ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. ОдесаСправа № 915/292/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача Терновий Р.Б., ордер серія АА №1290838 від 14.06.2023, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №3469 від 25.09.08, посвідчення адвоката України №3469 від 25.09.08

від відповідача Колодяжна Ю.А., довіреність №01.01/01-47/2 від 03.01.23, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія МК №001380 від 13.07.18

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Квента ВК"

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 31.05.2023 про відстрочення виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 у справі №915/292/22, ухвалену суддею Ржепецьким В.О. у м. Миколаєві, повний текст якої складено 05.06.2023

у справі № 915/292/22

за позовом скаржника

до відповідача Акціонерного товариства "Миколаївобленерго"

про стягнення заборгованості та

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Квента ВК» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Акціонерного товариства (далі АТ) "Миколаївобленерго"(з урахуванням заяви про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення пені), в якій просило суд стягнути з останнього заборгованість за поставлений товар у сумі 664 930,00 грн. основного боргу, 66 029,26 грн. - інфляційних витрат за період з квітня по липень 2022 року та 7 323,34 грн. - 3 % річних за період з 04.04.2022 до 15.08.2022. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу адвоката.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 позовні вимоги задоволено та стягнуто з АТ «Миколаївобленерго» на користь ТОВ «Квента ВК» заборгованість в сумі 738282,60 грн., а саме: 664 930,00 грн боргу за поставлений товар; 7 323,34 грн 3% річних; 66 029,26 грн інфляційних втрат та 11 074,24 грн витрат по сплаті судового збору.

У травні 2023 року АТ "Миколаївобленерго" звернулось до місцевого господарського суду з заявою про відстрочення виконання рішення у даній справі, зокрема боржник просив суд відстрочити виконання рішення Господарського суд Миколаївської області від 07.04.2023 у справі на один рік з дня його ухвалення.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 31.05.2023 заяву АТ "Миколаївобленерго" задоволено та відстрочено виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 у даній справі на один рік з дня його ухвалення.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість доводів заявника та наявність підстав для відстрочки виконання судового рішення у даній справі, оскільки встановив, що боржником належним чином доведено наявність обставин, що тимчасово роблять неможливим виконання рішення у даній справі.

Не погодившись з вказаною ухвалою місцевого господарського суду, позивач подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, оскільки вона прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх доводів скаржник посилається на те, що з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що відповідач з лютого 2022 року в судовому порядку стягує заборгованість зі споживачів послуг електричної і теплової енергії, а також є стягувачем за численними виконавчими провадженнями, що свідчить про його активну господарську діяльність. Також апелянт зазначає про те, що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів того, що він знаходиться у тяжкому фінансово-економічному становищі, зокрема документів звітного фінансово-господарського і бухгалтерського характеру, а тому відсутні підстави для відстрочення виконання рішення суду у даній справі.

Відповідач надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує її доводи та зазначає, що його підприємство відноситься до критичної інфраструктури і на території Миколаївської області є одним з найбільш постраждалих від російської агресії підприємств і сьогочасне виконання рішення у даній справі ускладнить його фінансовий стан та фактично призведе до нездатності здійснювати фінансове забезпечення виробничої діяльності останнього, зумовить проведення процедури банкротства, що в свою чергу через важливе соціальне значення підприємства є недопустимим заходом. Водночас відповідач наголошує на тому, що не ухиляється від виконання відповідного судового рішення, шукає способи погашення заборгованості перед позивачем, в тому числі і шляхом відстрочення виконання рішення суду.

Колегія суддів розглянула матеріали справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухала присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевірила правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права та дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023, яким позовні вимоги задоволено набрало законної сили 09.05.2023.

Боржник просив суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Миколаївської області у справі на один рік з дня його ухвалення.

Заяву обґрунтовано посиланням на ст. 1, 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Закон України «Про критичну інфраструктуру», постанову Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 1109 «Деякі питання об`єктів критичної інфраструктури» та мотивовано тим, що на території здійснення ліцензованої діяльності відповідача з розподілу електричної енергії, а саме у місті Миколаєві та Миколаївській області, починаючи з 24.02.2022 постійно велись активні бойові дії, здійснювались постійні артилерійські та ракетні обстріли, наслідком яких є пошкодження мереж, підстанцій, знеструмлення цілих районів міста та області, при цьому, оперативне відновлення електрозабезпечення на території здійснюється ним за власні кошти, що призвело до значних фінансових витрат з його боку. Фінансове підґрунтя діяльності відповідача складається із загальних показників діяльності товариства в цілому. У зв`язку з небезпечною ситуацією, що склалась на території міста Миколаєва та Миколаївської області, пов`язаною з постійною військовою агресією російської федерації проти України, переважна більшість працівників перебувала у вимушених відпустках за межами Миколаївської області та України, що в свою чергу значно погіршило виробничу та фінансову діяльність відповідача. В контексті положень Закону України «Про критичну інфраструктуру», постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 1109 «Деякі питання об`єктів критичної інфраструктури», підприємство відноситься до об`єктів критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору критичної інфраструктури та є одним з найбільш постраждалих підприємств критичної інфраструктури від російської агресії на території Миколаївської області, що підтверджується переліком пошкодженого/знищеного майна, який наявний в матеріалах справи. Так, станом на 24.03.2023 пошкодженим/знищеним є наступне майно відповідача: енергооб`єкти (ПЛ-150кВ - 26 од.; ПЛ-110кВ - 1; ПЛ-35кВ - 97 од.; ПЛ-10(6)кВ - 192 од.; ПЛ-0,4кВ -518 од.; ПС 150/35/10(6) - 9 од.; ПС 35/10кВ - 30 од.; ТП-10(6)/0,4кВ - 196 од.), орієнтовна вартість збитків, завданих йому внаслідок російської агресії становить близько ,00 грн. Крім того, на сьогоднішній день розрахунки за надані послуги з розподілу та із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії знаходяться на дуже низькому рівні, оскільки контрагенти підприємства, у зв`язку з введенням воєнного стану не сплачують виставлені рахунки. Загальна дебіторська заборгованість споживачів за надані послуги з розподілу електроенергії складає 62564500,00 грн. Відповідно до Звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за 2022, перший квартал 2023 року збиток відповідача складає 312 556 000,00 грн. Наразі фінансових можливостей ледь вистачає для виплати заробітної плати персоналу та придбання частини матеріалів, необхідних для проведення аварійно- відновлювальних робіт. Боржник наголошував на тому, що неможливість виконання договірних зобов`язань з його боку у зазначений період пов`язана виключно з військовою агресією російської федерації, наслідком якої стало різке погіршення його скрутного фінансового становища. Таким чином, сьогочасне виконання рішення в повному обсязі в значній мірі ускладнить фінансовий стан АТ «Миколаївобленерго» та фактично призведе до нездатності здійснювати фінансове забезпечення виробничої діяльності останнього, зумовить проведення процедури банкрутства. У зв`язку з необхідністю дотримання безперервного виробничого циклу підприємства та для підвищення забезпечення безаварійних умов роботи, відповідачем здійснюються додаткові незаплановані витрати на усунення аварійних ситуацій, які виникають на об`єктах електромереж, які потребують залучення значних коштів для їх відновлення. Боржник також зазначав, що 18.03.2023 державним виконавцем ВДВС винесено постанову про арешт його коштів, у зв`язку з чим робота АТ «Миколаївобленерго» повністю заблокована і він не може здійснювати ніяких фінансових операцій, в тому числі розрахунки на ринку електричної енергії, закупівлю паливо-мастильних матеріалів для забезпечення роботи технологічного транспорту, закупівлю спецодягу для працівників, закупівлю матеріалів на відновлювальні роботи, а також виконувати інші договірні зобов`язання перед контрагентами. Крім того, у випадку аварійної ситуації. він не зможе забезпечити оперативне відновлення пошкодженого електрообладнання па території Миколаївської області електрозабезпечення та її електрозабезпечення.

Господарський суд визнав доводи заявника слушними на підставі наступних норм права.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 239 ГПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення (ст. 331 ГПК України).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Частиною 5 статті 331 ГПК України визначено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N18-рп/2012; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N11-рп/2012.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Згідно з частиною першою статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція, ратифікована Верховною Радою України. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Отже, чинне процесуальне законодавство передбачає, що відстрочка виконання рішення, яка пов`язується з об`єктивною неможливістю виконання рішення, дозволяється у виняткових випадках, а відтак, передумовою для надання відстрочки виконання рішення є встановлення таких виняткових обставин.

Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Отже особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

На підтвердження викладених в заяві обставин відповідачем надано такі документи: копію листа Торгово-промислової палати України 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яким визнано військову агресію російської федерації проти України форс-мажорними обставинами (обставини непереборної сили) та підтверджено, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для всіх суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, виконання якого настало згідно з умовами договору і виконання відповідно якого стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили); копію переліку пошкоджених об`єктів критичної інфраструктури АТ «Миколаївобенерго» станом на 01.05.2023, копію переліку та обсягів закупівель товарів, робіт і послуг, здійснених з 24.02.2022 для усунення пошкоджень майна відповідача внаслідок збройної агресії, копію звіту про фінансові результати за 2022 рік та 1 квартал 2023.

Таким чином, враховуючи понесені від військової агресії збитки та матеріальний стан, у якому опинилось підприємство відповідача, необхідність проведення ремонтних робіт об`єктів, зруйнованих внаслідок військової агресії, з метою дотримання суспільного інтересу у відновлені сталого енергопостачання, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи відповідача, наведені у заяві про відстрочення виконання рішення суду на один рік, та погоджується з висновком господарського суду про наявність підстав для її задоволення.

Колегія суддів звертає увагу, що передбачена процесуальним законом можливість відстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє відповідача (заявника) від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог позивача, проте надає сторонам можливість врегулювати фінансові питання зі зменшенням ризику негативних наслідків для обох сторін;

Доводи апелянта про те, що відповідач веде активну господарську діяльність і відсутні докази того, що він знаходиться у тяжкому фінансово-економічному становищі, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки висновки господарського суду про майновий стан відповідача та існування виняткових негативних обставин підставно базуються на доказах, наявних в матеріалах справи. При цьому той факт, що відповідач стягує в судовому порядку заборгованість з споживачів у численних судових справах та виконавчих провадженнях, тільки підтверджує ті обставини, що відповідач відновлює таким чином своє майнове становище для можливості виконання власних зобов`язань, зокрема рішення у даній справі.

Отже, колегія суддів вважає, що апелянт не спростував висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятої ухвали.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи встановлені обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі ст.ст. 129, 269 - 271, 275, 276, 282, 288 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Квента ВК" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 31.05.2023 у справі №915/292/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.09.2023 о 14:30.

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Принцевська Н.М.

Суддя Ярош А.І.