ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

15 вересня 2023 року Справа № 926/3934/23

Суддя Господарського суду Чернівецької області Тинок Олександр Сергійович, розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості в сумі 36633,11 грн

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулось до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №266009-КС-001 від 23 березня 2021 року укладеного в електронній формі та додаткової угоди №1 від 04 червня 2021 року до договору №266009-КС-001 від 23 березня 2021 року про надання кредиту у розмірі 36633,11 грн, з яких: 21450,81 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту; 15182,30 грн сума прострочених платежів по процентах та 214,72 грн сплаченого судового збору за подання заяви про видачу судового наказу.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником умов договору про надання кредиту №266009-КС-001 від 23 березня 2021 року та додаткової угоди №1 від 04 червня 2021 року до договору №266009-КС-001 від 23 березня 2021 року про надання кредиту, в частині повного та своєчасного повернення кредиту та оплати плати за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 36633,11 грн, з яких: 21450,81 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту та 15182,30 грн сума прострочених платежів по процентах.

За подання заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" сплачено судовий збір у сумі 214,72 грн (сума судового збору сплачена із застосуванням понижуючого коефіцієнту - 0,8, оскільки заявником подано заяву за допомогою системи "Електронний суд", з урахуванням положень підпункту 21 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" та положень частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 вересня 2023 року справу №926/3934/23 передано на розгляд судді Тинку О.С.

Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 147 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Відповідно до пункту 16 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є виключно юридична особа або фізична особа - підприємець.

Як вбачається із вступної частини заяви про видачу судового наказу, заявником зазначено боржника - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .

Судом перевірено інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно сформованого на запит суду витягу з державного реєстру встановлено, що ОСОБА_1 на час звернення із заявою про видачу судового наказу не перебуває у статусі фізичної особи-підприємця (припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця за власним рішенням, про що в ЄДРЮОФОП міститься запис № 001006866 від 12 січня 2022 року).

За приписами частини 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.

Також, на стадії вирішення питання про видачу судового наказу не передбачено процесуальної можливості заміни неналежного боржника.

Як зазначалось вище, пунктом 16 частини 1 статті 20 та частиною 3 статті 147 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суб`єктний склад учасників наказного провадження та унормовано, що боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та виключно фізичні особи - підприємці, а не фізичні особи.

Ці приписи законодавства є спеціальними, які підлягають безумовному врахуванню як учасниками справи, так і судом, для цілей визначення порядку правового регулювання при видачі судового наказу.

Отже, звертаючись із заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, визначаючи в якості боржника фізичної особи-підприємця, яка втратила такий статус, заявником не прийнято до уваги, що процедура наказного провадження застосовується виключно щодо суб`єктів господарювання, а припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до розглядуваних правовідносин процедури наказного провадження.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 150 Господарського процесуального кодексу України, у заяві повинно бути, зокрема, зазначено: вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Однак, боржником визначено особу, яка станом на момент звернення до суду не має статусу фізичної особи - підприємця, що свідчить про невідповідність поданої заяви приписам статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

Тому, наявні достатні підстави для відмови у видачі судового наказу згідно пункту 1 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до частини 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (частини 2 статті 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 147, 148, 150, 152-155, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №266009-КС-001 від 23 березня 2021 року укладеного в електронній формі та додаткової угоди №1 від 04 червня 2021 року до договору №266009-КС-001 від 23 березня 2021 року про надання кредиту у розмірі 36633,11 грн, з яких: 21450,81 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту; 15182,30 грн сума прострочених платежів по процентах.

Ухвала складена та підписана 15.09.2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя О.С. Тинок