номер провадження справи 9/108/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
08.09.2023 Справа № 908/1148/23
про зобов`язання вчинити певні дії
Суддя Боєва О.С.
при секретарі судового засідання Бичківській О.О.
За участю представників:
від позивача (заявника): не з`явився;
від відповідача: Кулик Л.С.
До Господарського суду Запорізької області звернулось Приватне підприємство ГЛОРІ із позовною заявою про зобов`язання відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Соборний 143/Я.Новицького 7 надати документи для ознайомлення та зняття копій службовим особам або представникам ПП ГЛОРІ, за якою було відкрито провадження у справі № 908/1148/23 (номер провадження 9/108/23). Справа розглядалась за правилами загального позовного провадження.
16.08.2023 за наслідками розгляду справи № 908/1148/23 судом прийнято рішення про часткове задоволення позову. Зобов`язано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку СОБОРНИЙ 143/Я. НОВИЦЬКОГО 7 надати для ознайомлення та зняття копій (службовим особам або представникам) Приватному підприємству ГЛОРІ наступні документи: - протоколи загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СОБОРНИЙ 143/Я. НОВИЦЬКОГО 7» з усіма додатками з дня утворення ОСББ по січень 2023 року (включно); - фінансові звіти Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку СОБОРНИЙ 143/Я. НОВИЦЬКОГО 7 з усіма додатками з дня утворення ОСББ по січень 2023 року (включно). У задоволенні іншої частини позову відмовлено. З відповідача на користь позивача стягнуто суму 2684 грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору.
18.08.2023 до господарського суду надійшла заява Приватного підприємства ГЛОРІ про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/1148/23, а саме: про стягнення з відповідача - ОСББ Соборний 143/Я.Новицького 7 на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.
Ухвалою суду від 22.08.2023 заяву Приватного підприємства ГЛОРІ прийнято до розгляду, судове засідання з розгляду заяви призначено на 29.08.2023. Ухвалою суду від 29.08.2023 розгляд заяви відкладено на 08.09.2023.
06.09.2023 до суду від ОСББ Соборний 143/Я.Новицького 7 надійшло заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, в якому відповідач зазначив, зокрема, про наступне. Позивачем в порушення ч. 3 ст.126 ГПК України не подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Додаткова угода до договору про надання правової допомоги від 07.02.2023, а також Акт виконаних робіт від 17.08.2023 не визначають конкретну судову справу щодо якої надавалася правнича допомога; зазначено неповне найменування відповідача (без зазначення номеру будинку), що позбавляє можливості ідентифікувати справу щодо якої надавалась правнича допомога. Квитанція від 17.08.2023 видана адвокатом Слєсарем О.В. містить посилання тільки на договір про надання правничої допомоги від 07.02.2023 та не визначає за які саме послуги за цим договором сплачені кошти (номер справи, обставини, відповідач тощо) Таким чином не можна стверджувати, що наданий доказ пов`язаний із справою № 908/1148/23, а не з іншою справою. Окрім того, квитанція не може вважатися належним первинним бухгалтерським документом, щоб підтверджувати надходження готівки. Окремо зазначено, що судом позов задоволено частково, у зв`язку із чим заявлення позивачем про стягнення судових витрат у повному обсязі є безпідставним. Просив суд відмовити у задоволенні заяви позивача про стягнення судових витрат. Вказані заперечення були підтримані відповідачем в судовому засіданні 08.09.2023.
В судові засідання 29.08.2023 та 08.09.2023 представник позивача не з`являвся. У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просив суд здійснювати її розгляд без участі позивача (його представника).
За змістом частин 1-3 статті 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі та в тому самому порядку, що й судове рішення.
З положень статті 123 ГПК України слідує, що до складу судових витрат, крім судового збору, входять також витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією із засад (принципів) господарського судочинства (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній орієнтовний розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.ч. 1, 3 ст. 124 ГПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи № 908/1148/23 слідує, що позивач у позовній заяві (у прохальній її частині) вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу складає 8000,00 грн (фіксована вартість) та зазначив, що остаточний розрахунок та докази сплати будуть надані відповідно до ст. 129 ГПК України.
В судовому засіданні 19.07.2023, під час розгляду справи № 908/1148/23 по суті, представник позивача в усній формі зазначив, що докази понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення, що відображено у протоколі судового засідання від 19.07.2023.
На підставі вказаних норм процесуального права, враховуючи надходження від позивача відповідної заяви та надання ним доказів у встановлений строк, суд дійшов до висновку про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/1148/22 щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд насамперед враховує, що господарський процес передбачає необхідність подачі до суду попереднього розрахунку суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відповідних доказів, які підтверджують витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката та їх розмір. Право на відмову у відшкодуванні витрат вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.126 ГПК України).
В частині 5 ст. 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до змісту частини 8 статті 129 ГПК України судом на підставі поданих доказів (договорів, рахунків) встановлюється розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи.
Частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно зі статтю 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, господарський суд враховує також наступні правові висновки Верховного Суду.
Так, в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) судом зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
В постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.
У постанові від 16 листопада 2022 року по справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду, зокрема, зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (п. 128, п.134).
Крім того, у зазначеній вище постанові (п.п. 142-145) вказано наступне: «Правомірне очікування стороною відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Велика Палата Верхового Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.
Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
Велика Палата Верхового Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права».
У пункті 147 постанови суд дійшов до висновку: «…у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо».
Відповідно до приписів частини 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).
Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Стосовно заявленого позивачем до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу та його неспівмірності відповідачем у поданому ним запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення не зазначалось.
Розглянувши заяву Приватного підприємства ГЛОРІ про стягнення з ОСББ СОБОРНИЙ 143/Я.НОВИЦЬКОГО 7 суми 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до висновку, що вона підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.
Матеріали справи № 908/1148/23 свідчать, що представництво інтересів Приватного підприємства ГЛОРІ здійснювалось адвокатом Слєсарь О.В. (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 905 видане 28.11.2011), який діяв на підставі ордеру серія АР № 1029022, виданого 04.05.2023 на підставі договору про надання правничої допомоги від 07.02.2023, укладеного між Адвокатом Слєсарь Олексієм Вікторовичем та Приватним підприємством ГЛОРІ (Замовник). Копії вказаного договору та додаткової угоди № 1 від 07.02.2023 до цього договору додані до заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.
Також до вказаної заяви позивача додана копія акту виконаних робіт від 17.08.2023 до договору надання правової допомоги від 07.02.2023 та документ під назвою «Квитанція», оформлений 17.08.2023 з підписом та печаткою адвоката Слєсарь О.А., про прийняття адвокатом від директора ПП ГЛОРІ 8000 грн в рахунок оплати правової (правничої) допомоги за договором від 07.02.2023
За змістом п.п. 1.1., 3.1 Договору про надання правової допомоги від 07.02.2023, Адвокат взяв на себе зобов`язаний надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Замовник зобов`язаний оплатити замовлення. За правову допомогу, передбачену в п. 1.2 Замовник сплачує Адвокату винагороду в розмірі визначеному додатковою угодою № 1 до цього договору.
Згідно з Додатковою угодою № 1 від 07.02.2023 сторони дійшли згоди, що за підготовку (складання) позовної заяви, інших процесуальних документів, участь у судових засіданнях у справі за позовом Приватного підприємства ГЛОРІ до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку СОБОРНИЙ 143/Я.НОВИЦЬКОГО про зобов`язання вчинити певні дії, Замовник сплачує адвокату винагороду (гонорар) 8000 грн (фіксована вартість).
В акті виконаних робіт до договору від 17.08.2023 вказано, що Адвокатом виконана, а Замовником прийнята робота підготовка (складання) позовної заяви, інших процесуальних документів, участь у судових засіданнях у справі за позовом Приватного підприємства ГЛОРІ до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку СОБОРНИЙ 143/Я.НОВИЦЬКОГО про зобов`язання вчинити певні дії, на загальну суму 8000 грн. Вказано, що Адвокат своїм підписом свідчить про оплату Замовником наданих послуг, а замовник підтверджує факт оплати грошової суми та відсутність будь-яких претензій щодо наданих Адвокатом послуг.
У підписаному сторонами акті виконаних робіт наведено перелік (опис) виконаних Адвокатом робіт (наданих послуг) на узгоджених сторонами умовах додаткової угоди до договору про надання правової допомоги щодо їх обсягу (підготовка (складання) позовної заяви, інших процесуальних документів, участь у судових засіданнях у справі) та вартості у фіксованому розмірі 8000 грн, яка не змінювалась позивачем порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком, вказаним у позовній заяві.
Такі недоліки, як незазначення у додатковій угоді до договору та в акті виконаних робіт конкретної справи (її номеру) та зазначення неповного найменування відповідача (відсутня одна цифра - номер будинку) не впливають на можливість ідентифікації господарської справи по якій надавалась правнича допомога, за наявності зазначення найменування сторін позивача, відповідача та предмета спору: «про зобов`язання вчинити певні дії». Доказів наявності у провадженні Господарського суду Запорізької області іншої справи, ніж справа № 908/1148/23, з таким самим складом сторін та предметом спору про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, ОСББ СОБОРНИЙ 143/Я.НОВИЦЬКОГО 7 суду не надано.
Стосовно зауваження відповідачем про те, що часткове задоволення позову унеможливлює стягнення судових витрат у повному обсязі та є безпідставним, суд зазначає наступне.
За змістом ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що в даному випадку позовні вимоги у справі № 908/1148/23 є немайновими, а саме: зобов`язання відповідача надати позивачу (його представникам) документів для ознайомлення та зняття копій, тому при відмові судом у задоволенні позовних вимог про зобов`язання надати частину із певних вказаних у прохальній частині позовної заяви документів, застосування пропорційності розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, визначеної в ч. 4 ст. 129 ГПК України, судом не здійснюється.
До того ж за змістом ч. 9 ст. 129 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн, які понесені позивачем, є доведеним, підтверджений належними доказами та є співмірним, враховуючи обсяг виконаних робіт (наданих послуг) та складність справи.
Крім того, суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема, у справах №923/560/17, № 329/766/18, №178/1522/18.
Тобто надання первинних (бухгалтерських) документів (платіжних доручень, квитанцій, прибуткових касових ордерів тощо) на підтвердження сплати таких витрат на час вирішення судом питання про їх розподіл не є обов`язковим.
З огляду на це, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача, які стосуються викладених ним доводів щодо того, що наданий доказ на підтвердження фактичної оплати позивачем наданих адвокатом послуг (виконаних робіт) не є первинним бухгалтерським документом, що підтверджує надходження готівки.
Разом із тим, суд бере до уваги, що передача готівки може підтверджуватись розпискою особи, яка своїм підписом підтверджує отримання готівкових грошових коштів. В акті виконаних робіт від 17.08.2023 Адвокат та Замовник засвідчити факт оплати наданих послуг в обумовленому розмірі.
На підставі усього вищевикладеного, суд, приймаючи до уваги положення статті 129 ГПК України, вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі, поклавши ці витрати на відповідача.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 22.09.2023.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва