ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" вересня 2023 р.м. Одеса Справа № 923/48/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження

справу № 923/48/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" (03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.77а, )

до відповідача Марієнко Ніни Василівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про стягнення 20 903,20 грн, -

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" звернулося до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою до Марієнко Ніни Василівни про стягнення з відповідача 20 903,20 грн - заборгованості, у тому числі: 6 867,59 грн - 3% річних та 14 035,61 грн - інфляційних нарахувань, а також суму судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за укладеним з ВАТ "Банк "Демарк" кредитним договором №001-068 від 14.02.2008 року, правонаступником за якого є ТОВ "ФК "Паріс".

Також, позивач вказує, що заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором підтверджена рішенням Господарського суду Херсонської області від 08.09.2009 у справі №16/153-09, при цьому, з огляду на часткове погашення заборгованості за вказаним рішенням суду залишок заборгованості складає 76 306,53 грн.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 19.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №923/48/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Проте, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 внаслідок військової агресії російської федерації в Україні уведено воєнний стан, який діє по теперішній час.

Відповідно до пункту 1 статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", у разі неможливості здійснення правосуддя судами, розташованими на тимчасово окупованих територіях, територіальна підсудність судових справ, що розглядаються у таких судах, визначається в порядку, передбаченому частиною 7 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами, може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Верховний Суд розпорядженням від 18.03.2022 року № 11/0/9-22 в порядку ч. 7 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус судді" змінив на Господарський суд Одеської області територіальну підсудність судових справ, які підсудні Господарському суду Херсонської області (враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану Господарським судом Херсонської області).

За актом прийому-передачі евакуйована справа №923/48/22 була передана Господарському суду Одеської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2023 року справу розподілено судді Мостепаненко Ю.І.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.06.2023 прийнято справу №923/48/22 до провадження суддею Мостепаненко Ю.І.; розгляд справи ухвалено здійснювати спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Водночас, судом було отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру №142741 від 10.07.2023, відповідно до якої зазначено, що місцем реєстрації Марієнко Ніни Василівни є адреса: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.07.2023 позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" у справі №923/48/22 залишено без руху, на підставі ч. 11 ст. 176 ГПК України, та встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду: доказів, підтверджуючих надіслання копії позовної заяви з доданими до неї документами на актуальну адресу відповідача Марієнко Ніни Василівни .

19.07.2023 до суду від ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх.№24397/23), згідно якої позивач, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, такі недоліки усунув.

Враховуючи перебування судді Мостепаненко Ю.І. у відпустці, ТОВ "Фінансова компанія "Паріс", шляхом направлення листа суду №923/48/22/4389/2023 від 20.07.2023, було повідомлено про відкладення розгляду заяви про усунення позовної заяви (вх.№24397/23 від 19.07.2023).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.08.2023 продовжено розгляд справи №923/48/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження, на підставі ч. 12 ст. 176 ГПК України.

Відповідачу - Марієнко Ніні Василівні ухвала суду від 14.08.2023 була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на її місце реєстрації: АДРЕСА_1., яка зазначена у Єдиному державному демографічному реєстрі за №142741 від 10.07.2023.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслана відповідачу рекомендованим листом з позначкою "Судова повістка" ухвала суду від 14.08.2023 у справі була повернута поштовою установою на адресу суду з відбитком календарного штемпелю на конверті та відміткою «адресант відсутній за вказаною адресою», про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення від 30.08.2023.

Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом за належною адресою відповідача і повернута поштою, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що, суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

14.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Банк "Демарк" (Банк) та фізичною особою-підприємцем Марієнко Ніною Василівною (Позичальник) було укладено кредитний договір №001-068, відповідно до п.3.1 договору якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 313 140 грн, строком по - 10.02.2013.

Кредит надавався позичальнику на купівлю автобусів (п.3.2 договору).

Згідно п.3.5.1 договору, позичальник за користування кредитом зобов`язався сплачувати банку відсотки у розмірі 19% річних. Такі відсотки нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування відсотків на основі банківського року (360 днів у році) і підлягають сплаті в строк по останній робочий день звітного місяця. У випадку несплати процентів, сума боргу за відсотками відноситься на рахунок несплачених в строк відсотків. Відсотки, нараховані в кінцевий рахунок підлягають сплаті одночасно с поверненням кредиту.

Відповідно до п.6.1 договору, кожна із наступних подій повинна тлумачитись як подія невиконання зобов`язань: позичальник не сплатив Банку у строк платежі по погашенню кредиту, будь-яку суму, належну до сплати (п.6.1.1); позичальник не виконав будь-яке із зобов`язань по цьому договору, що не відноситься до підпункту 6.1.1 цієї статті, і таке невиконання тривало протягом 30 днів з дня порушення позичальником зобов`язання (п.6.1.2).

Згідно п.6.2 договору, передбачені наступні наслідки подій невиконання зобов`язань: якщо виникла і триває подія невиконання зобов`язань, то у банка виникло право вимоги дострокового розірвання цього договору та дострокового задоволення вимог банку, що випливають з цього договору.

Кредитний договір набуває чинності з дати його підписання повноважними представниками позичальника та банку. Цей договір залишається чинним до дати повної сплати позичальником банку заборгованості за кредитом та інших платежів відповідно до умов цього договору (п.8.1 договору).

Як свідчать матеріали справи, Відкрите акціонерне товариство "Банк"Демарк" звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Марієнко Ніни Василівни, в якому, із урахуванням уточнень, просило суд стягнути з відповідача 263 427,85 грн. - заборгованості за кредитом; 16 885,53 грн - відсотків за користування кредитом; 656, 36 грн. - пені за порушення строків сплати відсотків та 1 845,72 грн. - пені за порушення строку погашення кредиту;

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 08.09.2009 у справі №16/153-09 вищевказаний позов ВАТ "Банк"Демарк" задоволено повністю та стягнуто з фізичної особи-підприємця Марієнко Ніни Василівни на користь ВАТ "Банк"Демарк" заборгованості за кредитом в сумі 263 427 грн. 85 коп., за відсотками в сумі 16 885 грн. 53 коп., пені за порушення строків сплати відсотків в сумі 656 грн. 36 коп., пені за порушення строку повернення кредиту в сумі 1845 грн. 72 коп., а також 2892 грн. 33 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті державного мита та 315 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для задоволення вимог ВАТ "Банк"Демарк" (назву якого змінено на - Публічне акціонерне товариство "Банк "Демарк"), слугувало встановлення судом факту неналежного виконання з боку позичальника - фізичної особи-підприємця Марієнко Ніни Василівни прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором №001-068 від 14.02.2008 року.

11.02.2010 на примусове виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 08.09.2009 у справі №916/16/153-09, яке набрало законної сили 28.01.2010 року, видано відповідний наказ.

Отже, рішення Господарського суду Херсонської області від 08.09.2009 у справі №16/153-09, набрало законної сили - 28.01.2010 року.

11.04.2019 відбувся електронний аукціон щодо продажу активів (майна) Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк", а саме: права вимоги та інших майнових прав за кредитами суб`єктів господарювання у кількості 200 поз., права вимоги за кредитами фізичних осіб у кількості 65 поз., дебіторська заборгованість у кількості 32 поз., дебіторська заборгованість та майнові права за дебіторською заборгованістю за РКО у кількості 311 поз., переможцем яких стало Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПАРІС". Ціна продажу лоту: 5 000 000 грн.

Платіжним дорученням №197 від 17.04.2019, ТОВ "ФК "ПАРІС" сплачено на користь ПАТ "Банк "Демарк" 5 000 000 грн, із призначення платежу: «оплата за лот F23GL41900, покупець ТОВ "ФК "ПАРІС", зг протоколу ел.аукціону № UА-ЕА-2019-04-02-000005-b від 11.04.2019».

За результатами електронного аукціону, оформленого протоколом № UА-ЕА-2019-04-02-000005-b від 11.04.2019, 20.05.2019 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Демарк" (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" (Новий кредитор) було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №001-068.

За умовами п. 2.1. договору, банк відступив шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Банку Первісного кредитора до позичальників/ іпотекодавців/ заставодавців/ поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами застави та договорами іпотеки з відповідними змінами та доповненнями до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - Основні договори, надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначеному цим Договором.

Сторони домовились, що відступлення Банком Новому кредитору прав вимоги за Договорами іпотеки/застави з відповідними змінами, що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань Боржників за Основними договорами та були посвідчені нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається між Сторонами та підлягає нотаріальному посвідченню не пізніше 5 (п`яти) днів з моменту укладення Договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.

Згідно п.2.2 договору, сторони погодили, що новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання первісним кредитором у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4.1. цього договору, набуває наступні права кредитора за основними договорами включаючи (але не обмежуючись): право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, вказаних у Додатку №1 до цього договору та сплати штрафних санкцій у розмірах, розрахованих відповідно до вимог чинного законодавства України, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань. Розмір заборгованості станом на 15.05.2019 за правами вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього договору. Права первісного кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів. Сторони домовились, що права вимоги включають всі права вимоги за кредитними договорами, договорами забезпечення, а також всі похідні вимоги з цих договорів або такі, що випливають з них, в тому числі, але не виключно: вимоги по нарахуванню та стягненню процентів, неустойки, штрафів, індексу інфляції, трьох відсотків річних та/або збитків, вимоги про застосування наслідків недійсності правочинів, вимоги по отриманню коштів від реалізації заставного та іншого майна боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів, права, що випливають із судових справ, в тому числі справ про банкрутство, виконавчих проваджень, в тому числі щодо майна, яке не було реалізоване на торгах та передане стягувачу в погашення боргу, мирових угод, договорів з арбітражними керуючими, охоронними організаціями, права кредиторів, права участі в колегіальних органах, в тому числі в комітеті кредиторів, права на отримання повернутих (невикористаних) авансових внесків, сплачених судових зборів тощо.

Згідно п. 6.5 договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання. Будь-які зміни та доповнення до цього договору є чинними за умови підписання їх сторонами.

Додатком №1 (реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами) до договору №001-068 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 20.05.2019, сторони визначено перелік договорів за якими відбувається відступлення права вимоги, зокрема, за: кредитним договором №001-068 від 14.02.2018, укладеним між Банк «Демарк» та ФОП Марієнко Н.В.; додатком №1 до кредитного договору №001-068 від 14.02.2018, укладеним між Банк «Демарк» та ФОП Марієнко Н.В.; договором №1 від 24.04.2008 про внесення змін до кредитного договору №001-068 від 14.02.2008, укладений між Банк «Демарк» та ФОП Марієнко Н.В.

Згідно п. 2 додатку №1 (реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами), визначено розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора станом на 20.05.2019 року за кредитним договором №001-068 від 14.02.2008, укладеним між Банк «Демарк» та ФОП Марієнко Н.В. з усіма наступними змінами та доповненнями до нього, загальна заборгованість становить 76 306,53 грн.

Згідно акту прийому-передачі документів до договору №001-068 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 20.05.2019, ПАТ «Банк «Демарк» передав, а ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" прийняв наступні документи, зокрема, кредитний договір №001-068 від 14.02.2018, укладений між Банк «Демарк» та ФОП Марієнко Н.В.; додаток №1 до кредитного договору №001-068 від 14.02.2018, укладений між Банк «Демарк» та ФОП Марієнко Н.В.; договір №1 від 24.04.2008 про внесення змін до кредитного договору №001-068 від 14.02.2008, укладений між Банк «Демарк» та ФОП Марієнко Н.В.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №65, сформованої судом, вбачається, що 23.01.2020 внесено запис № 3001921 про державну реєстрацію припинення Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк", як юридичної особи.

26.01.2021 ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" на адресу відповідача було направлено вимоги вих. №001-068-1 та вих.001-068-2, відповідно до яких було повідомлено відповідача про укладання 20.05.2019 договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №001-068. Також, ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" вимагало від відповідача протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги вих.001-068-2 погасити прострочену заборгованість за кредитним договором в розмірі 76 306,53 грн; 3% річних за користування грошовими коштами за період з 26.01.2018 по 25.01.2021 в сумі 6 867,59 грн та інфляційні витрати за період з 26.01.2018 по 25.01.2021 в сумі 14 035,61 грн.

З огляду на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором №001-068 від 14.02.2008 року (правонаступником за яким є ТОВ "ФК "Паріс"), ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" і звернулося до господарського суду про стягнення з відповідача 6 867,59 грн - 3% річних та 14 035,61 грн - інфляційних нарахувань.

Згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №6, сформованого судом, вбачається, що 25.11.2020 Марієнко Ніна Василівна за власним рішенням припинила підприємницьку діяльність, про що внесено запис №003007209.

Частиною 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ч.1 ст. 52 ЦК України, фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою, як її права, так і обов`язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею, як за фізичною особою.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018р. по справі №338/180/17 (провадження № 14-144цс18), постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 320/9471/15-ц (провадження № 61-18132св18).

Судом враховано, що припинення підприємницької діяльності ФОП Марієнко Ніни Василівни не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, оскільки спірні правовідносини у цій справі виникли саме щодо господарського договору, який укладений між суб`єктами господарської діяльності.

Тобто, стороною кредитного договору №001-068 від 14.02.2008 року виступала фізична особа - підприємець і припинення надалі її підприємницької діяльності не змінює правовий статус особи у зобов`язанні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №760/13915/18 від 26.06.2019р.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2008 року між ВАТ "Банк "Демарк" (Банк) та фізичною особою-підприємцем Марієнко Ніною Василівною (Позичальник) було укладено кредитний договір №001-068, відповідно до п.3.1 договору якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 313 140 грн, строком по - 10.02.2013.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Херсонської області від 08.09.2009 у справі №16/153-09 позов ВАТ "Банк"Демарк" до ФОП Марієнко Ніни Василівни задоволено повністю та стягнуто з фізичної особи-підприємця Марієнко Ніни Василівни на користь ВАТ "Банк"Демарк" заборгованості за кредитом в сумі 263 427 грн. 85 коп., за відсотками в сумі 16 885 грн. 53 коп., пені за порушення строків сплати відсотків в сумі 656 грн. 36 коп., пені за порушення строку повернення кредиту в сумі 1845 грн. 72 коп., а також 2892 грн. 33 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті державного мита та 315 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Підставою для задоволення вимог ВАТ "Банк"Демарк" (назву якого змінено на - Публічне акціонерне товариство "Банк "Демарк"), слугувало встановлення судом факту неналежного виконання з боку позичальника - фізичної особи-підприємця Марієнко Ніни Василівни прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором №001-068 від 14.02.2008 року.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом, 20.05.2019 між ПАТ "Банк "Демарк" (Банк) та ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" (новий кредитор) було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №001-068.

За умовами п. 2.1. договору, банк відстув шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Банку Первісного кредитора до позичальників/ іпотекодавців/ заставодавців/ поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору.

Додатком №1 (реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами) до договору №001-068 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 20.05.2019, визначено перелік договорів за якими відбувається відступлення права вимоги, зокрема: кредитний договір №001-068 від 14.02.2018, укладений між Банк «Демарк» та ФОП Марієнко Н.В.; додаток №1 до кредитного договору №001-068 від 14.02.2018, укладений між Банк «Демарк» та ФОП Марієнко Н.В.; договір №1 від 24.04.2008 про внесення змін до кредитного договору №001-068 від 14.02.2008, укладений між Банк «Демарк» та ФОП Марієнко Н.В.

Згідно ст.ст. 510, 512, 513 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Положеннями ст.ст. 514, 516, 517 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Господарський суд зауважує, що відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі. Відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні, якщо обов`язковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним на підставі частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України договору про відступлення права вимоги, оскільки він суперечить вимогам частині 1 статті 516 Цивільного кодексу України (постанова Верховного Суду України від 15.04.2015 року № 910/6098/14 (3-43гс15).

Договір відступлення права вимоги №001-068 від 20.05.2019 не визнаний судом недійсним, доказів наявності будь-яких спорів щодо оскарження зазначеного договору сторонами не надано.

Враховуючи встановлену ст. 204 Цивільного кодексу України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності договору відступлення права вимоги, суд вважає її належною у розумінні ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст. 173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

Відтак, ТОВ "Фінансова компанія "Паріс" являється новим кредитором боржника - Марієнко Ніни Василівни за кредитним договором №001-068 від 14.02.2008 року.

При цьому, доказів, які б підтверджували факт належного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №001-068 від 14.02.2008 новому або первісному кредитору матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного суду від 11.03.2020 у справі № 910/5587/19).

Слід зауважити, що у постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами у розумінні положень статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Так, у зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №001-068 від 14.02.2008, позивачем нараховано відповідачу 3% річних та інфляційні нарахування.

Суд, перевіривши здійснені позивачем розрахунки сум 3% річних за період з 26.01.2018 по 25.01.2021 в сумі 6 867,59 грн та інфляційних нарахувань за період з 26.01.2018 по 25.01.2021 в сумі 14 035,61 грн., вважає їх вірними, обґрунтованими та здійсненими відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витраті по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Марієнко Ніни Василівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , дата видачі 26.03.1999, дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" (03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.77а, ) 6 867 (шість тисяч вісімсот шістдесят сім) грн 59 коп - 3% річних, 14 035 (чотирнадцять тисяч тридцять п`ять) грн 61 коп. - інфляційних нарахувань та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. - витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.І. Мостепаненко

Повний текст рішення згідно ч. 6 ст. 233 ГПК України складено 15 вересня 2023 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко