ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/2266/22
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №6

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Колоколова С.І.,

Разюк Г.П.,

секретар судового засідання Турук Д.В.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Тетеря С.І., за ордером;

від відповідача: Куцевол Д.В., а ордером;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна та Приватного агропромислового підприємства «ДЗВІН»

на рішення Господарського суду Одеської області

від 10 травня 2023 року (повний текст складено 22.05.2023)

у справі №916/2266/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна

до відповідача: Приватного агропромислового підприємства ДЗВІН

про стягнення штрафних санкцій у розмірі 4 967 706,00 грн., -

суддя суду першої інстанції: Петренко Н.Д.,час та місце винесення рішення: 10.05.2023, м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 14.09.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Луї Дрейфус Компані Україна (позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного агропромислового підприємства (ПрАП) ДЗВІН (відповідач) про стягнення штрафу за договором поставки від 03.02.2021 №К2102-5523 у розмірі 4 967 706,00 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати у сумі 162 280,29 грн. В подальшому розмір судових витрат був збільшений до 173 250,87 грн.

Позовні вимоги ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» обґрунтовує належним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки від 03.02.2021 №К2102-5523 в частині виконання взятих на себе обов`язків із своєчасного відвантаження товару.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції ПрАП ДЗВІН заявлялась низка клопотань, зокрема про зменшення розміру штрафу, заявленого до стягнення, до суми 600 000,00 грн., яка відповідачем вже сплачена.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.05.2023 у справі №916/2266/22 (суддя Н.Д. Петренко) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна задоволено частково; стягнуто з Приватного агропромислового підприємства ДЗВІН на користь позивача штраф за договором поставки від 03.02.2021 №К2102-5523 у розмірі 2 483 853,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 74 515,59 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

У вказаному рішенні суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи доведено та підтверджено наявність порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині поставки товару, що є підставою для нарахування позивачем штрафу, згідно з умовами договору поставки, у розмірі 4 967 706,00 грн.

Водночас, розглянувши клопотання відповідача про зменшення суми штрафного стягнення, врахував, що сторони, укладаючи 10.12.2021 додаткові угоди стосовно врегулювання питання сплати постачальником штрафу, не могли передбачити воєнний стан, введений в Україні з 24.02.2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України; відповідачем була здійснена часткова сплата штрафу у розмірі 600 000,00 грн. у період з дня укладання додаткових угод до введення воєнного стану, місцевий господарський суд дійшов висновку про можливість зменшення штрафу.

Разом з цим, з огляду на те, що з дня останньої оплати 01.02.2022 відповідачем більш не сплачувались кошти в погашення штрафу, прострочення поставки товару мало місце до військової агресії Російської Федерації проти України, поведінка відповідача у ході розгляду даної справи спрямовувалась на затягування розгляду останньої, суд першої інстанції зменшив штраф на 50% - до 2 483 853,00 грн., який і стягнув з відповідача на користь ТОВ Луї Дрейфус Компані Україна.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна звернулось безпосередньо до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 10.05.2023 у справі №916/2266/22 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна задовольнити.

Крім того, апелянт просить стягнути з Приватного агропромислового підприємства ДЗВІН на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 43 882,32 грн., понесені позивачем, у зв`язку із апеляційним переглядом справи №916/2266/22.

Апелянт вважає, що підставою для зменшення розміру штрафних вимог Господарський суд Одеської області визначив введення на території України воєнного стану як виняткових обставин для застосування норми 233 Господарського кодексу України, з чим категорично не погоджується позивач, посилаючись на те, що обставина військової агресії Російської Федерації проти України жодним чином не впливала на виконання з боку ПрАП «ДЗВІН» зобов`язань за договором поставки.

Узагальнені доводи апеляційної скарги ТОВ Луї Дрейфус Компані Україна полягають у наступному:

- сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставю для зменшення розміру штрафних санкцій згідно з нормами ст. 233 Господарського кодексу України. Водночас, місцевий господарський суд жодним чином не обгрунтував, чому обставина введення воєнного стану є винятковою для застосування норм ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України.

- відповідачем не доведено належними доказами факт погіршення умов ведення господарської діяльності саме для ПрАП «ДЗВІН», враховуючи, що останнє розташовано у Тернопільській області, в якій немає та не було бойових дій;

- тяжкий фінансовий стан боржника не може бути підставою для звільнення останнього повністю чи частково від відповідальності за порушення зобов`язання, та не є винятковим випадком, якій є підставою для зменшення штрафних санкцій, що узгоджується з правової позицієї Верховного Суду, яка викладена у постанові від 09.10.2019 у справі №905/2134/17;

- у матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про складне фінансове становище відповідача;

- при винесенні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції втрутився в договірни відносини сторін та всупереч укладеним 10.12.2021 додатковим угодам №3 та №4 до договору поставки, за якими відповідач взяв на себе зобов`язання повністю виплатити штраф, зменшив розмір штрафних санкцій, порушивши баланс інтересів сторін.

Більш детально доводи Товариства з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна на рішення Господарського суду Одеської області від 10.05.2023 у справі №916/2266/22 та призначено її розгляд на 14.09.2023 о 10:00 год.

25.08.2023 від ПрАТ «ДЗВІН» до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якій відповідач не погоджується з доводами останньої, вважає її необґрунтованої та зазначаючи про те, що якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ Луї Дрейфус Компані Україна.

Водночас, Приватне агропромислове підприємство ДЗВІН також не погодилось з рішенням місцевого господарського суду, у зв`язку з чим звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 10.05.2023 у справі №916/2266/22 в частині стягнення штрафу у розмірі 2 483 853,00 грн. та ухвалити нове рішення в цій частині, яким у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна відмовити.

У своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт наполягає на порушенні судом першої інстанції вимог ст. 27 господарського процесуального кодексу України щодо підсудності, оскільки справу розглянуто господарським судом не за місцезнаходженням відповідача. ПрАТ ДЗВІН вказує, що з огляду на те, що відповідач знаходиться за адресою: Тернопільська обл., Чортківський р-н, м.с. Звиняч, дані спірні правовідносини повинні розглядатись у Господарському суді Тернопільської області, що було проігноровано судом першої інстанції при відкритті провадження у справі №916/2266/22.

Разом з цим, умовами договору поставки від 03.02.2021 №К2102-5522 не встановлено місце виконання останнього, що не було досліджено місцевим господарським судом для можливості застосування приписів ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтись також за місцем виконання договорів.

Щодо розгляду справи по суті, то відповідач звертає увагу на те, що сторонами взагалі не була визначена ціна спірного договору поставки, що виключає можливість як здійснення поставки так і розрахування будь-яких штрафних санкцій у відсотках від ціни договору, що було також проігноровано судом першої інстанції.

Також ПрАП ДЗВІН вказує, що нездійснення ним поставки товару за спірним договором не призвело до заподіяння позивачу жодних збитків, що підтверджується відсутністю у матеріалах справи доказів щодо розміру понесених позивачем збитків або додаткових витрат, необхідність здійснення яких знаходилась би у причинно-наслідковому зв`язку із непоставкою товару за вказаним договором.

Детальніше доводи ПрАП ДЗВІН наведені в апеляційній скарзі останнього.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2023 за апеляційною скаргою Приватного агропромислового підприємства ДЗВІН на рішення Господарського суду Одеської області від 10.05.2023 у справі №916/2266/22 було відкрито апеляційне провадження; об`єднано вказану апеляційну скаргу до сумісного розгляду з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна та призначено розгляд апеляційної скарги Приватного агропромислового підприємства ДЗВІН на 14 вересня 2023 року о 10:00 год.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 06.09.2023 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна - адвоката Тетері С.І. щодо участі останнього у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду, з використанням власних технічних засобів через систему відеоконференцзв`язку EasyCon.

08.09.2023 від ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна" до Піденно-західного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ПрАП ДЗВІН, в якому позивач зазначає про безпідставність доводів останньої та просить залишити її без задоволення.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 13.09.2023 задоволено заяву представника ПрАП ДЗВІН про надання йому можливості брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів через систему відеоконференцзв`язку EasyCon.

У судовому засіданні 14.09.2023, в якому сторони підтримали свої правові позиції та доводи апеляційних скарг, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

З огляду на матеріали справи вбачається, що 03.02.2021 між ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна" (покупець) та ПрАП "ДЗВІН" (постачальник) було укладено договір поставки №К2102-5523 (далі договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити й передати, а покупець зобов`язався оплатити і прийняти від постачальника сільськогосподарську продукцію - кукурудзу 3-ого класу, урожаю 2021 року (товар) /п. 1.1 договору/.

Відповідно до п. 3.1 договору кількість товару, який підлягає поставці, становить 3 000 метричних тонн +/- 2% за вибором постачальника (згідно даних, отриманих при зважуванні товару під час вивантаження в пункті призначення). Вага є остаточною згідно з даними, отриманими при зважуванні під час вивантаження в пункті призначення.

Згідно з п. 4.1 договору попередня ціна товару за 1 метричну тонну становить гривневий еквівалент 244,51 доларів США, в тому числі ПДВ, за курсом, що погоджується між сторонами на дату укладання цього договору, що становить 27,9000 грн. за 1 долар США. На дату укладення цього Договору попередня ціна в національній валюті становить 5 683,33 грн. плюс ПДВ 1 136,67 грн., разом 6 820,00 грн. за одну метричну тонну. Ціна договору розуміється як DAT - TOB "Бруклін-Київ" та/або DAT- TOB "Боріваж", та/або DAT - TOB "ТІС-Зерно". Сторони домовились, що розрахунки за товар здійснюються в національній валюті України.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що постачальник має право зафіксувати новий курс для визначення остаточної ціни на весь об`єм товару (його частину) за цим договором до кінця періоду поставки, як визначено в п. 5.2 цього договору, якщо інше не буде погоджено між сторонами. Фіксація нового курсу для визначення остаточної ціни може відбуватися за курсом НБУ (курс гривні до долара США) станом на 12:00, що зазначається в графі Довідкове значення курсу гривні до долара США на 12:00 та публікується поточного дня на сайті НБУ або за будь-яким іншим курсом, що погоджується між сторонами, за вибором покупця.

Курс фіксується шляхом направлення повідомлення покупцеві (електронною поштою, згідно п. 10.15) на весь об`єм товару (його частину) за цим договором. Повідомлення про фіксацію курсу на конкретно визначений в такому повідомленні об`єм товару є дійсним з моменту підтвердження, відправленого покупцем (електронною поштою, згідно п. 10.15) та не може бути відкликане постачальником. Після отримання підтвердження покупця про фіксацію курсу сторони зобов`язані підписати додаткову угоду про фіксацію курсу на відповідний об`єм товару. Така додаткова угода є невід`ємною частиною цього договору.

За умовами п. 4.3 договору, якщо постачальник не скористався правом фіксації курсу, згідно п. 4.2 договору, до кінця періоду поставки товару та між сторонами не погоджено інше, фіксація нового курсу для визначення остаточної ціни здійснюється покупцем за формулою Курс USD/UAH мінус 0,05 гривні за один долар США. Курс USD/UAH визначається як курс гривні до долару США станом на 12.00, що зазначається в графі Довідкове значення курсу гривні до долара США на 12:00 та публікується поточного дня на сайті НБУ на наступний день після дня поставки або на наступний робочий день, якщо поставка відбулася в святкові та/або вихідні дні.

Постачальник зобов`язується передати товар на умовах DAT (поставка на терміналі) - ТОВ "Бруклін-Київ" за адресою: 65026, Україна, Одеська обл., м. Одеса, пл. Митна, 1, та/або (винятково за вибором покупця) DAT (поставка на терміналі) - ТОВ "Боріваж" за адресою: 67550, Україна, Одеська обл., Лиманський р-н, смт. Нові Біляри, вул. Індустріальна, 10, ТА/АБО (винятково за вибором Покупця) DAT (поставка на терміналі) - ТОВ "ТІС-Зерно" за адресою: 67543, Україна, Одеська обл., с. Визирка, вул. Чапаева, 60 (термінал), що є пунктом призначення за умовами цього договору. Умови поставки визначаються й розуміються відповідно до "Інкотермс" 2010 року /п. 5.1 договору/.

Відповідно до п. 5.2 договору товар повинен бути відвантажений відповідно до показників якості та у кількості згідно розділів 2 та 3 цього договору у період з 01.11.2021 року по 21.11.2021 року. Датою відвантаження є дата у відповідній електронній залізничній накладній, поставлена під час її оформлення на станції відправлення товару, проте датою поставки товару є дата приймання товару в пункті призначення товару.

Згідно з п. 5.19 договору постачальник вважається таким, що здійснив свої зобов`язання з поставки товару, з дати приймання товару в пункті призначення.

Положеннями п. 7.4 договору поставки сторони передбачили, що за непостачання товару за дійсним договором постачальник зобов`язується сплатити покупцеві штраф у розмірі 30 % від загальної вартості непоставленого товару.

Відповідно до п.10.1. договору цей договір набуває чинності з дати підписання, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

03.02.2021 між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору поставки від 03.02.2021 №К2102-5523, відповідно до якої розділ 4 договору - Ціна товару було доповнено новим пунктом в наступній редакцій: 4.2 у разі зміни ставки ПДВ, у випадках, передбачених чинним законодавством України, ціна товару коригується з урахуванням зміненої ставки ПДВ. Сума ПДВ за кожною поставкою визначається за ставкою чинною у відповідний період, на підставі податкового законодавства України, зокрема, у відповідності до ст. 187 ПК України. При цьому, підписання будь-якої додаткової угоди до договору, в такому випадку, не є обов`язковим.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не оспорюється відповідачем, товар за укладеним договором з боку ПрАП ДЗВІН поставлений не був.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача з претензією за вих. №13563 від 03.12.2021, в якій вимагало сплатити штраф у розмірі 5 567 706,00 грн. відповідно до п.п. 7.3, 7.4 договору поставки. Вказана претензія була направлена на адресу ПрАП ДЗВІН 06.12.2021, що підтверджується відповідними описом вкладення у цінний лист, поштовою накладною та фіскальним чеком АТ «Укрпошта» (т.1 а.с. 19).

10.12.2021 сторони уклали додаткову угоду №3 до договору поставки, згідно з якою, у зв`язку з непоставкою /недопоставкою товару протягом періоду поставки в строк, визначений у договорі, сторони, на підставі положень договору, домовилися врегулювати спірні відносини за договором шляхом сплати постачальником продавцю штрафу у розмірі 5 567 706,00 грн. (п.2 вказаної додаткової угоди). Сплатити штраф відповідач повинен до 20.05.2022.

Крім того, вказаною угодою сторони домовились згідно з п. 4.2 договору зафіксувати курс в розмірі 26,64 грн. за 1 долар США для визначення остаточної ціни на товар і визначили, що остаточна ціна товару за договором за його 1 метричну тонну становить 5 426,61 грн. плюс ПДВ 759,73 грн., разом 6 186,34 грн. з ПДВ.

Сторони погодились, що у разі невиконання умов цієї додаткової угоди у вказані строки до 20.05.2022 року включно, до постачальника буде застосовуватися відповідальність, передбачена в договорі, у повному обсязі.

Водночас додатковою угодою від 10.12.2021 №4 до договору поставки (т.1 а.с. 17) сторони визначили графік сплати штрафу у загальному розмірі 5 567 706,00 грн., а саме:

- 100 000,00 грн. до 17.12.2021 року включно;

- 500 000,00 грн. до 01.02.2022 року включно;

- 500 000.00 грн. до 01.04.2022 року включно;

- сплата всієї суми штрафу до 20.05.2022 року включно.

У матеріалах справи наявні докази здійснення відповідачем оплати штрафу у розмірі 600 000,00 грн. (т. 1 а.с. 20, 21).

Так, 17.12.2021 ПрАП "ДЗВІН" було здійснено оплату на рахунок ТОВ "ЛДК Україна" штрафу у розмірі 100 000,00 грн. відповідно до платіжного доручення №28351, а 01.02.2022 - у розмірі 500 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №29167.

24.05.2022 відповідач звернувся до позивача з листом за вих. №251 (т.1 а.с. 22), в якому посилаючись на воєнну агресію Російської Федерації та вторгнення останньої на територію України і пов`язані з цим економічні, виробничі та фінансові складнощі, в тому числі, у його роботі, зазначив про те, що на даний час ПрАП "ДЗВІН" не може виконати свої зобов`язання перед ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна" у повній мірі, а тому запропонував провести з цього приводу переговори для пошуку компромісу на взаємовигідних умовах.

У зв`язку з невиконанням ПрАП "ДЗВІН" своїх зобов`язань за договором поставки, після гранічного строку поставки товару (21.11.2021) покупець ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна" було вимушено придбати товар в інших суб`єктів господарювання (альтернативних постачальників).

Зокрема, протягом листопада 2021 січня 2022 було укладено договори на поставку кукурудзи 3-го класу урожаю 2021 року (т. 1 а.с. 23-119):

- договір поставки № 2111-0615 від 26.11.2021 з ТОВ ФІРМА "ТРАНСФЕРРИ", за яким позивач придбав 29,007 т кукурудзи на загальну суму 234 956,60 грн. (ціна 1 т становить 8 100 грн.), що підтверджується видатковою накладною № 640 від 26.11.2021, податковою накладною №656 від 26.11.2021;

- договір поставки №К2111-0574 від 28.11.2021 з ТОВ "АТРІСС", за яким позивач придбав 25,6 т кукурудзи на загальну суму 208 640 грн. (ціна 1 т становить 8 150 грн.), що підтверджується видатковою накладною №94 від 28.11.2021, податковою накладною №23 від 28.11.2021;

- договір поставки №К2111-0633 від 29.11.2021 з ТОВ ФІРМА "ТРАНСФЕРРИ", за яким позивач придбав 56,678 т кукурудзи на загальну суму 453 423,75 грн. (ціна 1 т становить 8 000 грн.), що підтверджується видатковою накладною №668 від 30.11.2021, податковою накладною № 683 від 30.11.2021;

- договір поставки №К2111-0603 від 29.11.2021 з ФГ "БАСАЛИЧІВСЬКЕ", за яким позивач придбав 59 т кукурудзи на загальну суму 433 650,11 грн. (ціна 1 т становить 7 350 грн.), що підтверджується копіями видатковою накладною №11 від 01.12.2021, податковою накладною № 11 від 01.12.2021, складською квитанцією на зерно № 658 від 01.12.2021;

- договір поставки №К2111-0606 від 29.11.2021 з ФГ "ДОБРОБУТ-АГРО 1", за яким позивач придбав 160 т кукурудзи на загальну суму 1 176 000,29 грн. (ціна 1 т становить 7 350 грн.), що підтверджується копіями видатковою накладною №23 від 29.11.2021, податковою накладною № 23 від 29.11.2021, складською квитанцією на зерно № 652 від 29.11.2021;

- договір поставки №К2111-0605 від 29.11.2021 з СФГ "ПРОГРЕС", за яким позивач придбав 196,53 т кукурудзи на загальну суму 1 375 709,81 грн. (ціна 1 т становить 7 000 грн.), що підтверджується видатковою накладною №30 від 29.11.2021, податковою накладною №3 від 29.11.2021;

- договір поставки №К2111-0602 від 29.11.2021 з ФГ "БОНДАРУК", за яким позивач придбав 92,168 т кукурудзи на загальну суму 647 018,87 грн. (ціна 1 т становить 7 019,99 грн.), що підтверджується видатковою накладною № ФГ-0000028 від 30.11.2021, податковою накладною №6 від 30.11.2021, складською квитанцією на зерно № 342 від 30.11.2021;

- договір поставки №К2111-0601 від 29.11.2021 з ТОВ "СИНГЕНТА", за яким позивач придбав 24,5т кукурудзи на загальну суму 200 899,93 грн. (ціна 1 т становить 8 200 грн.), 710,253 т кукурудзи на загальну суму 5 824 072,61 грн. (ціна 1 т становить 8 200 грн.), що підтверджується видатковими накладними № 442 від 06.12.2021, № 455 від 10.12.2021, податковими накладними №455 від 06.12.2021, № 456 від 10.12.2021;

- договір поставки № К2111-0596 від 29.11.2021 з ФГ "АГРОПОДОЛ-В", за яким позивач придбав 467 т кукурудзи на загальну суму 3 409 100,65 грн. (ціна 1 т становить 7 300 грн.), що підтверджується видатковою накладною №3 від 01.12.2021, податковою накладною №3 від 01.12.2021, складською квитанцією на зерно № 2441 від 01.12.2021;

- договір поставки № К2111-0607 від 29.11.2021 з ФГ "ДЕМЕТРА", за яким позивач придбав 46,654 т кукурудзи на загальну суму 342 906,98 грн. (ціна 1 т становить 7 350 грн.), що підтверджується видатковою накладною № 35 від 30.11.2021, податковою накладною №7 від 30.11.2021, складською квитанцією на зерно № 656 від 30.11.2021;

- договір поставки №К2111-0619 від 30.11.2021 з ФГ "АГРО-ПРОЯЛС", за яким позивач придбав 691,333 т кукурудзи на загальну суму 5 060 555,49 грн. (ціна 1 т становить 7 320 грн.), що підтверджується видатковою накладною №АП-0000031 від 30.11.2021, податковою накладною №8 від 30.11.2021, складською квитанцією від 30.11.2021;

- договір поставки №К2201-0013 від 05.01.2022 з ТОВ "АГРОФІРМА "ОРШІВСЬКА", за яким позивач придбав 547,1 т кукурудзи на загальну суму 4 014 774,41 грн. (ціна 1 т становить 7 492,28 грн.), що підтверджується видатковою накладною №42 від 11.02.2022.

Отже, за твердженням позивача, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна" довелось терміново придбати товар у інших постачальників, з огляду на необхідність виконання ним умов Контракту №Р12405 від 03.02.2021 (т. 1 а.с. 120-123), укладеного з Компанією "Луї Дрейфус Компані Суис Са". Кількість товару - кукурудзи 3-го класу урожаю 2021 року, згідно контракту становить 7 000,00 метричних тон +/- 10 % за вибором продавця.

При цьому, придбання товару відбувалось за більш високою ціною, що призвело до реальних збитків позивача у вигляді додаткових витрат, які є різницею між ціною товару за спірним договором (виходячи з умов договору та додаткової угоди №3 до нього 3 000 метричних тонн *6 513,75 = 19 541 250,00 грн.) та ціною за договорами на поставку кукурудзи 3-го класу урожаю 2021 року, яка була сплачена іншім постачальникам (у загальній сумі 23 381 709,50 грн.).

У зв`язку з вищенаведеними обставинами ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна" ДП «САНТРЕЙД» звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом про стягнення з ПрАП "ДЗВІН" 4 967 706,00 грн. (з урахуванням оплати відповідачем суми штрафу у розмірі 600 000,00 грн. із загальної суми 5 567 706,00 грн., визначений сторонами у додаткових угодах №3 та №4 до спірного договору поставки

Дослідивши доводи апеляційних скарг, заслухавши представників сторін, беручи до уваги межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Як вже зазначалось вище, предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з ПрАП "ДЗВІН" на користь ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна" штрафних санкцій, у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору поставки.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України).

За правилами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем не спростовано та визнається обставини невиконання ним зобов`язань за договором поставки від 03.02.2021 №К2102-5523 шляхом непоставки за цим договором обумовленого сторонами товару - кукурудзи 3-го класу урожаю 2021 року. Тому вказані обставини не підлягають доказуванню в силу положень ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом.

За змістом п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойка (штраф, пені) - грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до п. 7.4 договору поставки за непостачання товару сторонами погоджено сплату постачальником покупцеві штрафу у розмірі 30% від загальної вартості непоставленого товару.

Судова колегія критично ставиться до доводів ПрАП "ДЗВІН" стосовно того, що ціну договору, виходячи з умов останнього, визначити неможливо,як і розмір штрафу, оскільки він розраховується у відсотковому еквіваленті від ціни договору, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Згідно з ч. 1 ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Разом з тим, норми ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається у гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти надень платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Договором поставки встановлено кількість товару, що підлягає постачанню 3 000 метричних тон, вартість 1 метричної тони - 244,51 доларів США, якій станом на дату укладення договору у грівневому еквіваленті дорівнював 27,9000 грн. за 1 долар США.

Разом з цим, пунктом 4.2 договору встановлено, що постачальник має право зафіксувати новий курс для визначення остаточної ціни на весь об`єм товару (його частину) за цим договором до кінця періоду поставки.

При цьому, умовами договору визначено чіткий порядок обрахунку остаточної ціни товару залежно від того, чи скористається постачальник своїм правом на фіксацію курсу.

Отже, умови договору поставки передбачають можливість зміни ціни товару (договору) після їх укладення, що є правом сторін та узгоджується з принципом свободи договору, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 29.04.2021 у справі №910/11077/20.

На виконання пункту 4.2 договору сторонами у додатковій угоді від 10.12.2021 №3 зафіксовано курс в розмірі 26,64 грн. за 1 долар США для визначення остаточної ціни на товар. Також сторонами визначено остаточну ціну товару за його 1 метричну тонну, а саме: 6 186,34 грн. з ПДВ.

Апеляційна колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що визначення ціни товару у спосіб, яким скористалися сторони в договорі поставки, не суперечить чинному законодавству та не вважається що сторони не досягли згоди щодо такої його істотної умови. Така позиція підтримана Верховним Судом у справі №922/4124/20 (постанова від 17.08.2021).

І договір поставки, і вказана додаткова угода підписані відповідачем без зауважень та заперечень, що свідчить про чітке розуміння відповідача щодо розміру ціни договору, виходячи з математичної дії - множення загального об`єму поставки на ціну за 1 тону товару: 3 000 т * 6186,34 грн. = 18 559 020,00 грн.

Підписанням наступної додаткової угодивід 10.12.2021 до договору поставки - №4 відповідач погодився і з розміром нарахованого штрафу: 30% від 18 559 020,00 грн. = 5 567 706,00 грн.

Більш того, подальшим частковим погашенням зазначеної суми штрафу сплатою 600 000,00 грн. у строки, встановлені вищенаведеною додатковою угодою №4, - ПрАП "ДЗВІН" додатково визнало та погодилось із наведеними вище загальною ціною договору, вартістю 1 метричної тони товару та розміром штрафу за порушення постачальником свого договорного зобов`язання.

З урахуванням викладеного, оцінивши наявні в матеріалах справи докази на підтвердження позиції кожної із сторін у справі в їх сукупності, судова колегія зазначає, що з огляду на неналежне виконання відповідачем обов`язків за договором шляхом непоставки товару в обумовлені сторонами строки, позивачем обґрунтовано нараховано постачальнику штрафні санкції у правильному розмірі та у відповідності до умов спірного договору поставки.

При цьому, з огляду на часткову оплату штрафу у розмірі 600 000,00 грн., позивачем також визначена правильна сума для стягнення з відповідача у судовому порядку: 5 567 706,00 грн. 600 000,00 грн. = 4 967 706,00 грн.

Щодо зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 233 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19, 04.02.2020 у справі №918/116/19).

Саме така позиція (стосовно права суду прийняти рішення щодо зменшення розміру штрафних санкцій) застосована і в постанові Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №910/5625/18.

При цьому, окремо апеляційна колегія звертає увагу на те, що у вищенаведеній постанові у справі №910/5625/18 Верховний Суд досліджував факт не з`ясування господарськими судами попередніх інстанцій можливості зменшення пені, чим порушили принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. У даному випадку, навпаки, Господарський суд Одеської області розглянув відповідне питання.

Слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Така правова позиція простежується і у постановах Верховного Суду, зокрема, від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 10.09.2019 у справі №904/4685/18, від 31.10.2019 у справі №911/874/19, від 07.11.2019 у справі №917/104/19, від 21.11.2019 у справі №916/553/19, від 11.02.2020 у справі №911/867/19 та від 07.11.2019 у справі №920/437/19, яка наводиться самим позивачем в апеляційній скарзі.

Отже, місцевий господарський суд у даній справі - №916/2266/22, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, скористався наданим йому правом та дійшов відповідного висновку щодо визначення розміру та межі, до якої можливе зменшення штрафних санкцій, яка може бути реалізована ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення штрафу, суд першої інстанції врахував: 1) наведені вище норми матеріального та процесуального права; 2) правові позиції Верховного Суду щодо цього питання; 3) що у матеріалах справи відсутні докази збитків, понесених позивачем; 4) складні обставини для реалізації господарчої діяльності для всіх суб`єктів господарювання, які є наслідком існуючої на території України збройної агресії Російської Федерації; 5) те, що відповідачем здійснювались дії щодо погашення (навіть часткового) суми штрафу тощо.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зменшення розміру штрафних санкцій на 50% не свідчить про нівелювання мети існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки відповідачу все одне доведеться розраховуватись за порушення договірних зобов`язань. Водночас необхідно також взяти до уваги те, що для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, і діє правило ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (пункт 8.24) та від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц (пункт 85)).

Виходячи з різниці між ціною товару за спірним договором (3 000 метричних тонн *6 513,75 = 19 541 250,00 грн.) та ціною за договорами на поставку кукурудзи 3-го класу урожаю 2021 року, яка була сплачена іншім постачальникам (у загальній сумі 23 381 709,50 грн.), додаткові витрати (збитки позивача) дорівнюють близько 3 840 459,50 грн.

Разом з цим, судом враховується, що заміщено було 3 105,823 метричних тон замість 3 000 метричних тон.

Тому, присуджений до стягнення судом першої інстанції штраф у розмірі 2 483 853,00 грн. разом зі сплаченими відповідачем 600 000,00 грн. (що в сукупності становить 3 083 853,00 грн.) практично повністю покриває вищенаведені збитки позивача.

Крім того, з огляду на існуючу з 2022 в Україні дійсність (існування збройної агресії), судова колегія враховує, що принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цих принципів (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної плати Верховного Суду Касаційного господарського суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19).

Тому, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що сторони, укладаючи 10.12.2021, додаткові угоди не могли передбачити виникнення 24.02.2022 військової агресії Російської Федерації проти України, що в свою чергу, внесло свої корективи в узгоджений сторонами графік погашення штрафу та фінансову можливість відповідача здійснювати таки погашення. Разом з тим, місцевий господарський суд не виходив лише з даної обставини, коли зменшував розмір штрафних санкцій на 50%.

Колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції відповідно до конкретних обставин справи, принципу розумного балансу інтересів між сторонами та, враховуючи вищенаведені обставини, зробив правильний висновок про можливість зменшення розміру нарахованого за договором від 03.02.2021 №К2102-5523 штрафу. Такий висновок місцевого господарського суду ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства України (статей 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України), відповідає сформованій та сталій судової практиці, а тому колегія суддів не бачить жодних вагомих підстав вважати інакше.

Щодо аргументів відповідача стосовно підсудності справи №916/2266/22.

ПрАП "ДЗВІН" у апеляційній скарзі в обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що суд першої інстанції, при винесенні оскаржуваного рішення, порушив правила територіальної юрисдикції (підсудності), визначені у ст. ст. 27, 29 Господарського процесуального кодексу України та дійшов неправильного висновку про те, що спір у цій справі підсудний Господарському суду Одеської області, тобто за місцем виконання договору, оскільки, на думку відповідача, останній такого положення не містить.

В контексті наведеного апеляційний суд звертає увагу на те, що під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції, або, простіше, - просторова компетенція однорідних судів.

Отже, територіальна підсудність господарських справ фактично зумовлює відмежування компетенції із розгляду цих справ однорідними судами за просторовою характеристикою, тобто залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Параграфом 3 глави 2 Господарського процесуального кодексу України урегульовано територіальну юрисдикцію (підсудність).

Зі змісту ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Водночас за умовами ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Аналіз зазначеного положення процесуального закону свідчить про те, що останнім передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці.

Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами.

Згідно з ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

За загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Судова колегія зазначає, що виходячи з правової природи договору поставки та приписів ст. 712 Цивільного кодексу України, місцем виконання відповідного договору є місце поставки товару.

Згідно з п. 5.19 договору постачальник вважається таким, що здійснив свої зобов`язання з поставки товару, з дати приймання товару в пункті призначення.

Водночас пунктом 5.1 договору сторони передбачили, що постачальник зобов`язується передати товар на умовах DAT (поставка на терміналі) - ТОВ "Бруклін-Київ" за адресою: 65026, Україна, Одеська обл., м. Одеса, пл. Митна, 1, та/або (винятково за вибором покупця) DAT (поставка на терміналі) - ТОВ "Боріваж" за адресою: 67550, Україна, Одеська обл., Лиманський р-н, смт. Нові Біляри, вул. Індустріальна, 10, ТА/АБО (винятково за вибором Покупця) DAT (поставка на терміналі) - ТОВ "ТІС-Зерно" за адресою: 67543, Україна, Одеська обл., с. Визирка, вул. Чапаева, 60 (термінал), що є пунктом призначення за умовами цього договору.

В свою чергу, поставка на умовах DAT (Інкотермс-2010 - Delivered at place - поставка в місці призначення) передбачає, що продавець виконав своє зобов`язання по постачанню, коли він надав покупцеві товар, розвантажений з транспортного засобу в узгодженому терміналі визначеного місця призначення.

У даному випадку це будь-який з трьох, зазначених у договорі, вищенаведених терміналів, кожен з яких знаходиться в Одеській області.

Таким чином, умови договору поставки від 03.02.2021 №К2102-5523 передбачають місце його виконання лише на території Одеської області.

Аналогічна правова позиція щодо визначення територіальної підсудності у подібному спорі викладена Верховним Судом у постанові від 24.02.2021 у справі №912/354/20.

Таким чином, користуючись правом, передбаченим ч 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, позивач правомірно звернувся з відповідною позовною заявою до Господарського суду Одеської області.

Доводи ПрАП "ДЗВІН", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вищевикладеного.

При цьому, посилання відповідача на те, що підписанням додаткових угод від 10.12.2021 №3 та №4 до договору поставки сторони здійснили новацію зобов`язання, що виключає можливість звернення до суду на підставі ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія відхиляє оскільки у вказаних додаткових угодах сторони лише зафіксували розмір належного до сплати постачальником штрафу, що не можна ототожнювати з місцем поставки.

З урахуванням вищенаведеного, твердження ПрАП "ДЗВІН" не доводять порушення судом першої інстанції територіальної юрисдикції (підсудності), визначені у ст. ст. 27, 29 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного у справі судового рішення, оскільки їм вже було надано належну оцінку судом першої інстанції, вони не спростовують зроблених судом висновків про наявність підстав для часткового стягнення з відповідача штрафних санкцій, обумовлених договором, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржниками норм матеріального та процесуального права та зводяться до намагання сторонами здійснити переоцінку доказів у даній справі.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням обставин, встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що оскаржуване судове рішення прийнято з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

За таких обставин, апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна та Приватного агропромислового підприємства «ДЗВІН» на рішення Господарського суду Одеської області від 10.05.2023 у справі №916/2266/22 задоволенню не підлягають, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційних скарг, витрати по сплаті судового збору за подання останніх скаржникам не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Луї Дрейфус Компані Україна та Приватного агропромислового підприємства «ДЗВІН» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 10.05.2023 у справі №916/2266/22 залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови складений 18.09.2023.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Разюк Г.П.