ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

19.09.2023м. ДніпроСправа № 904/6735/20 (904/2251/23)

за позовом Красноградської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Кегичівської селищної ради, м. Красноград

до відповідача-1 Приватного акціонерного товариства "Насінневе", м. Дніпро,

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Україна", м. Дніпро,

відповідача-3 Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанське-Агро", смт. Слобожанське

про розірвання договорів оренди землі, повернення земельних ділянок у комунальну власність

Суддя Мартинюк С.В.

за участю секретаря судового засідання Рибалка Г.Д.

Представники:

Від позивача: Карпенко О.І., посв. №069938 від 01.03.2023, прокурор Дніпропетровської обласної прокуратури;

Від відповідача-1: Удовицький Є.М., ордер серія АЕ №1086668 від 05.06.2023, адвокат

Від відповідача-2: не з`явився;

Від відповідача-3: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Красноградська окружна прокуратура Харківської області в інтересах держави в особі Кегичівської селищної ради звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача-1 Приватного акціонерного товариства "Насінневе", відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Україна", відповідача-3 Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанське-Агро" про розірвання договорів оренди землі, повернення земельних ділянок у комунальну власність з одночасним приведенням їх у попередній придатний для використання стан, який існував на час укладення спірних договорів оренди землі від 24.11.2006, включаючи знесення будь-якого самочинно збудованого нерухомого майна, та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права приватної власності на об`єкти нерухомого майна, припинивши право приватної власності на них.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської 09.05.2023 відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 13.06.2023.

05.06.2023 до суду від відповідача-1 надійшло клопотання про продовження процесуального строку на подання відзиву до суду.

09.06.2023 до суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого ПрАТ "Насінневе" просить суд відмовити у задоволення позовних вимог в повному обсязі.

13.06.2023 на електронну пошту суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого ТОВ "Агроцентр-Україна" просить суд відмовити у задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2023 відкладено судове засідання на 26.06.2023.

20.06.2023 на електронну пошту суду від Красноградської окружної прокурати надійшла відповідь на відзив ПрАТ "НАСІННЕВЕ".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2023 відкладено судове засідання на 01.08.2023.

27.06.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив ПрАТ "Насінневе" на позовну заяву.

03.07.2023 на електронну пошту (07.07.2023 засобами поштового зв`язку) до суду від позивача надійшла відповідь на відзив ТОВ "Агроцентр-Україна".

04.07.2023 до суду від відповідача-1 ПрАТ "Насінневе" надійшли заперечення на відповідь на відзив.

18.07.2023 від відповідача-2 ТОВ "Агроцентр-Україна" надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2023 відкладено судове засідання на 13.09.2023.

29.08.2023 до суду від Кегичівської селищної ради надійшли пояснення на виконання ухвали господарського суду від 01.08.2023.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2023 відкладено судове засідання на 19.09.2023.

18.09.2023 на електронну пошту суду від відповідача-2 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень.

19.09.2023 до суду від Красноградської окружної прокуратури надійшли заперечення проти зупинення провадження по справі.

В судовому засіданні дослідивши матеріали справи та питання про зупинення провадження у справі, господарський суд зазначає наступне.

Пунктом 7 частини 1 статті 228 ГПК України встановлено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Основним питанням при вирішенні наявності підстав для зупинення провадження у справі є встановлення факту саме подібності правовідносин у справах, у тому числі підстав позову та предмету.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який було сформульовано у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. Серед цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

Великою Палатою Верховного Суду здійснено конкретизацію висновків Верховного Суду щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", яка полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання ідах відносин залежить вад складу їх учасників або об`єкта, з приводу «кого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Аналогічна позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду Верховного суду від 20.06.2023 року по справі №906/129/21, від 08.06.2023 року по справі №904/141/20 тощо

Отже, подібність правовідносин означає, зокрема, властивість мати спільні риси між об`єктами та предметами правового регулювання, а також умовами застосування правових норм (зокрема, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Тобто, у статті 228 ГИК України мова йде саме про подібність (властивість мати спільні риси), а не тотожність (рівність двох предметів і підстав).

Відповідно до змісту процесуальних документів по справі №916/1174/22, позовні вимоги Южненської міської ради Одеського району Одеської області із посиланням на положення ст. 328, ч. 2 ст. 331, ст. 376, ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, ст. 83, ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, ч. 1, 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч. 1, 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», обґрунтовані порушенням прав позивача як власника земельної ділянки внаслідок легалізації самочинного будівництва шляхом безпідставної реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва за СРК «Сичавський курінь». При цьому позивач наголошував на тому, що спірний об`єкт нерухомості є самочинно збудованим оскільки під його будівництво не була відведена земельна ділянка, дозвіл на проведення будівельних робіт не надавався, вихідні дані не отримувались, проект не розроблявся та не затверджувався, в експлуатацію він як закінчений будівництвом об`єкт не здавався, а відтак, громадська організація, як особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набула права власності на нього.

Передаючи справу №916/1174/22 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що не погоджується та бажає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палата Касаційного цивільного суду щодо застосування норми права (статті 376 Цивільного кодексу України та статті 152 Земельного кодексу України) у подібних правовідносинах, викладеними у постанові від 21.12.2012 у справі №263/18985/15 (провадження №61-436св22), про те, що вимоги власника землі про скасування реєстрації права власності на самочинне будівництво за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, та припинення її права власності на такий об`єкт є належними способами захисту порушеного права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №916/1174/22 зауважив, що з огляду на положення статей 152 Земельного кодексу України, статей 15,16,376 Цивільного кодексу України, за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, проте в окремих випадках стаття 376 Цивільного кодексу України передбачає можливість визнання судом права власності на самочинно збудоване нерухоме майно як за особою, яка здійснила самочинне будівництво, так і за власником (користувачем) земельної ділянки. Особа, яка здійснила (здійснює) будівництво без відповідного дозволу, не набуває право власності на такий об`єкт, його доля не може бути не вирішеною; такий об`єкт або має перейти у власність осіб, які мають права на нього претендувати, або бути знесений. У «цьому контексті, як зазначив Верховини Суд, задоволення вимоги про припинення права власності на самочинно збудований об`єкт не вирішує питання законності існування нерухомої речі, а відтак не може захистити право власника землі у разі, якщо воно порушується самочинним будівництвом. У цьому разі належним та ефективним способом захисту прав власника (користувача) земельної ділянки, який заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, є вчинення дій, що передбачені положеннями статті 376 Цивільного кодексу України, а саме звернення до суду з позовом про знесення такого майна (самочинного будівництва) особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок та / або визнання за власником (користувачем) земельної ділянки права власності «а «нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Разом з тим, по справі №904/6735/20 (904/2251/23) позовна заява керівника Красноградської окружної прокуратури Харківської області містить вимоги, які пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав та законних інтересів, що є аналогічним зі справою №263/18985/19, а саме: про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, якими зареєстровано право приватної власності на об`єкт нерухомого майна, припинивши право приватної власності на них.

Керівник прокуратури, в обґрунтування доцільності застосування такого засобу захисту порушених прав, посилається на положення ст. 376 Цивільного кодексу України та висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 21.12.2022 року у справі №263/18985/19 (а.с. 41, т. 1).

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №916/1174/22 матиме суттєве значення для вирішення справи №904/6735/20 (904/2251/23), а також для єдності судової практики, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення спору між сторонами, забезпечення принципу змагальності сторін та диспозитивності, необхідним є зупинення провадження у справі №904/6735/20 (904/2251/23), до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №916/1174/22.

Враховуючи вищенаведене для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд вбачає підстави для зупинення провадження у справі №904/6735/20 (904/2251/23).

Керуючись ст.ст. 227, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі №904/6735/20 (904/2251/23) до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №916/1174/22.

Ухвала набирає законної сили 19.09.2023 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 22.09.2023.

Суддя С.В. Мартинюк