначених загальними нормами Господарського процесуального кодексу України, полягає в тому, що вони повинні перебувати у взаємозв`язку із метою та завданнями, які закладені в основу реалізації судових процедур банкрутства та провадження у справі про банкрутство в цілому. Якщо триває ліквідаційна процедура, то питання наповнення ліквідаційної маси та з`ясування суми кредиторських вимог не може вирішуватися поза межами справи про банкрутство, оскільки є ризики порушення інтересів кредиторів через закриття провадження у справі про банкрутство до завершення вирішення відповідних спорів.

Підсумовуючи вищенаведене, слід підкреслити, що організаційною формою досягнення відповідного взаємозв`язку є запроваджений у ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства принцип концентрації, який покликаний спрямувати всі судові провадження щодо боржника у справі про банкрутство відповідно до цілей і завдань, визначених законодавцем у Кодексі України з процедур банкрутства.

Таким чином, ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства містить спеціальне правило, яке прямо вирішує питання територіальної підсудності спорів у справах про банкрутство. На відміну від Господарського процесуального кодексу України, в якому за критерій розгляду справи взято місцезнаходження суду, особи або майна, Кодекс України з процедур банкрутства встановлює самостійний універсальний критерій підсудності справ, стороною в яких є боржник: в межах справи про банкрутство.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, в обґрунтування заявлених у даній справі позовних вимог ліквідатором ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» зазначено про порушення майнових прав боржника внаслідок іпотечних обтяжень, накладених на майно, належне на праві власності ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка». Тобто, виникнення спірних правовідносин обумовлено поновленням прав позивача щодо вільного користування та розпорядження майном, яке позивач вважає своїм, зокрема, звільнення його з під іпотечного зобов`язання.

Враховуючи, що поданий ліквідатором позов пов`язаний безпосередньо із захистом майна боржника, а також те, що боржник, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, є стороною у такому спорі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що у визначенні підсудності цього спору пріоритет у застосуванні має саме ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, яка у даному випадку є спеціальною. Відтак, позов ліквідатора підлягає розгляду господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника - ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка», про що вірно зазначив в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстав для її задоволення та скасування ухвали господарського суду Сумської області від 08.06.2023 року у справі №920/602/23 не вбачається.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу господарського суду Сумської області від 08.06.2023 року у справі №920/602/23 - залишити без задоволення.

2.Ухвалу господарського суду Сумської області від 08.06.2023 року у справі №920/602/23 залишити без змін.

3.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4.Матеріали справи №920/602/23 повернути до господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано 20.09.2023 року

Головуючий суддя О.С. Копитова

Судді С.В. Сотніков

О.М. Остапенко