ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 року м.Дніпро

Справа № 908/1176/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Чередка А.Є.

секретар судового засідання: Михайлова К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.05.2023 (прийняту суддею Черкаським В.І., повне судове рішення складено 19.05.2023) у справі № 908/1176/23

про неплатоспроможність ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заявлених вимог.

До Господарського суду Запорізької області від ОСОБА_1 надійшла заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність останнього.

2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.05.2023 у цій справі, відмовлено фізичній особі ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції виходив з тих обставин, що ухвалами від 19.04.2023, 03.05.2023 судом у боржника витребовувались оригінали доданих до заяви документів, вимоги яких були виконанні частково.

Проте, враховуючи неможливість встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства, заяву боржника слід залишити без задоволення та відмовити у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.05.2023 у справі № 908/1176/23, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати та направити справу для подальшого розгляду до Господарського суду Запорізької області.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що інформацію та докази, які витребовував суд в ухвалі про прийняття заяви до розгляду було надано та долучено до матеріалів справи.

Разом з тим в оскаржуваній ухвалі суд зазначає, що ухвалами від 19.04.2023, 03.05.2023 судом у боржника витребовувались оригінали доданих до заяви документів.

На переконання скаржника, право суду на витребування оригіналів документів не є безумовним, суд має зазначити відповідність копії якого саме поданого заявником документу викликає сумнів у суду щодо відповідності його оригіналу.

Крім того апелянт зазначає, що оригінали документів, що підтверджують вказану в його заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність заборгованість перед зазначеними кредиторами знаходяться у кредиторів, а ті документи, які були отримані у відповідь на адвокатський запит від кредиторів були долучені до матеріалів справи.

5. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.05.2023 у справі № 908/1176/23; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 14.09.2023 о 14:30.

У судовому засіданні 14.09.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

6. Встановлені судом обставини справи.

До Господарського суду Запорізької області від ОСОБА_1 надійшла заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність останнього.

Ухвалою суду від 19.04.2023 заяву про відкриття провадження (проваджень) у справі про неплатоспроможність прийнято до розгляду; підготовче засідання призначено на 03.05.2023, 10-00.

01.05.2023 до суду від боржника надійшли клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Ухвалою суду від 03.05.2023 підготовче засідання відкладене на 17.05.2023, 12-00; суд зобов`язав боржника надати докази виконання вимог ухвали суду від 19.04.2023, декларацію про майновий стан за рік, в якому подається заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, станом на перше число місяця, що передує місяцю подання заяви до суду відповідно до вимог статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

До суду надійшли:

- лист АТ "СЕНС БАНК" (вх. № 9890/08-08/23 від 08.05.2023;

- лист АТ КБ "Приватбанк" (вх. № 9890/08-08/23 від 08.05.2023).

17.05.2023 до суду від боржника (представника адвоката Марусича М.С.) надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

В підготовче судове засідання 17.05.2023 ОСОБА_1 не з`явився, участь представника не забезпечив, оригінали всіх доказів, копії яких було додано до матеріалів справи, для огляду в судовому засіданні в повному об`ємі не надав, про що також було зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Посилаючись на неможливість встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства, судом першої інстанції заяву боржника залишено без задоволення та відмовлено у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією із засад судочинства визначена рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у господарських справах визначається Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів господарсько-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Водночас 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до частин першої четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 14 Господарського процесуального кодексу України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Приписами ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до приписів ст. 37, 38 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд за наслідком надходження заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство приймає рішення щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство, залишенням її без руху або поверненням заяви без розгляду у разі її відкликання.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви про відкриття провадження у справі або закінчення строку на усунення недоліків заяви повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від заявника надійшла заява про відкликання заяви про відкриття провадження у справі; заявником до цього суду подано іншу заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство щодо того самого боржника і щодо такої заяви на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство, повернення заяви про відкриття провадження у справі.

За приписами ч. 1-3 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

Завдання підготовчого засідання господарського суду у справі про банкрутство полягає у перевірці обґрунтованості заяви кредитора або боржника щодо наявності ознак неплатоспроможності, а заяви боржника - також і загрози його неплатоспроможності. Крім того, господарський суд перевіряє правовий статус боржника та відсутність перешкод для порушення провадження у справі про банкрутство.

Як зазначено вище, ухвалами від 19.04.2023, 03.05.2023 судом у боржника витребовувались оригінали доданих до заяви документів (для - огляду).

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Поряд з тим, в силу положень частини шостої статті 91 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Тлумачення статті 91 ГПК України свідчить, що наведеною нормою визначено загальні вимоги щодо письмових доказів у справі та врегульовано, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Такий наслідок неподання для огляду оригіналу письмового доказу є імперативним, а отже, для підтвердження відповідності копії оригіналу документа сторона спору зобов`язана надати суду для огляду оригінал письмового документа або зазначити про наявність в іншої особи оригіналу цього письмового документа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №906/1336/19).

З аналізу наведеного вище вбачається, що право витребувати оригінали документів не є безумовним, суд має зазначити відповідність копії якого саме поданого заявником документу викликає сумнів у суду щодо відповідності його оригіналу.

Разом з тим, у справі, що переглядається, а ні в оскаржуваній ухвалі, а ні в попередніх ухвалах, якими витребовувались оригінали доданих до заяви документів, не міститься доводів невідповідності поданих позивачем доказів; не зазначено конкретного доказу, який би ставився судом першої інстанції під сумнів.

Відповідно до вимог Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації, які діяли на момент подання відповідачем відзиву на позовну заяву (14.07.2021). Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 №55, на кожній сторінці наданого до матеріалів справи документу в копії повинна міститись відмітка про засвідчення, яка складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Слід зауважити, що наявність певних недоліків при засвідченні поданих суду доказів не завжди є підставою для відхилення цих доказів судом, визнання їх неналежними, а має оцінюватися в кожному конкретному випадку з огляду на встановлені обставини справи, процесуальну поведінку сторін, інші докази, які містяться в матеріалах справи та можуть підтвердити чи спростувати обставини, відомості про які містяться в доказах, що засвідчені з певними недоліками.

Матеріали справи свідчать про те, що подані в засвідчених копіях документи містять необхідні реквізити, при цьому чинне процесуальне законодавство надає право учаснику справи підтвердити відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення, тобто засвідчити такий документ, як копію (ч. 5 ст 91 ГПК України).

Таким чином, судом першої інстанції не було обґрунтовано підстав, з яких судом було поставлено під сумнів достовірність доданих до заяви копій документів.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що більшість оригіналів доданих до заяви доказів, знаходяться саме у кредиторів.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених вище обставин, судом першої інстанції оскаржувану ухвалу було прийнято з порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване судове рішення скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Керуючись статтями 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.05.2023 у справі № 908/1176/23 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.05.2023 у справі № 908/1176/23 скасувати.

Справу № 908/1176/23 направити до господарського суду Запорізької області на стадію підготовчого засідання.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 18.09.2023.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко