ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

12 вересня 2023 року Справа № 902/183/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

позивача - Бонтлаб В.В.;

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Щербини» на рішення господарського суду Вінницької області від 19.04.2023, повний текст якого складено 01.05.2023 у справі №902/183/23 (суддя Маслій І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нор-Ест Агро»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Щербини»

про стягнення 702 061,13 грн. збитків

В лютому 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Нор-Ест Агро» звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Щербини» 702 061,13 грн збитків, завданих непроведенням останнім реєстрації в ЄРПН податкової накладаної та неотриманням Позивачем податкового кредиту на вказану суму. (арк.справи 1-12).

Рішенням господарського суду Вінницької області від 19.04.2023 у справі №902/183/23 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з ТзОВ «Щербини» на користь ТзОВ «Нор-Ест Агро» 702 061,13 грн збитків та 10351,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.(арк.справи 96-109).

Суд вмотивував рішення тим, що Позивачем доведено належними та допустимими доказами вину ТзОВ «Щербини», яке не зареєструвало в ЄРПН податкову накладну №1 від 04.12.2019 до гранично допустимого строку 04.12.2022, чим позбавило ТзОВ «Нор-Ест Агро» сформувати податковий кредит у сумі 702061,13 грн ПДВ, а відтак останній має право на відшкодування збитків у вказаній сумі.

Не погоджуючись із рішенням, Відповідач подав скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 19.04.2023 у даній справі та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.(арк.справи 160-163).

Обґрунтовуючи свою скаргу, апелянт зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, ухваливши рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Скаржник зазначає, що в порушення вимог п.5 ч.1 ст.227 ГПК України суд відхилив клопотання Відповідача про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №120/3207/23, яка розглядається в порядку адміністративного судочинства за позовом ТзОВ «Щербини» до Державної податкової служби України про визнання дій проти-правними та зобов`язання вчинити дії. На переконання Апелянта, розгляд справи №902/183/23 був об`єктивно неможливим до набрання законної сили рішенням Вінницького окружного адміністративного суду по справі №120/3207/23, позаяк в разі задоволення позовних вимог ТзОВ «Щербини» до ДПС України реєстрація податкової накладної №1 від 04.12.2019 буде розблокована, що в подальшому дасть можливість ТОВ «Нор-Ест Агро» звернутися до податкового органу для отримання податкового кредиту.

Скаржник вважає, що місцевий господарський суд лишив поза увагою недоведення Позивачем належними доказами наявності шкідливого результату завдання збитків поведінкою Відповідача.

Крім того, ТзОВ «Щербини» вважає відсутніми в його діях абсолютно всіх елементів складу господарського правопорушення, адже останнє вчинило усі дії передбачені податковим законодавством для проведення реєстрації податкової накладної і на даний час продовжує процес реєстрації податкової накладної шляхом оскарження дій податкового органу.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.07.2023 відкрито провадження у справі №902/183/23, розгляд призначено на 12.09.2023.(арк.справи 148).

18.07.2023 на адресу суду надійшов відзив, в якому Позивач просить залишити апеляційну скаргу ТзОВ «Щербини» без задоволення, а рішення господарського суду Вінницької області від 19.04.2023 без змін, а також клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео-конференції поза межами приміщення суду з використанням вдасних технічних засобів, яке було задоволено судом.(арк.справи 180-201, 203-205).

11.09.2023 від представника Відповідача адвоката Пасенко В.П. надійшла заява про від-кладення розгляду справи у зв`язку з участю в судовому засіданні іншого суду (справа №683/2353/ 21), де останній є представником потерпілого.(арк.справи 213).

Колегія суддів порадившись на місці вважає за необхідне зазначити, що юридична особа, відповідно до ч.3 ст.56 ГПК України, приймає участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Матеріали справи не містять доказів існування перешкод для забезпечення Позивачем участі в судовому засіданні іншого представника адвоката або здійснення самопредставництва.

Як вбачається з матеріалів справи, справу №902/183/23 за апеляційною скаргою ТзОВ «Щербини» було призначено до розгляду ухвалою від 11.07.2023, в той же час, апеляційним судом з інформації розміщеної на сайті «Судова влада України» встановлено, що справу №683/ 2353/21 відкладено 31.08.2023 на 12.09.2023, тобто пізніше, ніж призначено розгляд даної справи.

Порадившись на місці, враховуючи, що явка сторін обов`язковою не визнавалась, а матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, колегія суддів вирішила розпочати розгляд апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 12.09.2023, представник Позивача заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 15.11.2019 Товариством з обмеженою відповідаль-ністю «Нор-Ест Агро»-покупець та Товариством з обмеженою відповідальністю «Щербини»-постачальник було укладено договір поставки №15-11-2019/2 (надалі в тексті Договір).(арк. справи 19-22).

За умовами п.1.2 Договору, згідно видаткової накладної №161 від 04.12.2019 ТзОВ «Щербини» передало, а ТзОВ «Нор-Ест Агро» прийняло товар на загальну суму 4212366,79 грн, у тому числі 702061,13 грн ПДВ.(арк.справи 23).

Якщо постачальник не є виробником товару, постачальник зобов`язаний надати покупцеві належним чином засвідчені копії документів щодо руху товару по всьому ланцюгу постачання від виробника до постачальника, зокрема, але не обмежуючись: договорів купівлі-продажу (поставки), видаткових накладних, актів приймання-передачі, складських документів (за наявності), інших документів, які можуть підтвердити походження товару, довідку про походження товару, а також копії правовстановлюючих документів постачальників з такого ланцюга постачання, податкові накладні та/або розрахунки коригування, зареєстровані належ-ним чином у Єдиному реєстрі податкових накладних, квитанції, які підтверджують прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних. (п.1.5 Договору).

Відповідно до п.1.6 Договору постачальник гарантує, що на момент укладення Договору та поставки товару є одноосібним власником товару, Товар вільний від будь-яких прав та/або претензій третіх осіб, не знаходиться під арештом, адміністративним арештом, не є предметом застави, податкової застави, будь-якого іншого обтяження, не є об`єктом спільної власності, що право власності на Товар не оспорюється третіми особами, щодо товару відсутні будь-які спори.

Право власності та ризики випадкового пошкодження/знищення товару переходять від постачальника до покупця в момент прийняття товару е місці поставки. Документом, що підтверджує перехід права власності на товар, є видаткова накладна. Датою переходу права власності на товар є дата оформлення видаткової накладної.(п.1.7 Договору).

Відповідно до п. 3.2 Договору покупець (Позивач) зобов`язався здійснити оплату вартості поставленого товару впродовж трьох банківських днів.

За умовами п.7.1 Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним Договором.

Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від належного виконання своїх договірних обов`язків та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.(п.7.2 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що поставка товару відбулась 04.12.2019, в цей же день Відповідачем як продавцем товару було складено податкову накладну №1 на загальну суму 702061,13 грн, яка була направлена Позивачеві із накладенням електронного підпису керівника ТзОВ «Щербини» проте без передбаченої чинним законодавством електронної відмітки на ній про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних та без квитанції про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Фактично документ прийнято не було.(арк. справи 25-27).

Позивач вважає, що невиконання Відповідачем обов`язку зі складання та реєстрації податкової накладної (далі ПН) №1 від 04.12.2019 на суму 702061,13 грн в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН), позбавило його права віднести 702061,13 грн ПДВ до податкового кредиту.

Матеріалами справи стверджено та не заперечується сторонами, що відповідно до Угоди б/н від 30.12.2019 про зарахування зустрічних однорідних вимог, укладеної на підставі ст.601 ЦК України ТзОВ «Нор-Ест Агро» та ТзОВ «Щербини» грошові зобов`язання Позивача перед Відповідачем з оплати вартості отриманого товару на підставі договору поставки №15-11-2019/2 від 15.11.2019 були виконанні (фактично оплачені) шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.(арк.справи 24).

Проте, внаслідок невжиття Відповідачем необхідних заходів щодо реєстрації податкової накладної на суму 702061,13 грн та у зв`язку з необхідністю запобігання збиткам у господарській діяльності, Позивач вважаючи, що йому завдано збитків в цій сумі, звернувся до господарського суду за захистом свого права.

Як зазначалось вище, рішенням Господарського суду Вінницької області від 19.04.2023 позов повністю задоволено.(арк.справи 96-109).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача безпідставна і не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Предметом даного спору є збитки, завдані непроведенням реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.(ч.1 ст.509 ЦК України).

Згідно з підпунктом 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України (надалі в тексті ПК України) податковий кредит це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У статті 198 ПК України встановлено підстави, за яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; права й обов`язки платників податку в сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Згідно з пунктами 198.1, 198.2 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахун-ками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначе-ними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/ розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/ послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, до останнього дня (включно) кален-дарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Положення п.201.10 ст.201 ПК України не передбачають можливості включення покупцем товарів/послуг суми ПДВ до податкового кредиту у разі невиконання продавцем обов`язку зі складення та реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних (крім випадків, встановлених податковим законодавством, коли підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, є інші документи) при цьому покупець зазначених товарів/послуг має право додати до податкової декларації скаргу на такого продавця, однак подання такої скарги згідно з наведеною нормою у редакції, чинній після 01.01.2015, не є підставою для включення ним сум податку до складу податкового кредиту.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, 04.12.2019 на підставі Договору Відповідач, діючи як продавець передав, а Позивач, діючи як покупець прийняв товар на загальну суму 4212366,79 грн, у тому числі 702061,13 грн ПДВ. Того ж дня, Відповідач склав податкову накладну, однак не зареєстрував її належним чином в ЄРПН.

Переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів враховує правову позицією, викладену в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18 та Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17, згідно якої при порушенні контрагентом (продавцем) за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних належним способом захисту для заявника (покупця) може бути звернення до суду з позовом про відшкодування завданих збитків.

При цьому, для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків з недобросовісного контрагента, котрий не здійснив реєстрацію податкової накладної у ЄРПН, необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення:

1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання) у вигляді нереєстрації ПН у ЄРПН;

2) шкідливого результату такої поведінки збитків у вигляді втраченого ПК;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками право на відображення ПК безпосередньо залежить від факту реєстрації ПН;

4) вини особи, яка заподіяла шкоду бездіяльність контрагента у виконанні обов`язку з реєстрації ПН у ЄРПН.

У разі відсутності хоча б одного із вищезазначених елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків настати не може.

Положення п.200.1. ст.200 Податкового кодексу України визначають, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкоду-ванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачаль-никам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.4. ст.200 Податкового кодексу України).

Відповідно до ст.20 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно ст.225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Частинами 1, 2, 5 ст.226 ГК України передбачається, що:

1. Учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов-язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

2. Сторона, яка порушила своє зобов`язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилеж-ному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків.

5. У разі невиконання зобов`язання про передачу їй індивідуально визначеної речі (речей, визначених родовими ознаками) управнена сторона має право вимагати відібрання цієї речі (речей) у зобов`язаної сторони або вимагати відшкодування останньою збитків.

На переконання колегії суддів сума податку на додану вартість в розмірі 702 061,13 грн, що не включена до податкового кредиту Позивача внаслідок невиконання Відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної реєстрації податкових накладних в ЄРПН, реєстрація яких не відбулась є його збитками.

В той же час, протиправна поведінка Відповідача, який порушив зобов`язання з реєстрації ПН в ЄРПН та/або не відновив реєстрацію ПН в ЄРПН, полягає в тому, що знаючи про порушення зобов`язання Відповідач не повідомив про це Позивача та не вчинив жодної дії аби уникнути цих збитків чи відшкодувати їх в добровільному порядку.

Апеляційний суд вважає, що саме через бездіяльність Відповідача, Позивач не отримав податкового кредиту на суму 702 061,13 грн, а отримати цей кредит в інший спосіб, ніж як через реєстрацію Відповідачем податкової накладної №1 від 04.12.2019 не є можливим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов ТзОВ «Нор-Ест Агро» щодо стягнення з ТзОВ «Щербини» збитків у розмірі 702 061.13 грн. є правомірним та таким, що підлягає до задоволення.

Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження Скаржника про пов`язаність зі справою №902/183/23 адміністративної справи № 120/3207/23 та безпідставну відмову судом першої інстанції в зупиненні провадження до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом ТзОВ «Щербини» до Державної податкової служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, за наслідками розгляду якої Відповідач припускає можливість задоволення його позовних вимог до ДПС України, що дасть можливість розблокувати реєстрацію податкової накладної №1 від 04.12.2019 та відновлення права ТзОВ «Нор-Ест Агро» звернутись до податкового органу для отримання податкового кредиту.

На думку Апелянта суд, відповідно до п.5 ч.1 ст.227 ГПК України зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З аналізу даної статті вбачається, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі лише у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Проте сама по собі пов`язаність подій, яка прослідковується у двох справах ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №120/3207/23 суд першої інстанції мав достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті справи №902/183/23.

В той же час, необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до штучного затягування строків її розгляду і перебування учасників процесу в стані невизначеності, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України»).

Крім того, рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Зако-ном України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.(ч.1 ст.320 ГПК України).

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Апеляційний суд звертає увагу, що судом першої інстанції було роз`яснено сторонам їхнє право на звернення до суду щодо перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Всі доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправо-мірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту зобов`язань Відповідача, рівно як і твердження про невмотивованість висновку про підставність заявленого позову, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктив-ному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визна-ються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.34,86,129,232,233,240,275,276,282,284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Щербини» на рішення господарського суду Вінницької області від 19.04.2023 у справі №902/183/23 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №902/183/23 повернути господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Розізнана І.В.