УХВАЛА

м. Київ

21.09.2023Справа № 910/6503/23

Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна»

до Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Vorex LLC

про визнання недійсним рішення

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

26.04.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» з вимогами до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання недійсним рішення замовника Акціонерного товариства «Укргазвидобування», оформлене протоколом №207 від 22.03.2023 визначення переможця відкритих торгів, проведених у порядку, визначеному Особливостями здійснення публічних закупівель, затвердженими постановою КМУ від 12.10.2022 №1178, щодо закупівлі 44160000-9 - Магістралі, трубопроводи, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (труби обсадні, безшовні діаметром 244,48 мм (9 5/8 дюйм) з муфтовим різьбовим газогерметичним з`єднанням. Шаблон 215,9 мм (8,5 дюйм), №23Т-057, ідентифікатор закупівлі UA-2023-02-16-002347-а.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням Акціонерним товариством «Укргазвидобування» Закону України «Про публічні закупівлі», в результаті чого відповідачем неправомірно було обрано переможцем торгів іншого учасника - Vorex LLC.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в задоволенні якої судом було відмовлено ухвалою від 27.04.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.05.2023 відкрито провадження у справі №910/6503/23, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.05.2023, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

19.05.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Vorex LLC.

22.05.2023 до Господарського суду міста Києва від Vorex LLC надійшло клопотання про залучення Vorex LLC в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

23.05.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду.

24.05.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в яком у відповідач зауважив, що відкриті торги були проведені ним з дотриманням вимог Закону України «Про публічні закупівлі», з огляду на що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» є необгрунтованими.

У підготовчому засіданні 30.05.2023 судом було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку з його необґрунтованістю; постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 28.06.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2023 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Vorex LLC.

У підготовчому засіданні 28.06.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 19.07.2023.

19.07.2023 до Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 19.07.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 30.08.2023.

28.08.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд:

1) визнати недійсним рішення замовника Акціонерного товариства «Укргазвидобування», оформлене протоколом №207 від 22.03.2023 визначення переможця відкритих торгів, проведених у порядку, визначеному Особливостями здійснення публічних закупівель, затвердженими постановою КМУ від 12.10.2022 №1178, щодо закупівлі 44160000-9 - Магістралі, трубопроводи, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (труби обсадні, безшовні діаметром 244,48 мм (9 5/8 дюйм) з муфтовим різьбовим газогерметичним з`єднанням. Шаблон 215,9 мм (8,5 дюйм), №23Т-057, ідентифікатор закупівлі UA-2023-02-16-002347-а;

2) визнати недійсним Договір поставки трубної продукції №UGV305-30-23 від 19.05.2023, укладений між Акціонерним товариством «Укргазвидобування» та Vorex LLC.

Також, позивачем подано клопотання про поновлення процесуального строку на подання заяви про збільшення розміру позовних вимог.

30.08.2023 третьою особою подані заперечення проти заяви позивача про поновлення процесуального строку.

У судовому засіданні 30.08.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення судового засідання на 20.09.2023.

У судовому засіданні 20.09.2023 представником позивача було подано клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача - Vorex LLC. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2023 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» про поновлення строку для подання заяви про збільшення позовних вимог; заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» про збільшення позовних вимог залишено без розгляду; відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» про поновлення строку для подання заяви про залучення співвідповідача; заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» про залучення співвідповідача залишено без розгляду.

У судовому засіданні 20.09.2023 позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення в процедурі закупівлі UA-2023-02-16-002347-а, предмет закупівлі - 44160000-9 - Магістралі, трубопроводи, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (труби обсадні, безшовні діаметром 244,48 мм (9 5/8 дюйм) з муфтовим різьбовим газогерметичним з`єднанням. Шаблон 215,9 мм (8,5 дюйм), №23Т-057, ідентифікатор закупівлі UA-2023-02-16-002347-а; заборонити здійснювати виконання договору, якщо договір вже був укладений в процедурі закупівлі UA-2023-02-16-002347-а, до моменту набрання законної сили рішенням по даній справі.

Розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення, зважаючи на наступні обставини.

Відповідно статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (частини перша і третя статті 137).

Відповідно до частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Враховуючи положення частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справах № 906/824/17 (ухвала від 07.08.2018) та № 902/483/18 (постанова від 21.01.2019).

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Аналогічну правову позицію наведено у постановах від 30.03.2018 Верховного Суду по справі №905/2130/17 та від 13.02.2018 по справі №911/2930/17.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Водночас обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, якщо позивач звертається (має намір звернутися) до суд з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Подану до суду заяву заявник обґрунтовує тим, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову відповідач та третя особа виконають договір поставки трубної продукції, що є результатом проведення тендерної процедури.

Однак, суд зазначає, що звертаючись до суду із даною заявою, заявник не навів (та не надав доказів існування) фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, про застосування яких просить позивач, адже факт прийняття відповідачем рішення, яке, на думку позивача, порушує його права та інтереси, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення є очевидно протиправним і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» про забезпечення позову.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» про забезпечення позову.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя О.М. Спичак