ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2023 р. Справа№ 911/1593/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Г.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 07.09.2023:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.06.2023

у справі № 911/1593/23 (суддя - Ярема В.А.)

за позовом ОСОБА_1

до Садівницького товариства "Рябина"

про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.06.2023 у справі №911/1593/23 у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовлено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що наявність у законі вказівки про заборону вчиняти реєстраційні дії як певний спосіб забезпечення позову ще не свідчить про безумовне його застосування та вжиття за будь-яким поданим до суду позовом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд відкрити апеляційне провадження. Скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 09.06.2023 у справі № 911/1593/23 та прийняти нове рішення, яким вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом, заборони суб`єктам державної реєстрації, в тому числі: Міністерству юстиції України; центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям; територіальним органам Міністерства юстиції України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі; виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам, проводити реєстраційні дії щодо садівницького товариства "Рябина" (ідентифікаційний код юридичної особи 23568832), на підставі рішень загальних зборів членів садівницького товариства "Рябина", які були прийняті на загальних зборах членів 10 липня 2021 року.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції відмовивши у задоволенні заяви про забезпечення позову, невірно оцінив надані докази та дійшов хибних висновків, внаслідок чого було прийняте неправомірне судове рішення.

Також скаржник зазначає, що так звані збори 10.07.2021 не мали кворуму та є неправомірними, оскільки в самому протоколі зазначено, що на збори прибуло лише 80 осіб - членів товариства, тобто менше половини від 228 чинних членів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та клопотання учасників апеляційного провадження

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.06.2023 у справі № 911/1593/23 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді - Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.06.2023 у справі № 911/1593/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 20.07.2023.

У зв`язку із перебуванням судді Суліма В.В. у відпустці з 10.07.2023 по 23.07.2023, а також судді Гаврилюка О.М. у відпустці з 03.07.2023 по 21.07.2023 враховуючи приписи ст. 32 ГПК України щодо сталості складу суду, судове засідання у призначений час не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 розгляд апеляційної скарги призначено на 03.08.2023.

03.08.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення та продовження строку розгляду справи на іншу дату.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2023 задоволено клопотання ОСОБА_1 про відкладення та продовження строку розгляду справи на іншу дату. Продовжено строк розгляду справи № 911/1593/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.06.2023. Відкладено розгляд справи № 911/1593/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.06.2023 на 07.09.2023.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 07.09.2023 з`явились учасники апеляційного провадження, які надали свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Садівницького товариства «Рябина» про визнання недійсним і скасування рішення загальних зборів членів Садівницького товариства «Рябина» (ідентифікаційний код 23568832), які були прийняті на загальних зборах членів 10.07.2021 та оформлені протоколом №2.

В обґрунтування вказаного позову ОСОБА_1 зазначив, що обраний 28.08.2019 загальними зборами членів СТ «Рябина» на посаду голови правління ОСОБА_2 порушує корпоративні та майнові права учасників товариства, як наслідок 05.06.2021 вказаній особі загальними зборами членів СТ «Рябина» висловлено недовіру та на виконання такого рішення 09.06.2021 зареєстровано зміну керівника товариства у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Поряд з тим, за доводами позивача, у травні 2023 року йому стало відомо про проведення 10.07.2021 ОСОБА_2 незаконного зібрання, за результатами якого протоколом №2 від 10.07.2021 оформлено рішення за питаннями:

- обрання членів правління СТ «Рябина»;

- обрання ОСОБА_3 головою правління СТ «Рябина»;

- обрання голови ревізійної комісії СТ «Рябина»;

- обрання членів ревізійної комісії СТ «Рябина».

Позивач вважає незаконними скликання та проведення 10.07.2021 загальних зборів членів СТ «Рябина», оскільки його, як члена товариства, та переважну більшість членів не було належним чином повідомлено про проведення зборів та їх порядок денний, а на самих зборах був відсутній кворум.

Як зауважив позивач, зазначені збори є незаконними та підлягають визнанню недійсними і скасуванню у зв`язку з обмеженням права позивача та інших учасників на участь у господарській діяльності товариства, в управлінні ним, у праві голосу на його загальних зборах, праві обирати і бути обраним в органи управління товариства.

Водночас, за доводами позивача, 07.05.2023 ОСОБА_2 провів збори, зокрема, для легалізації рішення загальних зборів 10.07.2021, відтак інші учасники товариства оспорили зазначені дії до суду та відповідна справа за №911/1402/23 розглядається Господарським судом Київської області.

