ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

20 вересня 2023 року Справа № 915/1439/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши матеріали заяви Миколаївської міської ради (54027, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 20; адреса електронної пошти: , ; ідентифікаційний код 26565573) про забезпечення позову,

особи, що можуть отримати статус учасника справи:

відповідач: Фізична особа-підприємець Самедова Наіля Ісбендияр кизи ( АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти невідома; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

без виклику учасників справи,

В С Т А Н О В И В:

18.09.2023 Миколаївська міська рада звернулася до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 3699/02.02.01-22/02.06/14/23 ві 14.09.2023(з додатками), в якій просить суд:

1. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Самедову Наілю Ісбендияр кизи, РНОКПП НОМЕР_1 , усунути перешкоди в користуванні Миколаївською міською радою земельною ділянкою, кадастровий номер :02:002:0062, шляхом знесення громадського будинку (магазину) по просп. Миру, 2Б/10, м. Миколаїв.

2. Скасувати державну реєстрацію права власності та припинити за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на громадський будинок (магазин), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, державна реєстрація від 20.04.2017, запис за № 20056483).

3. Судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача через виконавчий комітет Миколаївської міської ради (р/р UA0027733, банк отримувача: ДКСУ м. Київ, ).

Разом з позовною заявою Миколаївська міська рада подала до Господарського суду Миколаївської області заяву № 3724/02.02.01-22/06.06/14/23 від 15.09.2023 (з додатками) про забезпечення позову, у якій заявник просить суд:

1. Накласти арешт на нерухоме майно громадський будинок (магазин) загальною площею 47,3 кв.м по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 101.

2. Заборонити державним реєстраторам, нотаріусам, іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна громадський будинок (магазин) загальною площею 47,3 кв.м по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 101.

3. Заборонити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , укладати договори, вчиняти інші правочини, здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі нерухомого майна громадський будинок (магазин) загальною площею 47,3 кв.м по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 101.

За правилами ч. 1, 3-4 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

За результатами дослідження поданої заяви, суд не вбачає необхідності для повідомлення учасників справи, та для виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, також не вбачає наявності виняткового випадку для призначення розгляду даної заяви у судовому засіданні з викликом сторін.

Розглянувши подану заяву відповідно до приписів § 1 глави 5 та глави 10 Розділу І ГПК України, суд дійшов висновків про її задоволення, виходячи з такого:

Відповідно до приписів ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, позаяк це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13.12.2012).

Відповідно до приписів ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з прохальної частини позову, його предметом виступають 2 вимоги позивача щодо: зобов`язання відповідача усунути позивачу перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення громадського будинку (магазину), скасування державної реєстрації та припинення за відповідачем права власності на громадський будинок (магазин).

Отже у цій справі має досліджуватися обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, а також питання, чи не призведе невжиття заявлених заходів забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Заявник в обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, зокрема, таке:

Позов обґрунтовано тим, що Миколаївська міська рада не приймала жодних рішень щодо надання відповідачу права користування цією земельною ділянкою та права на забудову вказаної земельної ділянки об`єктами нерухомого майна. ФОП Самедовій Н.1. кизи взагалі не надавалась земельна ділянка по АДРЕСА_2 для будівництва будь-якого нерухомого майна, зокрема, громадського будинку (магазину), а лише надавалась виключно для розміщення тимчасової споруди. Таким чином, ФОП Самедова Н.І. кизи здійснила самочинне будівництво громадського будинку (магазину) на спірній земельній ділянці, яка їй ніколи не відводилась для цієї мети. Вказаними діями відповідача порушуються права територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради як власника земельної ділянки та перешкоджається в її вільному володінні, користуванні та розпоряджанні на розсуд власника земельної ділянки.

…

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка від 31.08.2023 № 344842853) Самедова Наіля Ісбендияр кизи (далі ФОП Самедова Н.І. кизи) є власником громадського будинку (магазину) загальною площею 47,3 кв.м по просп. Миру, буд. 2Б/10, реєстраційний номер 101.

Підставою для реєстрації права власності на вказаний об`єкт є:

- довідка, серія та номер: б.н., виданий 29.04.2008, видавник: Управління містобудування та архітектури виконкому Миколаївської міської ради;

- декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: МК 7, виданий 19.10.2011, видавник: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області.

Право власності зареєстровано державним реєстратором Прасоловою Л.М., Миколаївська районна державна адміністрація на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34855235 від 20.04.2017.

Протиправне використання відповідачем земельної ділянки та вчинення перешкод міській раді у користуванні та розпоряджанні нею здійснюється без волі власника земельної ділянки (територіальної громади в особі Миколаївської міської ради).

На теперішній час ФОП Самедова Н.І. кизи як власниця громадського будинку (магазину) може розпоряджатись ним на власний розсуд, у зв`язку з чим існує очевидна небезпека відчуження спірного об`єкту на користь третіх осіб до прийняття судового рішення по даній справі.

Вказані дії відповідача призведуть до неможливості виконання рішення суду в частині усунення перешкод ФОП Самедової Н.І. кизи у користуванні земельною ділянкою, оскільки на момент прийняття такого рішення даний відповідач вже не буде власником протиправно розміщеного громадського будинку (магазину) у зв`язку з їх відчуженням та не буде використовувати земельну ділянку позивача.

Вказані дії призведуть до необхідності звертатись позивачу з новим негаторним позовом до нових власників майна по проспект Миру, 2Б/10, м. Миколаїв.

Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ГПК України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, рішення, яким суд забезпечує позов, як ефективний засіб юридичного захисту повинне бути реальним (тобто таким, яке забезпечує дієвий правовий захист від свавілля контрагента) та своєчасним.

У провадженні з розгляду заяви про забезпечення позову суд позбавлений можливості встановлювати законність і обґрунтованість дій відповідачів, позаяк такий предмет розгляду належить здійснювати в порядку позовного провадження. Сутність забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії покликана захистити заявника від неправомірних дій осіб, якщо крім усього такі дії носять непередбачувані, швидкі та невідворотні елементи. Таким чином, у цьому провадженні суд встановлює обґрунтованість заходів забезпечення з урахуванням розумності та адекватності вимог заявника, його доводів, відповідності наведених в приписах підстав із положеннями закону.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Разом із тим, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є доведення підстав та подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

За правилами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності з ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів сторонніх осіб.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Крім того, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст.137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладена постанові від 23.10.2019 у справі №927/432/19).

Обранням належного, відповідно до предмета спору заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у ч. 2 ст. 136 ГПК України.

Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову у даній справі, позивачем зазначено, зокрема, такі підстави для вжиття заходів забезпечення позову:

- щодо накладення арешту на нерухоме майно громадський будинок (магазин) загальною плошего 47,3 кв.м по просп. Миру, буд, 2Б/10, реєстраційний номер 101, Миколаївська міська рада зазначає, що арешт майна, як захід забезпечення позову, є накладенням заборони на право розпоряджатись майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Вказаний об`єкт побудований з неодноразовими та очевидними порушеннями законодавства, які описані у даній заяві та більш детально розкриті у позові. Накладання арешту на зазначене майно унеможливить ФОП Самедовій Н.І. кизи розпорядитись майном, перешкодить його відчуження на користь інших осіб, відповідно, забезпечить можливість реального виконання рішення суду та дійсне поновлення порушених прав позивача та відсутністю необхідності повторного звернення до суду. Накладення арешту на майно не завдасть шкоди та збитків відповідачу, не позбавить його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить їх право реалізовувати вказане майно третім особам;

- щодо заборони державним реєстраторам, нотаріусам, іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна громадський будинок (магазин) загальною площею 47,3 кв.м по просп. Миру, буд. 2Б/10, реєстраційний номер 101, позивач зазначає, що зазначений захід забезпечення позову спрямований на унеможливлення внесення суб`єктами державної реєстрації нових записів про речові права на вказаний об`єкт, зміни до характеристик об`єкту. Вчинення таких дій суб`єктами державної реєстрації (зміна власника в реєстрі, зміна об`єкта в реєстрі) унеможливить виконання рішення суду в частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, поновлення порушених прав позивача на належну територіальній громаді ділянку;

- щодо заборони Самедовій Н.І. кизи, РНОКПП НОМЕР_1 , укладати договори, вчиняти інші правочини, здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі нерухомого майна - громадський будинок (магазин) загальною площею 47,3 кв.м по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 101, міська рада вказує, що зазначений захід унеможливить вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження об`єкту нерухомого майна іншим особам, відповідно забезпечить реальне виконання рішення суду по даній справі та поновлення порушених прав позивача без необхідності звертатись з новими позовами до нових власників майна, визнавати недійсними відповідні укладені правочини щодо нього.

При цьому, Миколаївська міська рада також наголошує, що всі заявлені заходи забезпечення позову є адекватними, співмірними і пов`язаними виключно з предметом спору, які дозволять уникнути ускладнень виконання судового рішення з разі задоволення позову, оскільки спрямований на збереження поточного статусу майна, земельної ділянки, правового зв`язку майна з відповідачем по справі. Крім того, заявлені способи забезпечення позову забезпечують баланс інтересів між наявними правами та інтересами відповідачів та необхідністю захисту порушених прав позивача.

З урахування вищевикладеного суд зауважує, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 15.01.2020 по справі № 915/1912/19).

Виходячи з наведеного, співмірними та справедливими в даному випадку суд вважає заходи забезпечення позову щодо накладення арешту на спірне нежитлові приміщення, з забороною органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього, а також щодо заборони відповідачу укладати договори, вчиняти інші правочини, здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі нерухомого майна, оскільки наявність у відповідача правомочностей власника спірного нерухомого майна (громадського будинку (магазину) загальною площею 47,3 кв.м по просп. Миру, буд. 2Б/10, реєстраційний номер 101) вказує на можливість у будь-який момент, в тому числі під час розгляду справи судом, але до прийняття ним остаточного рішення у справі, розпорядитись спірним об`єктом на користь третіх осіб.

Наведене може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, у зв`язку з чим суд вважає обґрунтованим припущення позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно, з забороною органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього, а також щодо заборони відповідачу укладати договори, вчиняти інші правочини, здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі спірного нерухомого майна може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів міської ради, по захист яких позивач звернувся до суду.

При цьому суд вбачає наявний зв`язок між конкретними заходами забезпечення позову (накладення арешту на нерухоме майно та заборона вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаного майна) та предметом позовних вимог (зобов`язання відповідача усунути позивачу перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення громадського будинку (магазину), скасування державної реєстрації та припинення за відповідачем права власності на громадський будинок (магазин)); співмірність вказаних заходів забезпечення позову і предмету позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем заходи забезпечення позову відповідають статтям 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, а також вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Крім того, вжиття вказаних заходів забезпечення даного позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди заявнику.

Варто також зауважити, що обрані заходи забезпечення позову не призведуть до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки відповідне майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Суд наголошує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті та спрямовані на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті (збереження спірного об`єкта у відповідному правовому статусі) з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову. Враховуючи характер спору, обрані позивачем заходи забезпечення є співрозмірними до позовних вимог та фактичних обставин господарської діяльності сторін.

Крім того, суд погоджується з доводами Миколаївської міської ради про те, що застосування заходів зустрічного забезпечення, виходячи із наведених заявником обставин у даній справі, станом на даний час не є доцільним.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Отже, з огляду на вищевказані норми та наведені обставини у сукупності, розглянувши заяву Миколаївської міської ради № 3724/02.02.01-22/06.06/14/23 від 15.09.2023 про забезпечення позову, суд дійшов висновку про її задоволення.

Відповідно до ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

За приписами ч. 1, 2, 4 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 140, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву Миколаївської міської ради № 3724/02.02.01-22/06.06/14/23 від 15.09.2023 про забезпечення позову у справі № 915/1439/23 задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову у справі № 915/1439/23, а саме:

- накласти арешт на нерухоме майно громадський будинок (магазин) загальною площею 47,3 кв.м по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 101;

- заборонити державним реєстраторам, нотаріусам, іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна громадський будинок (магазин) загальною площею 47,3 кв.м по просп. Миру, буд. 2Б/10, реєстраційний номер 101;

- заборонити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) укладати договори, вчиняти інші правочини, здійснювати будь-які дії щодо відчуження та передачі нерухомого майна громадський будинок (магазин) загальною площею 47,3 кв.м по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 101.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, тобто 20.09.2023.

4. Ухвала є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», протягом трьох років.

5. За даною ухвалою:

Стягувач: Миколаївська міська рада (54027, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 20; ідентифікаційний код 26565573).

Боржник: Фізична особа-підприємець Самедова Наіля Ісбендияр кизи ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

6. Примірник ухвали з гербовою печаткою надіслати стягувачу Миколаївській міській раді (54027, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 20).

7. Копію ухвали надіслати Фізичній особі-підприємцю Самедовій Наілі Ісбендияр кизи ( АДРЕСА_1 ) та додатково на адреси електронної пошти учасників справи, зазначені у вступній частині ухвали.

Ухвала може бути оскаржена у порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

За змістом ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя О.Г. Смородінова