ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

18 вересня 2023 року м. ХарківСправа № 922/1722/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Махлай Б.В.

за участю представників учасників процесу:

заявника (боржника): Саламаха В.Р., адвокат

стягувача: не з`явився,

розглянувши заяву боржника (вх. № 24012 від 06 вересня 2023 року) про відстрочення виконання рішення, у справі

за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК «ЕНОЛЛ», місто Харків,

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2023 року, рішенням Господарського суду Харківської області у справі № 922/1722/23, позов задоволено частково, а саме стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК «ЕНОЛЛ» на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» 3 220 012,48 грн. попередньої оплати, 54 519,66 грн. 3% річних, 228 218,96 грн. інфляційних, 52 541,27 грн. судового збору.

06 вересня 2023 року до суду від боржника надійшла заява (вх. № 24012) про відстрочення виконання судового рішення, яка призначена до розгляду на 18 вересня 2023 року ухвалою суду від 07 вересня 2023 р.

Суд, розглянувши вищезазначену заяву, зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити виконання рішення. Положеннями частини 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Відповідно до частини 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про відстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стихійне лихо, інші надзвичайні події; тощо. Відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частина 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України).

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності як застосування самого механізму відстрочення виконання рішення суду, так і строків відстрочення його виконання, в цілому. Наявність підстав для відстрочення має бути доведена боржником. Оцінюючи доводи заяви про відстрочення виконання судового рішення судом повинно враховуватись, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилення від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, а й його намір, що свідчить про бажання виконати рішення.

У Господарському процесуальному кодексі України та Законі України «Про виконавче провадження» не встановлений вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про надання відстрочення, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини. Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року "Чижов проти України" зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції. Отже, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду, є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін з врахуванням незначної затримки у виконанні рішення суду через непорушність сутності права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії", заява № 22774/93, п. 74). За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України, короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003 року у справі "Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02). Надання відстрочення виконання рішення суду є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору.

ВІДНОСНО ПОСИЛАННЯ БОРЖНИКА НА ФОРС-МАЖОРНІ ОБСТАВИНИ.

У заяві боржник зазначає, що відповідно до відкритих відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місце реєстрації, а також місце фактичного здійснення діяльності ТОВ «ЕК «ЕНОЛЛ» - 61001, Харківська обл., місто Харків, вул. Танкопія, буд. 31/3. Враховуючи лист Торгово-промислової палати України 28.02.2022 року за вих. № 2024/02.0-7.1, наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасового окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами від 13.07.2023), боржник вважає, що загальновідомим є факт, що з моменту вторгнення російської федерації в Україну від 24.02.2022 місто Харків періодично перебуває під ворожими обстрілами.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Верховний Суд у постанові від 30 травня 2022 року у справі № 922/2475/21 констатує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановлений) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Боржник не надав до суду доказів на підтвердження того, що форс-мажорні обставини, засвідчені листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, поширюються саме на правовідносини, що були предметом судового розгляду у даній справі. Так само, боржником не доведено, що форс-мажорні обставини впливають у даному конкретному випадку на виконання ним зобов`язань. При цьому, на підставі ч. 3 ст. 75 ГПК України, суд визнає, що з 24 лютого 2022 року місто Харків та відповідні населені пункти Харківської області (згідно із відповідним наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України) перебувають (-ли) у зоні проведення активних бойових дій через широкомасштабне вторгнення рф на територію України. При цьому, очевидним є той факт, що це є як наслідком зниження обсягів здійснення підприємницької діяльності або так і взагалі її припинення. При цьому, в кожному конкретному випадку, відповідна сторона має довести доказами, що саме в її конкретному випадку мають місце ці обставини, що зумовлені загальновідомими подіями.

Таким чином, на переконання суду, боржник не надав доказів, які б підтвердили поширення на нього форс-мажорних обставини, що вказуються на ускладнення виконання рішення або роблять його неможливим.

ВІДНОСНО ПОСИЛАННЯ БОРЖНИКА НА ЗАПРОВАЖЕННЯ ПЕВНОГО РЕЖИМУ РОБОТИ НА ПІДПРИЄМСТВІ.

Так, боржник зазначає, що з 24.02.2022 у ТОВ «ЕК «ЕНОЛЛ» на підставі наказу генерального директора ТОВ «ЕК «ЕНОЛЛ» № _008/П_ від 24 лютого 2022 року запроваджено дистанційну роботу для працівників ТОВ «ЕК «ЕНОЛЛ» до закінчення воєнного стану включно. Відповідно до вказаного наказу на час дистанційної роботи працівники самостійно обирають місце роботи, про яке повинні повідомити безпосереднього керівника засобами електронного зв`язку. Через постійні обстріли міста Харкова працівники ТОВ «ЕК «ЕНОЛЛ» вимушено переїхали з міста Харкова, а багато хто звільнилися зі своїх посад. Станом на 24.02.2022, відповідно до штатного розпису ТОВ «ЕК«ЕНОЛЛ», затвердженого наказом генерального директора № 070/П від 31 грудня 2021 року, у ТОВ «ЕК «ЕНОЛЛ» був штат працівників у кількості 18,75 штатних одиниць. Станом на теперішній момент, відповідно до штатного розпису ТОВ «ЕК«ЕНОЛЛ», затвердженого наказом генерального директора № 056/П-1 від 30 листопада 2022 року, у ТОВ «ЕК «ЕНОЛЛ» наявний штат працівників у кількості 4 штатні одиниці.

Суд зазначає, що зменшення штатної чисельності працівників, запровадження дистанційного режиму роботи є лише свідченням здійснення організації діяльності підприємства в особливий період. Водночас, підставою для відстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Істотність обставин оцінює кожного разу суд.

На підставі вищевикладеного, суд не вважає саме істотною обставиною факт зменшення кількості працівників боржника та введення дистанційної роботи. При цьому, суд звертає увагу, що рішенням Господарського суду Харківської області було встановлено, що перераховані на користь боржника грошові кошти є передплатою за електричну енергію, що не була поставлена останнім. Тобто, стягувач фактично був позбавлений товару електричної енергії та грошових коштів, що були сплачені в якості передплати. Враховуючи такі правовідносини, тобто не здійснення постачання електроенергії, боржник зобов`язаний був передбачити ризики такої своєї діяльності та, на виконання умов договору, повернути грошові кошти, що не були спрямовані на постачання стягувачу електричної енергії.

Таким чином, наведені боржник обставини запровадження особливого режиму роботи та зменшення кількості працівників не є істотною обставиною в розумінні ч. 3 ст. 331 ГПК України.

ВІДНОСНО ПОСИЛАННЯ БОРЖНИКА НА НАЯВНУ ДЕБІТОРСЬКУ ЗАБОРГОВАНІСТЬ ТА ПЕРЕБУВАННЯ У СТАТУСІ «ДЕФОЛТНИЙ».

Боржник зазначає, що з початком військової агресії російської федерації проти України, переважна більшість споживачів ТОВ «ЕК «ЕНОЛЛ» або припинила споживання електричної енергії, або припинила виконувати свої зобов`язання з оплати вартості спожитої електричної енергії. При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕК «ЕНОЛЛ» на період воєнного стану позбавлено можливості припинити постачання електричної енергії, а також нараховувати штрафні санкції за несвоєчасну оплату електричної енергії населенню, зважаючи на положення постанови КМУ від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану». Вказані обставини призвели до накопичення великої дебіторської заборгованості у ТОВ «ЕК «ЕНОЛЛ» та неможливості виконати свої власні фінансові зобов`язання перед адміністратором ринку електричної енергії - ПРАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО». На підставі цього, 23 вересня 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЕК «ЕНОЛЛ», як учасник ринку електричної енергії, набуло статусу «Дефолтний». На сьогоднішній день, єдиним джерелом доходу для Товариства є стягнення у судовому порядку дебіторської заборгованості за несплату електричної енергії з певної категорії споживачів (юридичних осіб), що виникла до 21 вересня 2022 року.

З цього приводу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом (ч. 1 ст. 43 ГК України).

Суд вкотре звертає увагу, що боржником не було повернуто стягувачу саме передплату за майбутній товар. При цьому, сам товар стягувач також не отримав. Наявна дебіторська заборгованість вказує лише на наявність у боржника контрагентів, що не сплатили грошові кошти.

Окремо суд звертає увагу, що з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань учасником (засновником) стягувача є Фонд державного майна України (статутний капітал 315 651 000,00 грн., частка Фонду 315 651 000,00). Тобто, прямо чи опосередковано інтереси по цій справі впливають на інтереси держави в цілому. Тобто, стягувач, в даному випадку, має істотні негативні наслідки у вигляді відсутності грошових коштів та електричної енергії, що необхідна для виконання статутних завдань. У зв`язку із цим, отримання боржником статусу «Дефолтний» хоча і має певні негативні наслідки, однак стягувач теж несе значні негативні наслідки від невиконання боржником судового рішення.

Враховуючи зазначене вище, оцінивши наведені боржником посилання на обставини, які на його думку ускладнюють виконання рішення суду, надані ним до заяви документи, з огляду на відсутність доказів вчинення боржником дій, направлених на добровільне виконання судового рішення, доказів, які б вказували на можливість виконати судове рішення у зазначений у заяві строк, суд дійшов висновку, що наведені доводи не підтверджують наявності виключних обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять неможливим його виконання у розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, що зумовлює відмову у задоволенні його заяви про відстрочку виконання рішення.

Суд окремо зазначає, що стягувач та боржник (заявник) не позбавлені права укласти мирову угоду, здійснити взаємні поступки, однак підстави для судового реагування шляхом відстрочення виконання рішення суду відсутні. При цьому, якщо стягувач не заперечує проти відстрочення виконання рішення, він має право не пред`являти його до виконання в обумовлений сторонами термін з врахуванням строку пред`явлення наказу до виконавчої служби - протягом 3 років.

Керуючись статтями 42, 169, 170, 232-236, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК «ЕНОЛЛ», (вх. № 24012 від 06 вересня 2023 року) про відстрочення виконання рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали відповідно до статей 256, 257 ГПК України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Кодексу.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвалу підписано "19" вересня 2023 р.

Суддя Н.В. Калініченко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.