Мотивуючи повторне звернення із відповідною заявою про забезпечення позову, позивач зазначив про врахування роз`яснень суду в ухвалі від 30.05.2023 у справі №911/1593/23 та, відповідно, повідомив, що:

- результатом ухвалення судом рішення про визнання недійсним спірного рішення загальних зборів СТ «Рябина» є збереження у Єдиному державному реєстрі відомостей та документів, що існували до 10.07.2021;

- до порядку денного спірних загальних зборі включено питання, вирішення яких має наслідком вчинення реєстраційних записів у ЄДР, відтак здійснення державним реєстратором на підставі рішення загальних зборів СТ «Рябина», оформлених протоколом №2, нових реєстраційних дій стосовно відповідача (припинення повноважень та призначення нових осіб до органів управління відповідача, вчинення такими органами управлінських функцій, зокрема щодо запровадження нового положення про внутрішній розпорядок, зміну розміру грошових та майнових внесків) зумовить неможливість захисту або поновлення позивачем своїх прав в межах одного судового провадження без нових звернень до суду;

- на виконання спірного рішення загальних зборів СТ «Рябина» позивач буде змушений сплачувати грошові та/чи/або майнові внески у іншому розмірі, ніж це було до 10.07.2021, а тому внаслідок визнання судом недійсним такого рішення загальних зборів у позивача виникне необхідність звернення з новим позовом про повернення надмірно сплачених коштів;

- вчинені новообраним головою та членами правління, головою та членами ревізійної комісії будь-які управлінські дії чи функції, у разі визнання судом недійсним спірного рішення загальних зборів, будуть завідомо незаконним та будуть в подальшому предметом оскарження в інших судових процесах.

У розрізі наведеного вище та обраного способу забезпечення позову, посилаючись на постанови Верховного Суду від 12.09.2022 у справах №911/231/22 та №911/172/22, позивач зауважив на тому, що заборона вчинення реєстраційних дій це один із визначених Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» способів забезпечення позову, який матиме наслідком збереження наявного на час подання заяви стану незмінний суб`єктний склад органів управління юридичної особи, що був чинним на момент ухвалення спірних рішень.

У зворотному, за доводами позивача, згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» внесені в реєстр на підставі спірних рішень відомості будуть вважатися достовірними та зможуть використовуватись у спорі із третьою особою, що є недопустимим.

Стосовно ж ймовірності вчинення відповідачем та його уповноваженими особами дій з проведення державної реєстрації на підставі спірного рішення, то позивач зазначив, що 08.05.2023 державному реєстратору подавались документи для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» стосовно СТ «Рябина» та рішенням державного реєстратора відмовлено у вчиненні реєстраційних дій.

У підтвердження зазначеного до заяви позивач додав копії листа виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області від 30.05.2023 та рішення про відмову код:65 від 08.05.2023.

Підсумовуючи наведене, на переконання позивача, обрані ним заходи забезпечення позову не порушують інтереси СТ «Рябина» та інших осіб та дозволять уникнути непорозумінь на період вирішення спору і запобігти подальшому порушенню прав позивача.

Крім того заборону вчиняти реєстраційні дії усім реєстраторам, зазначеним у пункті 14 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», позивач мотивував тим, що СТ «Рябина» є добровільним об`єднанням, а вказані суб`єкти державної реєстрації проводять реєстраційні дії щодо громадських формувань.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Приписами ст. ст. 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9, ч. ч. 1-3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі: відповідних заяв про державну реєстрацію; документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій; відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.

Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Згідно пункту 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, щодо:

- визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу;

- визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи;

- заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій.

З огляду на викладені вище норми процесуального та матеріального закону метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є, зокрема, уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, відтак умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд, зокрема, має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Водночас достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, з цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №910/13208/19.

Отже, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що конкретний захід забезпечення позову буде співмірним із позовною вимогою, якщо при його застосуванні забезпечується:

- збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору;

- можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками.

Поряд з тим, постановляючи ухвалу про заборону вчиняти дії третім особам, що не є відповідачами у справі, господарський суд повинен визначити, що є предметом спору, а також зазначити конкретно, які саме дії забороняється вчиняти, що випливає із змісту норм пункту 4 частини першої, частини п`ятої статті 137 ГПК України, які допускають можливість забезпечення позову у спосіб шляхом заборони дій, які прямо стосуються предмета спору, а для державних органів (державний реєстратор у спірних правовідносинах виконує функції держави) заборона допускається виключно щодо прийняття конкретних визначених судом рішень, вчинення конкретної дії, що прямо стосуються предмета спору.

За загальним правилом заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору (частина десята статті 137 ГПК України), і лише у разі, якщо суд вирішує спір про право власності на акції (частки, паї) товариства або про права акціонера (учасника), реалізація яких залежить від відносної вартості акцій (розміру частки) в статутному капіталі товариства, допускається забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства щодо розміру статутного капіталу (частина дев`ята статті 137 ГПК України).

Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 08.12.2022 у справі №911/2446/21.

Так, згідно поданої заяви позивач просить заборонити усім суб`єктам державної реєстрації проводити реєстраційні дії щодо Садівницького товариства «Рябина» (ідентифікаційний код 23568832), на підставі рішень загальних зборів членів Садівницького товариства «Рябина», які були прийняті на загальних зборах членів 10.07.2021 та які позивач просить визнати недійсними за поданим у даній справі позовом.

За таких обставин, оскільки спір за відповідно поданим позовом стосується прав та інтересів позивача на участь у діяльності товариства, обсяг яких не визначений та не опосередкований володінням певною майновою часткою у товаристві, тобто стосується загалом належних усім членам товариства правомочностей, колегія суддів дійшла висновку, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони проводити усі реєстраційні дії на підставі оспорюваних рішень не відповідає принципам розумності та збалансованості інтересів сторін, оскільки заборона внесення змін до відомостей про юридичну особу порушує права інших членів цієї юридичної особи щодо її діяльності.

Так, у такому випадку права та інтереси позивача, який не погоджується з обставинами проведення спірних зборів та прийняття на них відповідних рішень, зіставляються з правами та інтересами інших членів товариства через призму легітимних очікувань на управління товариством, що свідчить про відсутність співмірності між обраним заходом забезпечення позову та позовною вимогою, позаяк наслідки вжиття відповідного заходу не виключають порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших осіб, які є членами товариства.

У розрізі вказаного та наведеної позивачем ймовірність утруднення ефективного захисту або поновлення його порушених прав суд визнає неспроможними доводи позивача про те, що результатом визнання недійсним судом оспорюваного рішення буде збереження в реєстрі відомостей та документів, що існували до 10.07.2021, оскільки наслідком визнання у судовому порядку недійсним акта юридичної особи є втрата ним своєї легітимності, тоді як державна реєстрація змін про юридичну особу є офіційним визнанням та підтвердженням відповідних змін, що первинно виникли внаслідок певних юридичних фактів, відтак єдиний реєстр передбачає відображення у ньому всіх проведених стосовно юридичної особи реєстраційних дій, у тому числі і відомостей про скасування реєстраційних дій, що може бути здійснено за рішенням суду, зокрема і на підставі рішення про визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу.

З огляду на вказане, зокрема і щодо порушення балансу інтересів позивача та інших членів товариства, колегією суддів відхиляються посилання скаржника як на виникнення у нього ймовірного обов`язку по сплаті іншого розміру внесків, так і на вчинення органами управління юридично значимих дій, оскільки позивач не позбавлений права діяти в межах легітимного на його думку порядку участі у товаристві, тоді як зареєстровані державою відомості про юридичну особу згідно ч. ч. 1-3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» використовуються у спорах із третьою особою, якою позивач не є.

Стосовно ж доводів скаржника про ймовірність вчинення відповідачем та його уповноваженими особами дій з проведення державної реєстрації на підставі спірного рішення, то такі аргументи колегією суддів відхиляються як доказово непідтверджені, тоді як надані позивачем лист виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області від 30.05.2023 та рішення про відмову код:65 від 08.05.2023 не є належними доказами вчинення відповідачем та/або його уповноваженими особами дій з проведення державної реєстрації змін на підставі спірних рішень.

Так, зазначені лист і рішення не містять у собі інформацію щодо обставин вчинення відповідачем та/або іншими особами дій з підготовки до проведення або проведення державної реєстрації змін про юридичну особу на підставі протоколу №2 від 10.07.2021.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що наявність у законі вказівки про заборону вчиняти реєстраційні дії як певний спосіб забезпечення позову ще не свідчить про безумовне його застосування та вжиття за будь-яким поданим до суду позовом.

Підсумовуючи все вищевикладене в сукупності, а також оскільки обрані позивачем заходи забезпечення позову доказово не доведено та обґрунтовано в розрізі ефективного захисту або поновленні порушених прав позивача, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, оскаржувану ухвалу постановлено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної ухвали Господарського суду Київської області від 09.06.2023 у справі № 911/1593/23, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.06.2023 у справі № 911/1593/23 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 09.06.2023 у справі № 911/1593/23 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за ОСОБА_1 .

4. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 09.06.2023 у справі № 911/1593/23 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 21.09.2023.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк