ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" вересня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/3337/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

при секретарі судового засідання Хмельницький О.В.

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу № 916/3337/22

за позовом: Фізичної особи-підприємця Каражова Івана Івановича

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР КОНСАЛТ ГРУП"

про стягнення 1 336 279 , 50 грн.

за участю представників:

від позивача: Подорожній А.С. ордер серія ВН №1122552 від 22.03.2023;

від відповідача: Юдін О.Ю. ордер серія 1227985 від 21.02.2023

ВСТАНОВИВ:

Фізична-особа підприємець Каражов Іван Іванович звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР КОНСАЛТ ГРУП" 1 336 279,50 грн., з яких 184 500 грн. - основний борг по орендній платі, 7 683, 29 грн. - пеня, 1 107 000 грн. - неустойка за прострочення сплати орендної плати, 3245, 18 грн. - 3 % річних, 33 851, 03 грн. - інфляційні нарахування, а також судових витрат.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 позовну заяву фізичної особи-підприємця Каражова Івана Івановича залишено без руху та останньому встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали суду.

26.12.2022 за вх.№29582/22 господарським судом одержано заяву позивача про усунення недоліків, яка сформована в системі «Електронний суд» 23.12.2022.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.01.2023 позовну заяву фізичної особи-підприємця Каражова Івана Івановича прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 15.02.2023 о 10:00, із повідомленням учасників справи про підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 15.02.2023, за участю представника позивача у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою відкладено підготовче засідання на 02.03.2023 о 10:00, із повідомленням учасників справи.

У підготовчому засіданні 02.03.2023, за участю представника відповідача, судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, задоволено усне клопотання представника відповідача та підготовче засідання відкладено на 23.03.2023 о 09:30, із викликом учасників справи.

23.03.2023 підготовче засідання не відбулось, через оголошення системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги та ухвалою суду від 23.03.2023 призначено підготовче засідання на 26.04.2023 о 12:0, із викликом учасників справи у підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 26.04.2023, за участю представників сторін, судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою у підготовчому засіданні оголошено перерву до 05.05.2023 об 11:30, із викликом учасників справи у підготовче засідання.

Під час підготовчого провадження сторонами надано до суду:

відзив за вх.№7845/23 від 13.03.2023;

заяву свідка ОСОБА_1 за вх.№ 7849/23 від 13.03.2023;

заяву свідка ОСОБА_2 за вх.№7850/23 від 13.03.2023;

заяву свідка ОСОБА_3 за вх.№7852/23 від 13.03.2023;

заяву свідка ОСОБА_4 за вх.№7853/23 від 13.03.2023;

відповідь на відзив за вх.№14657/23 від 04.05.2023;

клопотання позивача про звернення до органів ДПС щодо отримання інформації про перебування у трудових відносинах з позивачем ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 за вх.№14908/23 від 05.05.2023;

клопотання позивача про звернення до телефонних операторів номеру НОМЕР_1 , який належить позивачу та НОМЕР_2 , який вказаний у заяві свідка ОСОБА_5 щодо підпряження або спростування телефонних з`єднань чи розмов між вказаними номерами протягом травня 2022 за вх.№14910/23 від 05.05.2023.

У підготовчому засіданні 05.05.2023, за участю представників сторін, судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, та якою відмовлено позивачу у задоволенні клопотання за вх.№14908/23 від 05.05.2023 та клопотання за вх.№14910/23 від 05.05.2023, з наступних мотивів: 1) позивачем пропущені строки встановлені ст.80 ГПК України та не надано обґрунтувань неможливості подання до суду відповідних клопотань у встановлені строки; 2) до клопотання не надано доказів вжиття заходів отримання відповідних доказів самостійно позивачем. Також протокольною ухвалою судом закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 24.05.2023р. о 14:00, із викликом учасників справи у судове засідання.

Під час розгляду справи по суті сторонами надано до суду:

клопотання позивача за вх.№15072/23 від 08.05.2023, яке за своїм змістом є аналогічним клопотанню за вх.№14908/23 від 05.05.2023, що розглянуто судом у підготовчому засіданні 05.05.2023

клопотання позивача за вх.№15073/23 від 08.05.2023, яке за своїм змістом є аналогічним клопотанню за вх.№14910/23 від 05.05.2023, що розглянуто судом у підготовчому засіданні 05.05.2023

пояснення відповідача за вх.№18519/23 від 06.06.2023;

клопотання відповідача про долучення доказів понесених судових витрат на правничу допомогу за вх.№18521/23 від 06.06.2023;

заперечення позивача щодо понесених відповідачем судових витрат за вх.№19423/23 від 13.06.2023;

пояснення відповідача за вх.№25786/23 від 28.07.2023.

У судовому засіданні 24.05.2023, за участю представників сторін, судом постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви до 14.06.2023 об 16:00, із викликом учасників у судове засідання.

14.06.2023 судове засідання не відбулось, через тимчасову непрацездатність судді Смелянець Г.Є. та ухвалою суду від 19.06.2023 призначено судове засідання щодо розгляду справи по суті на 20.07.2023.

У судовому засіданні 20.07.2023, за участю представників сторін, судом постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви до 16.08.2023 об 14:00, із викликом учасників у судове засідання. Також судом поставлено ухвалу від 20.07.2023 про виклик у судове засідання свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання щодо розгляду справи по суті, яке призначене на 16 серпня 2023 о 14:00.

У судовому засіданні 16.08.2023. за участю представників сторін, судом проведено допит викликаних свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та прокольною ухвалою відкладено судове засідання на 13.09.2023 у зв`язку із задоволенням клопотання про відкладення допиту свідка ОСОБА_4 за вх.№27998/23 від 16.08.2023.

У судовому засіданні 16.08.2023, за участю представників сторін, судом допитано свідка ОСОБА_4 та на підставі ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Стислий виклад позиції позивача

- між сторонами у справі укладений договір оренди нежитлових приміщень №49КЛ22 від 31.12.2021 за яким відповідач зобов`язався сплачувати позивачу орендну плату в розмірі 123 000 грн. Однак, відповідач ухиляється від викання своїх обов`язків по договору, а саме не здійснив своєчасної та повної оплати коштів за користування об`єктом оренди у період з 01.03.2022 по 15.05.2022. Відсутність оплати за користування об`єктом оренди відповідач обґрунтував введенням в Україні воєнного стану та 09.03.2022 надіслав позивачу лист за вих.№03-03/22, в якому повідомив про неможливість вчасного виконання грошових зобов`язань, посилаючись на лист ТПП №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 та запевнив, що грошові зобов`язання буде виконувати по мірі можливості та надходження коштів від НСЗУ;

- сума боргу по орендній платі за період з 01.03.2022 - 15.05.2022 становить 307500 грн., але враховуючи наявність сплаченого гарантійного платежу, який згідно з п.2.6. договору покриває в першу чергу прострочену орендну плату, заборгованість по орендній платі відповідача становить 184500 грн.;

- відповідач не виконав вимогу позивача про звільнення приміщення, у зв`язку із чим позивач надіслав відповідачу лист «Щодо передачі приміщення» №1/06 від 07.06.2022 на його електронну пошту, в якому просив в найкоротший термін здійснити передачу приміщень по акту прийму-передачі. Оскільки відповідач і далі не вчиняв жодних дій щодо повернення об`єкту позивач надіслав відповідачу рекомендований лист 31/06 від 15.06.2022, однак він повернувся до позивача у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Дані дії відповідача свідчать про його небажання повертати приміщення та виконувати умови договору. Акт приймання - передачі підписаний так і не був. Орендар звільнив приміщення лише у вересні 2022. Керуючись ст. 785 ЦК України відповідачу нараховано неустойку за користування майном після припинення договору оренди за період з 15.05.2022 по 30.09.2022 у розмірі 1107 000 грн.;

- відповідно до умов п.4.2. договору відповідачу нараховано пеню в розмірі 7683,29 грн. за несвоєчасну оплату орендної плати;

- на підставі ст.625 ЦК України відповідачу нараховано 3% річних в розмірі 3245,18 грн. та інфляційні втрати в розмірі 33851,03 грн.;

- враховуючи, що відповідач несвоєчасно повідомив позивача про неможливість виконання взятих на себе зобов`язань по оплаті орендної плати, не надав відповідну довідку ТПП та не обґрунтував, що внаслідок агресії сусідньої держави неможливо було виконати свої зобов`язання, позивач вважає, що відповідач не вправі посилатись на дані обставини для звільнення від відповідальності за невиконання умов договору.

Стислий виклад заперечень відповідача

- вина відповідача у несвоєчасній оплаті орендної плати у березні 2022 відсутня, оскільки відповідач при першій нагоді повідомив позивача листом №03-03/22 від 09.03.2022 про наявність обставин форс-мажору, надавши разом з повідомленням лист ТПП №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

- відповідач повністю сплатив на рахунок позивача орендну за квітень 2022: 61 500 грн. - що підтверджується платіжним дорученням №351 від 11.04.2022, 61 500 грн. - що підтверджується платіжним дорученням №353 від 15.04.2022. Але позивач відмовився від отримання грошей, та повернув їх позивачу. Відповідач вважає, що умисне повернення позивачем орендної плати за квітень 2022 у сумі 123 000 грн. свідчить про те, що позивач зловживаючи своїми правами діяв з наміром завдати шкоди відповідачу, та явно недобросовісно. Тому відповідач не вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, унаслідок прострочення кредитора, тобто відповідач є невинуватим в несвоєчасній оплаті суми орендної плати

- за загальним правилом розрахунок сум пені, 3% річних та індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання треба було виконувати для кожного окремого грошового зобов`язання з урахуванням дати виникнення заборгованості за такими зобов`язанням

- не має підстав для нарахування пені, 3% річних та індексу інфляції за грошовим зобов`язанням з оплати орендної плати за період з 01 по 31 березня 2022, оскільки орендна плата за березень 2022 була покрита гарантійним платежем

- у позивача не виникло право нарахування пені, 3% річних та інфляційних за квітень-травень 2022 та у наступних місяцях, оскільки відповідач не вважається таким, що прострочив викання зобов`язання у квітні у зв`язку із поверненням позивачем сплаченої відповідачем орендної плати

- позивач не надав доказів того, що відповідач користувався майном до 30.09.2022

- відповідач фактично прийняв майно 24.05.2022, але відмовився підписувати Акт приймання-передачі, що підтверджується записом у самому акті, що був складений уповноваженими представниками відповідача, та заявами свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

- заявою свідка ОСОБА_4 підтверджується, що відповідач належним чином виконав вимоги договору та закону і вчасно залишив приміщення, а також і те, що позивач діє недобросовісно, спотворює докази та вводить суд в оману щодо дійсних обставин цієї справи

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу становить 200 440 грн. відповідно укладеного договору про надання професійної правничої допомоги №1/ІКГ від 22.02.2023

Обставини справи встановлені судом.

31.12.2021 між ФОП Каражов І.І. (Орендодавець) і ТОВ «Інтер Консалт Груп» (Орендар) укладений договір оренди нежитлових приміщень №49КЛ22, згідно з яким Орендодавець зобов`язується надати в оренду за цим договором Орендарю нежитлові приміщення загальною площею 269,9 кв.м., які находяться в будівлі яка розташована за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога 49.

Відповідно до п.1.4. договору вступ Орендаря у строкове користування об`єктом оренди настає з моменту підписання Акту приймання-передачі приміщення. Орендодавець зобов`язаний передати Орендарю об`єкт протягом 3-х днів з моменту підписання цього договору по Акту приймання-передачі об`єкту.

В момент підписання Акту приймання-передачі об`єкту Орендодавець передає Орендарю ключі від об`єкту, що орендується, після чого персоналу Орендаря має бути забезпечений безперешкодний доступ до орендованого приміщення (п.1.5. договору).

Відповідно до п.2.1. договору Орендар починає сплачувати орендну плату за надане в оренду приміщення з моменту підписання Акту приймання-передачі об`єкту в розмірі, вказаному у п. 2.2. Договору, та сплачує її до моменту повернення об`єкту орендодавцю.

Місячна орендна плата за один календарний місяць використання Об`єкта становить 123 000 грн. Орендна плата здійснюється шляхом безготівкового перерахування на особистий рахунок Орендодавця (п.2.2. договору).

Орендна плата за надане в оренду приміщення, зазначена у п.2.2. цього договору сплачується Орендарем у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Орендодавця до настання календарного місяця періоду оренди. Орендна плата за надане в оренду приміщення за перший місяць користування Об`єктом сплачується Орендарем до 17 січня 2022.

Гарантійний платіж сплачується Орендарем протягом перших двох місяців користування Об`єктом згідно даного договору оренди не пізніше п`яти днів до закінчення другого календарного місця користування Об`єктом. Орендна плата та Гарантійний внесок вважаються сплаченим в момент зарахування коштів, зазначених в п. 2.2. договору, на поточний рахунок орендодавця (п.2.3. договору).

Умовами п.2.4. договору передбачено, що вартість комунальних послуг: газопостачання, теплопостачання, електропостачання, водопостачання та водовідведення, вивіз сміття не входить до орендної плати. Орендар компенсує вартість вищезазначених комунальних послуг згідно окремих рахунків Орендодавця або Орендар укладає договір з надавачами комунальних послуг і самостійно здійснює розрахунок за спожиті комунальні послуги. В разі відмови Орендаря компенсувати або оплатити (заборгованість більше 30 календарних днів) вказані витрати договір оренди негайно припиняється.

Гарантійний платіж використовується якщо в будь-який момент сума платежів, отриманих Орендодавцем від Орендаря за цим Договором, буде недостатньою для покриття всіх фінансових зобов`язань Орендаря за цим Договором, покриття зобов`язань Орендаря здійснюється в такому порядку:

- покриття простроченої Орендної плати;

- покриття Орендної плати за останній місяць;

- оплата встановлених штрафів, пені;

- покриття простроченої Орендарем оплати комунальних послуг (п.2.6. договору).

Відповідно до пп.3.2.1. п.3.2 договору Орендар зобов`язаний після закінчення строку дії договору або при його достроковому розірванні передати Орендодавцю орендоване приміщення у належному стані, з урахуванням нормального зносу та умов вказаних у п.3.1.3. Перед поверненням Об`єкту Орендар зобов`язаний за свій рахунок демонтувати всі зроблені ним поліпшення та відновити Об`єкт у первинний стан який був на час укладання договору. Монтаж та демонтаж поліпшень та відновлення первинного стану Об`єкта здійснюється Орендарем лише з письмового погодження Орендодавця.

Згідно з умовами пп.3.2.13 п.3.2. договору Орендар зобов`язаний звільнити Об`єкт оренди від майна Орендаря на наступний день після закінчення дії або дострокового розірвання даного договору по Акту приймання-передачі.

Відповідно до умов п.4.2. договору у випадку несвоєчасної або не в повному обсязі оплати орендної плати або компенсації комунальних платежів Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочених платежів за кожний день прострочення.

У п.5.2. договору встановлено, що у випадку виникнення форс-мажорних обставин сторони повинні повідомити про такі обставини одна одну у письмовій формі протягом трьох робочих днів із дня їх настання, із зазначенням у повідомленні суті обставин форс-мажору, дати їх виникнення та приблизного періоду їх дії. Доказом настання обставин форс-мажору є довідка Торгово-промислової палати України. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення стороною про настання обставин форс-мажору позбавляє її права посилатись на такі обставини як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання умов цього Договору.

Згідно з п.6.1. договору цей договір вступає в силу з 01.01.2022 та діє до 01.02.2024.

Відповідно до п.6.5. договору договір може бути розірваний за ініціативою Орендаря чи Орендодавця з обов`язковим повідомленням Орендодавця у письмовій формі за 30 календарних днів.

У п.6.6. договору встановлено, що договір може бути розірваний за ініціативою Орендодавця у випадку систематичного порушення Орендарем умов договору, із обов`язковим письмовим повідомленням Орендаря за 30 календарних днів.

Після припинення дії договору, Орендар передає Орендодавцю об`єкт оренди по Акту приймання-передачі на наступний день з моменту закінчення строку дії договору (п.6.7.).

У п.6.8. договору встановлено, що у випадку прострочення оплати Орендарем Орендної плати, більш, ніж на 30 (тридцять) календарних днів, дія Договору припиняється з ініціативи Орендодавця, при цьому Орендна плата сплачена Орендодавцю за останній календарний місяць оренди не повертається.

У розділі 8 договору «Реквізити сторін» зазначені реквізити Орендодавця та Орендаря.

31.12.2021 між Орендарем та Орендодавцем підписаний Акт приймання - передачі нежитлових приміщень, згідно з яким оглядом встановлено, що на момент укладання договору оренди нежитлових приміщень №49КЛ22 від 31.12.2021 загальний стан об`єкту, сантехнічне, електрообладнання, система опалення, інше обладнання та інженерні мережі об`єкту є у задовільному стані та відповідають досягнутим домовленостям на момент укладення вище визначеного договору. При огляді приміщень об`єкту сторонами не встановлено, якихось дефектів та недоліків. Сторони підтверджують відсутність будь-яких взаємних двосторонніх фінансових та/чи/або матеріальних зобов`язань як орендодавця та і орендаря пов`язаних із виконанням умов договору оренди нежитлових приміщень №49КЛ22 від 31.12.2021.

14.02.2022 Орендодавцем складено лист №1/02 «Щодо зміни реквізитів оплати згідно договору», яким повідомлено про зміну р/рахунку Орендодавця та викладено прохання здійснювати перерахування коштів на нові реквізити Орендодавця, а також запропоновано погодити додаткову угоду до договору оренди в частині реквізитів Орендодавця.

Згідно з додатковою угодою №1Р до договору оренди нежитлових приміщень №49КЛ22 від 31.12.2022, внесені зміни у п.8 договору щодо банківських реквізитів Орендодавця, а саме змінено рахунок Орендодавця у АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 на рахунок НОМЕР_4

При цьому відповідна додаткова угода та лист №1/02 «Щодо зміни реквізитів оплати згідно договору» підписані з боку Орендодавця за допомогою кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, про що свідчать Протоколи створення та перевірки від 14.02.2022.

Доказів надіслання Орендарю вищевказаної додаткової угоди та листа до суду не надано. Представник відповідача заперечує обставини надіслання та отримання відповідачем вищевказаних додаткової угоди та листа.

23.02.2022 Орендарем перераховано Орендодавцю гарантійний платіж у розмірі 123 000 грн., про що свідчить платіжне доручення №340 від 23.02.2022, згідно з яким відповідний гарантійний платіж Орендар перерахував Орендодавцю на рахунок, який зазначений у не підписаній Орендарем додатковій угоді № 1 від 14.02.2022 та листі №1/02 «Щодо зміни реквізитів оплати згідно договору».

09.03.2022 Орендарем складено лист за вих.№03-03/22, яким повідомлено Орендодавця про неможливість вчасного виконання грошових зобов`язань за договором 49КЛ22 від 31.12.2021 від 31.12.2021, у зв`язку із веденням в Україні з 24.02.2022 воєнного стану та визнання зазначеної події листом ТПП №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 форс-мажорною обставиною.

Орендодавець листом від 29.03.2022 №1/03 повідомив Орендаря про те, що повністю згодний, що 24.02.2022 Указом Президента України на всій території України введений воєнний стан, який наразі продовжений до 24.04.2022 та листом від 28.02.2022 ТПП України засвідчила як форс-мажорні обставини військову агресію РФ проти України. Також Орендодавець зауважив, що введення воєнного стану та настання форс-мажорних обставин не є безумовною підставою для звільнення орендаря від обов`язку сплачувати оренду плату. За загальним правилом настання форс-мажорних обставин звільняє особу від відповідальності за порушення зобов`язання за договором. За законом орендар звільняється від сплати орендної плати за весь час, протягом якого таке майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. У разі виникнення з орендодавцем спору щодо можливості використання орендованого майна під час дії воєнного стану, саме орендарю необхідно доводити, що він такої можливості не мав. Окрім того, Орендодавець повідомив, що за результатами моніторингу мережі Інтернет щодо виконання зобов`язань НСЗУ наявні лише повідомлення про те, що НСЗУ не укладає нові договори про медичне обслуговування населення за Програмою медичних гарантій з надавачами медичних послуг (https://contracting.nszu.gov.ua/ogoloshennya-pro-ukladennya-dogovoriv/kontraktuvannva-2022) та повідомлення про безперебійне фінансування медичних закладів у надзвичайній ситуації (https://www.facebook.com/photo/?fbid=30037&set=a.56427.

Вказаний лист підписаний Орендодавцем також за допомогою кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, про що свідчать Протокол створення та перевірки підпису від 29.03.2022.

Доказів надіслання цього листа Орендарю до суду також не надано, проте представник відповідача не заперечує обставини отримання цього листа.

Орендар листом від 07.04.2022 за вих.№05-04/22 повідомив Орендодавця, що не має договорів з НСЗУ тому посилання на те, що НСЗУ комусь платить гроші цілком хибне, а також повідомив, що з початку війни обороти впали в п`ять разів, та особа, якій Орендар надає приміщення Орендодавця у суборенду також нічого не платить за користування приміщенням, та запропонував внести до існуючого договору наступні зміни в частині розміру орендної плати:

1.1. Вартість оренди за березень 2022 встановити в розмірі який дорівнює 25% від розміру орендної плати у довоєнний період

1.2. Вартість оренди за квітень 2022 та до кінця війни встановити у розмірі який дорівнює 50% від розміру орендної ради у довоєнний період

1.3. Скасувати право корегування на індекс інфляції та курс долара чи євро, або від будь-які інших чинників.

Також Орендодавцем наданий лист ТОВ «Амбулаторія сімейного лікаря» №27 від 31.03.2022, яким директора ТОВ «Інтер Консалт Груп», серед іншого, повідомлено про неможливість виконання зобов`язань за договором 05-2022 від 03.01.2022, про те, що обороти фактично впали майже в чотири рази, що чимало лікарів, які надавали первинну медичну допомогу у орендованому нами приміщенні покинули м. Одесу, та запропоновано узгодити більш сприятливі умови оплати за користування орендованим приміщенням: 1. Вартість оренди за березень 2022 встановити у розмірі який дорівнює 25% від розміру орендної плати у довоєнний період. 2.Вартість оренди за квітень 2022 та до кінця війни встановити у розмірі який дорівнює 50 % від розміру орендної плати у довоєнний період.

11.04.2022 Орендарем здійснено оплату орендної плати за квітень 2022 в розмірі 61500 грн., про що свідчить платіжне доручення №351 від 11.042022, згідно з яким орендну плату сплачено Орендарем на рахунок Орендодавця, який був зазначений у договорі оренди.

В свою чергу Орендодавець 14.04.2022 повернув Орендарю сплачену оренду плату за квітень 2022 в розмірі 61500 грн., про що свідчить платіжне доручення №194 від 14.04.2022, в призначенні платежу якого зазначено: «повернення помилково зарахованих 11.04.2022 коштів, неточні реквізити платежу, не вказано номер виставленого рахунку та на вказану суму виставлений рахунок відсутній»

15.04.2022 Орендарем здійснено оплату орендної плати за квітень 2022 в розмірі 61500 грн., про що свідчить платіжне доручення №353 від 15.04.2022, згідно з яким орендну плату сплачено Орендарем на рахунок Орендодавця, який був зазначений у договорі оренди.

В свою чергу Орендодавець 15.04.2022 також повернув Орендарю сплачену оренду плату за квітень 2022 в розмірі 61500 грн., про що свідчить платіжне доручення №197 від 15.04.2022, в призначенні платежу якого зазначено: «повернення помилково зарахованих 15.04.2022 коштів, неточні реквізити платежу, на вказану суму виставлений рахунок відсутній»

Також 15.04.2022 Орендодавцем на лист Орендаря від 07.04.2022 за вих.№05-04/22 складено Повідомлення про розірвання договору оренди, яким, Орендодавець, серед іншого, керуючись п.6.5., 6.6., 5.8. договору оренди повідомив про розірвання договору починаючи з 15.05.2022, просив погасити усі наявні борги та звільнити протягом 30 днів після отримання даного повідомлення орендовані приміщення.

Вказаний лист підписаний Орендодавцем за допомогою кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, про що свідчить Протокол створення та перевірки підпису від 15.04.2022.

Доказів надіслання цього листа Орендарю до суду також не надано, проте представник відповідача не заперечує обставини отримання цього листа.

14.05.2022 представниками ТОВ «Інтер Консалт Груп» ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 складений акт про те, що ФОП Каражов І.І. власник нежитлового приміщення загальною площею 269,9, яке знаходиться у будівлі м. Одеса, Фонтанська дорога 49, не з`явився на зустріч для оформлення акту приймання-передачі цього приміщення з зв`язку з достроковим розірванням договору оренди нежитлового приміщення №49КЛ22 від 31.12.2021 на вимогу ФОП Каражов І.І.

24.05.2022 представниками ТОВ «Інтер Консалт Груп» ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 складений та підписаний Акт приймання-передачі, згідно з яким приміщення було повернуто у відповідності з вимогою ФОП Каражов І.І. про дострокове одностороннє розірвання договору оренди нежитлового приміщення №49КЛ22 від 31.12.2021. Під час повернення приміщення ФОП Каражов І.І. отримав ключі від вказаного приміщення. Приміщення було повернуто у належному стані, з урахуванням нормального зносу.

Також в акті наявні наступні зауваження: ФОП Каражов І.І. ключі від приміщення отримав. Не зважаючи на отримання ключів, тобто фактичне прийняття приміщення ФОП Каражов І.І. відмовився підписати цей акт приймання-передачі, а також відмовився вказати свої зауваження чи причини відмови. Враховуючи повернення ключів та доступу до приміщення з боку ТОВ "ІНТЕР КОНСАЛТ ГРУП", приміщення вважається повернутими власнику та прийнятим ФОП Каражов І.І. без зауважень та претензій. Примірник акту для ФОП Каражов І.І. залишений у приміщенні.

07.06.2022 Орендодавцем складений лист №1/06 «Щодо передачі приміщення», який підписаний Орендодавцем допомогою кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, про що свідчить Протокол створення та перевірки підпису від 07.06.2022, та в якому викладено прохання до керівника Орендаря у зв`язку із надісланим Орендодавцем листом від №3/04 від 15.04.2022 «Повідомлення про розірвання Договору оренди нежитлових приміщень офісу №49КЛ22 від 31.12.2021» особисто здійснити передачу приміщення та укласти відповідний акт прийому-передачі приміщень водночас здійснити оплату за оренду приміщень. Процедуру прийму-передачі приміщень запропоновано здійснити в найкоротший термін - не пізніше трьох календарних днів з моменту отримання даного листа.

Доказів надіслання Орендарю вищевказаного листа до суду не надано. Представник відповідача заперечує обставини надіслання та отримання відповідачем цього листа.

15.06.2022 Орендодавцем складений лист №1/06 «Щодо передачі приміщення», в якому викладено прохання до керівника Орендаря у зв`язку із надісланим Орендодавцем листом від №3/04 від 15.04.2022 «Повідомлення про розірвання Договору оренди нежитлових приміщень офісу №49КЛ22 від 31.12.2021» особисто здійснити передачу приміщення та укласти відповідний акт прийому-передачі приміщень водночас здійснити оплату за оренду приміщень. Процедуру прийму-передачі приміщень запропоновано здійснити в найкоротший термін - не пізніше трьох календарних днів з моменту отримання даного листа.

Вказаний лист, який надісланий Орендарю 15.06.2022, про що свідчить наявний у справі опис вкладення до поштового відправлення №283 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, повернутий Орендодавцю із зазначенням причин невручення «за закінченням терміну зберігання».

Також у справі наявні заява свідка ОСОБА_1 , яка працює на посаді генерального директора ТОВ «Амбулаторія сімейного лікаря», та в якій засвідчені обставини приймання-передавання орендованого приміщення відповідачем позивачу 14.05.2022 та 24.05.2022

Заява свідка ОСОБА_2 , яка є представником ТОВ "ІНТЕР КОНСАЛТ ГРУП" за довіреністю, та в якій засвідчено обставини приймання-передавання орендованого приміщення відповідачем позивачу 14.05.2022 та 24.05.2022

Заява свідка ОСОБА_3 , який працює на посаді інженера з охорони праці ТОВ «Амбулаторія сімейного лікаря», та в якій засвідчені обставини приймання-передавання орендованого приміщення відповідачем позивачу 14.05.2022 та 24.05.2022

Заява свідка ОСОБА_4 , в якій останнім засвідчено обставини телефонної розмови з Каражовим Іваном наприкінці травня 2022, який повідомив ОСОБА_4 , що йього орендарі ТОВ "ІНТЕР КОНСАЛТ ГРУП" виїхали з приміщення та переїхали саме в приміщення ОСОБА_4 , яке розташоване за адресою м. Одеса, вул. Корольова 72а.

Висновки суду

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості з оплати орендної плати.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено господарським судом, на підставі укладеного між сторонами договору оренди нежитлових приміщень у відповідача виникло зобов`язання щодо оплати орендної плати відповідачу в розмірі 123 000 грн. щомісячно до настання календарного місяця періоду оренди.

Тобто, орендну плату за березень 2022 відповідач зобов`язаний оплатити до 01.03.2022 Орендну плату за квітень 2022 відповідач зобов`язаний оплатити до 01.04.2022 та оренду плату за травень відповідач зобов`язаний оплатити до 01.05.2022.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст.762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

У ч.4 ст.762 ЦК України передбачено, що наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася.

Згідно з ч.6 ст.762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у частинах 1, 7 ст.193 ГК України.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Між тим, як вище встановлено господарським судом, відповідач не сплатив орендну плату позивачу за користування переданим в оренду приміщенням у березні в розмірі 123 000 грн., квітні 2022 в розмірі 123 000 грн. та за 15 днів травня 2022 в розмірі 61500 грн., внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в розмірі 307500 грн.

Водночас, із врахуванням сплаченого відповідачем позивачу гарантійного платежу в розмірі 123 000 грн., та умов п.2.6. укладеного між сторонами договору оренди щодо правил використання цього гарантійного платежу, зокрема у першу чергу для покриття простроченої орендної плати, господарський суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача з орендної плати за березень 2022 в розмірі 123 000 грн. покривається за рахунок сплаченого відповідачем гарантійного платежу, а відтак, розмір заборгованості відповідача становить 184500 грн.

Посилання відповідача на неможливість оплати орендної плати у зв`язку із виникненням форс-мажорних обставин внаслідок введення в Україні воєнного стану 24.02.2022, господарський суд до уваги не приймає, з огляду на вимоги ч.1 ст.617 ЦК України, якою встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Тобто, за загальним правилом. настання форс-мажорних обставин не звільняє від виконання зобов`язання за договором.

Отже, виходячи з того, що відповідач не надав до суду доказів неможливості використання ним орендованого приміщення з березня по 15.05.2022, що в силу вимог ч.6 ст.762 ЦК України може бути підставою для звільнення наймача від орендної плати, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 184500 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 7683,29 грн.

У ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема щодо сплати неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Умовами п.4.2. укладеного між сторонами договору встановлено, що у випадку несвоєчасної або не в повному обсязі оплати орендної плати або компенсації комунальних платежів Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочених платежів за кожний день прострочення.

Згідно з розрахунком пені, який здійснений позивачем, останнім нараховано пеню відповідачу з 01.03.2022 по 03.03.2022 на суму заборгованості 184500 грн., та з 04.03.2022 по 15.05.2022 на суму 184500 грн.

Водночас, як встановлено матеріалами справи станом на березень 2022 у відповідача була відсутня заборгованість в розмірі 184500 грн.

Заборгованість в розмірі 123 000 грн. виникла у відповідача з 02.04.2022, внаслідок несплати орендної плати за квітень 2022.

Також у відповідача з 02.05.2022 виникла заборгованість в розмірі 61500 грн. внаслідок несплати орендної плати за 15 днів травня.

Отже, правильним розрахунком пені є:

З 02.04.2022 по 15.05.2022 на суму боргу 123 000 грн. (період 1), та з 02.05.2022 по 15.05.2022 на суму боргу 61500 грн. (період 2)

Загальний розмір пені за відповідні періоди нарахування становить 3437,26 грн.

Період 1 (02/04/2022 - 15/05/2022)

Період розрахункуКількість днів у періодіСума
02.04.2022 - 15.05.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 123 000,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 44 днів (прострочення) : 100442 965,48 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 2 965,48 грн.

Період 2 (02/05/2022 - 15/05/2022)

Період розрахункуКількість днів у періодіСума
02.05.2022 - 15.05.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) 61 500,00 (Сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 14 днів (прострочення) : 10014471,78 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 471,78 грн.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені є обґрунтованими частково в розмірі 3437,26 грн. і саме в цьому розмірі підлягають задоволенню господарським судом.

Посилання відповідача на те, що внаслідок безпідставного повернення позивачем орендної пати за квітень 2022, яка сплачена відповідачем 11.04.2022 в розмірі 61500 грн. та 15.04.2022 в розмірі 61500 грн., прострочення відповідача є таким, що не настало, господарський суд до уваги не приймає, з наступних мотивів:

Підставою повернення сплаченої відповідачем орендної плати 11.04.2022 є перерахування цієї орендної плати на неточні реквізити платежу, а саме на розрахунковий рахунок позивача, який на момент оплати 11.04.2022 був змінений позивачем, та без зазначення номеру виставленого рахунку на відповідну суму 61500 грн.

Підставою повернення сплаченої відповідачем орендної плати 15.04.2022 також є перерахування цієї орендної плати на неточні реквізити платежу, а саме на розрахунковий рахунок позивача, який на момент оплати 15.04.2022 був змінений позивачем, та відсутністю виставленого рахунку на відповідну суму 61500 грн.

Господарським судом враховується, що станом як на 11.04.2022, так і 15.04.2022 відповідач був достеменно обізнаний про зміну позивачем реквізитів платежу за договором оренди, оскільки 23.02.2022 відповідачем здійснено оплату гарантійного платежу саме на реквізити позивача, які повідомлені відповідачу у листі позивача від 14.02.2022 №1/02 «Щодо зміни реквізитів оплати згідно договору», із додатковою угодою до договору. Більш того, оплата орендної плати 15.04.2022 здійснена відповідачем на підставі виставленого позивачем рахунку №49кл22/2204 від 29.03.2022, в якому також зазначені реквізити позивача які повідомлені відповідачу у листі позивача від 14.02.2022 №1/02 «Щодо зміни реквізитів оплати згідно договору», із додатковою угодою до договору. Також оплата орендної плати 15.04.2022 здійснена відповідачем вже після того, як позивач 14.05.2022 повернув відповідачу платіж, сплачений 11.04.2022, з підстав неточних реквізитів платежу.

Окрім того, судом також враховуються встановлені обставини справи, які свідчать про те, що відповідачем здійснено перерахування оплати орендної плати 11.04.2022 в розмірі 61500 грн., після того, як самим відповідачем у листі від 07.04.2022 за вих.№05-04/22 запропоновано позивачу внести зміни до існуючого договору щодо вартості оренди за квітень 2022 та до кінця війни встановити у розмірі який дорівнює 50% від розміру орендної ради у довоєнний період, тобто 61500 грн.

Щодо доводів відповідача про наявність форс-мажорних обставин, як підстави для звільнення відповідача від відповідальності за несвоєчасну сплату орендної плати у квітні 2022 та 15 днів травня.

Згідно з листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Водночас, згідно з правовим висновком, який міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, відповідно до ч.1 ст.617 ЦК, ч.2 ст.218 ГК та ст.14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Відповідно до частини другої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

У ст.3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП від 18.12.2014 №44(5) (далі - Регламент), вказано, що сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП або регіональною ТПП згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Відповідно до ст.6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за особистим зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та / чи іншим зобов`язанням / обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Господарський суд звертає увагу на те, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин. Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

Між тим, як вище встановлено господарським судом, відповідач не повідомив позивача про виникнення форс-мажорних обставин протягом 3-х робочих днів із дня їх настання, як то передбачено умовами п.5.2. укладеного між сторонами договору.

Лише у листі від 09.03.2022 за вих.№03-03/22 відповідачем було повідомлено позивача про виникнення форс-мажорних обставин, із наданням при цьому листа ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

У Постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №920/505/22 наявний висновок, згідно з яким неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).

Отже, враховуючи відповідні висновки ВС, а також умови п.5.2. укладеного між сторонами договору, яким передбачено, що неповідомлення або несвоєчасне повідомлення стороною про настання обставин форс-мажору позбавляє його права посилатись на такі обставини як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання умов цього договору господарський суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що невиконання ним зобов`язань з оплати орендної плати у встановлений договором строк пов`язано із наявністю форс-мажорних обставин.

Окрім того, відповідач не надав до суду і відповідного Сертифікату про форс-мажорні обставини, що видає ТПП про неможливість виконання зобов`язань, передбачених умовами договору оренди нежитлових приміщень №49КЛ22 від 31.12.2021

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в розмірі 33851,03 грн. та 3% річних в розмірі 3245,18 грн.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 ЦК України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Згідно з розрахунком інфляційних нарахувань, який здійснений позивачем, період нарахування з 01.03.2022 по 30.09.2022 на суму боргу 184 500 грн.

Такий розрахунок не відповідає вищевстановленим обставинам справи щодо наявності заборгованості відповідача, та обставинам припинення договору оренди 15.05.2022, із врахуванням при цьому висновку, який викладений у постанові № 904/5303/19, та згідно з яким обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення договору оренди (до спливу строку його дії), оскільки орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі.

Отже, правильним є розрахунок інфляційних нарахувань:

З 02.04.2022 по 15.05.2022 на суму боргу 123 000 грн. (123 000,00 x 103,10:100 (індекс інфляції у квітні) - 123 000,00 = 3 813,00 грн.)

Щодо нарахування індексу інфляції за період прострочення з 02.05.2022 по 15.05.2022 на суму боргу 61500 грн., то судом враховується, що час прострочення у відповідному місяці менше, тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не нараховується. Відповідний правовий висновок наявний у п.26 постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19.

Згідно з розрахунком 3% річних, який здійснений позивачем, останнім нараховано 3 % річних відповідачу з 01.03.2022 по 30.09.2022 на суму боргу 184500 грн.

Водночас яв встановлено матеріалами справи станом на березень 2022 у відповідача була відсутня заборгованість в розмірі 184500 грн.

Заборгованість в розмірі 123 000 грн. виникла у відповідача з 02.04.2022, внаслідок несплати орендної плати за квітень 2022.

Також у відповідача з 02.05.2022 виникла заборгованість в розмірі 61500 грн. внаслідок несплати орендної плати за 15 днів травня.

Отже, правильним розрахунком 3% річних є:

З 02.04.2022 по 30.09.2022 на суму боргу 123 000 грн. (період 1), та з 02.05.2022 по 30.09.2022 на суму боргу 61500 грн. (період 2)

Загальний розмір пені за відповідні періоди нарахування становить 2 608,27 грн.

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 02/04/2022 до 30/09/2022 123 000,00 x 3 % x 182 : 365 : 1001821 839,95 грн.
з 02/05/2022 до 30/09/2022 61 500,00 x 3 % x 152 : 365 : 100152768,33 грн.
Всього пені 2 608,27 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки в розмірі 1107000 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку за прострочення повернення орендованого майна в сумі 1107 000 грн., яка розрахована за період прострочення з 16.05.2022 по 30.09.2022 на підставі частини другої статті 785 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Невиконання наймачем передбаченого частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини другої статті 785 Цивільного кодексу України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Отже, неустойка за частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії договору. Наймодавець (орендодавець) у цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном.

За змістом статей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 Цивільного кодексу України та статті 216 Господарського кодексу України.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України).

Законодавець у частині першій статті 614 Цивільного кодексу України визначив, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Отже, відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 цього Кодексу, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання.

Тобто, необхідним є встановлення обставин, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав. Подібні правові висновки викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19, постановах Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 906/564/20, від 30.10.2019 у справі № 924/80/19.

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Так, відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Позивач у справі стверджує про те, що відповідач не передав йому приміщення після припинення дії договору по акту приймання-передачі, як то передбачено умовами укладеного між сторонами договору оренди.

В свою чергу відповідачем надано до суду акт, яким 14.05.2022 представниками ТОВ «Інтерконсалт» встановлено, що позивач не з`явився на зустріч для оформлення акту приймання-передачі орендованого приміщення.

24.05.2022 представниками ТОВ «Інтерконсалт» складений акт приймання-передачі, в якому встановлено, що позивач отримав ключі від приміщення, але відмовився підписувати акт приймання-передачі.

При цьому обставини нез`явлення позивача 14.05.2022 для оформлення акту приймання-передачі орендованого приміщення, як і обставини передачі позивачу ключів від орендованого приміщення 24.05.2022 підтверджуються заявами свідків - осіб, якими підписані відповідні акти від 14.05.2022 та від 24.05.2022.

Вказані особи з`явилися до суду на виклик та у судовому засіданні під час допиту підтвердили суду відповідні обставини.

Разом з тим, судом враховуються свідчення ОСОБА_5 , який також викликаний та допитаний судом у судовому засіданні, та яким засвідчено, що наприкінці травня 2022 позивачу було відомо про те, що ТОВ «Інтер Консалт Груп» виїхало з його приміщення та переїхало в приміщення ОСОБА_4 , яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

З огляду на вищевикладене, господарський суд вважає, що обставини передачі позивачу ключів від орендованого приміщення та відмова позивача підписувати акт приймання-передачі 24.05.2022 скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто, факт передачі позивачу орендованого приміщення 24.05.2022 доведений відповідачем, навіть за відсутністю підписаного між сторонами акту приймання-передачі (повернення) орендованого приміщення.

Посилання позивача на те, що відповідачем не надано доказів, в підтвердження того, що відповідні особи уповноважені відповідачем на передачу позивачу орендованого приміщення, господарський суд до уваги не приймає, оскільки такі посилання не спростовують обставин передачі позивачу орендованого приміщення 24.05.2022.

Водночас листи самого позивача від 07.06.2022 та від 15.06.2022 з вимогою до керівника відповідача передати приміщення позивачу особисто також опосередковано свідчать про те, що 24.05.2022 позивачу були повернуті ключі від орендованого приміщення, які на думку позивача, є неуповноваженими відповідачем особами.

Окрім того, в акті від 24.05.2022, позивачем взагалі не було зазначено відповідних зауважень.

Більш того, у матеріалах справи наявна довіреність від 28.02.2022, яка видана ТОВ «Інтерконсалтгруп» в особі директора Кравець Н.М., та якою ОСОБА_1 уповноважено представляти інтереси товариства перед будь-якими фізичними та юридичними особами, з правом підпису платіжних та інших документів Товариства, відкриття (закриття) у банках поточних та інших рахунків, розпорядження майном (включаючи орендоване) та коштами Товариства, укладення договорів, у тому числі кредитних, застави, поруки, вчинення будь-яких інших правочинів, вільне визначення зобов`язань, будь-яких інших умов правочинів, що не суперечать законодавству України.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування відповідачу неустойки за період з 24.05.2022 по 30.09.2022.

Також господарський суд вважає доведеними відповідачем обставини, що 14.05.2022 позивач не з`явився на зустріч для оформлення акту приймання-передачі орендованого приміщення, що в свою чергу свідчить, що відповідач не мав можливості передати відповідачу приміщення саме 14.05.2022, а тому підстави для нарахування неустойки відповідачу за період з 16.05.2022 по 24.05.2022 також відсутні.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця Каражова Івана Івановича та стягнення з відповідача 184 500 грн. - основного боргу по орендній платі, 3437,26 грн. - пеня, 2 608, 27 грн. - 3 % річних, 3 813 грн. - інфляційні нарахування.

Щодо заявлених відповідачем до стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 200 440 грн.

У відзиві на позов за вх.№7845/23 від 15.03.2023 заявлено, що відповідач очікує понести судові витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 200 440 грн.

06.06.2023 за вх.№18521/23 відповідач подав до суду клопотання про долучення доказів судових витрат, а саме:

- договір про надання професійної правничої допомоги №1/ІКГ , який укладений між адвокатом Юдіним О.Ю. та ТОВ "ІНТЕР КОНСАЛТ ГРУП" в особі представника ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від 28.02.2022, та згідно з яким Замовник доручає Адвокату, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати Замовнику професійну правничу допомогу а саме здійснити усі необхідні юридичні дії, щодо захисту прав та інтересів Замовника у справі №916/3337/22 яка розглядається Господарським судом Одеської області за позовом Фізичної особи-підприємця Каражова Івана Івановича про стягнення 1 336 279,50 грн.

Відповідно до умов п. 4.1. договору Замовник повинен сплатити Адвокату за професійну правничу допомогу гонорар у твердій (фіксованій) сумі, який був визначений за погодженням стороні у розмірі 200 440 грн.

У п.4.4. договору встановлено, що сума гонорару у розмірі 200 440 грн. має бути сплачена Замовником протягом 15 робочих днів з дня настання будь-якої з наступних подій: або після закінчення розгляду справи судом касаційної інстанції, у випадку касаційного оскарження рішення суду першої інстанції, або після розгляду справи судом апеляційної інстанції, у випадку, якщо рішення суду першої інстанції не оскаржено у касаційному порядку, або після набрання законної сили рішенням суду першої інстанції, або набрання законної сили ухвали про закриття у справі чи залишення позову без розгляду.

Згідно з п.4.5. договору сума гонорару, що визначена у п.4.1 цього договору підлягає сплаті незалежно від кількості судових засідань у яких фактично візьме участь Адвокат та кількості судових інстанцій, які фактично будуть розглядати справу та покриває усі види професійної правничої допомоги, що визначені у п. 1.2 цього договору, урахуванням обмежень визначених у п.4.5 цього договору;

- опис робіт (послуг) адвоката за договором у період з 22.02.2023 року по 14.06.2023, згідно з яким адвокатом Юдіним О.Ю. було зроблено:

1.Вивчення позову та доданих до нього документів.

2.З`ясування дійсних обставин справи.

3.Вивчення письмових доказів, які є в наявності у відповідача.

4.Ознайомлення з матеріалами справи у суді.

5.Вивчення копії матеріалів справи, отриманих у суді.

6.Вивчення поточної судової практики.

7.Вироблення правової позиції захисту та узгодження її 3 клієнтом.

8.Участь у судовому засіданні 02.03.2023.

9. Відібрання усних пояснень від свідків.

10.Підготовка Відзиву (в порядку ст.165 ГПК України) та виготовлення копій необхідних доказів.

11.Виготовлення копії Відзиву (в порядку ст.165 ГПК України) разом з доказами та відправлення цих документів поштою позивачу.

12.Подання Відзиву (в порядку ст. 165 ГПК України) та копій необхідних доказів до суду.

13.Прибуття до суду для участі у судовому засіданні 13.03.2023 (засідання не відбулось у наслідок повітряної тривоги).

14.Прибуття до суду для участі у судовому засіданні 23.03.2023 (засідання не відбулось у наслідок заявлення позивачем клопотання).

15.Участь у судовому засіданні (26.04.2023).

16.Участь у судовому засіданні (05.05.2023).

17.Участь у судовому засіданні (24.05.2023).

18.Підготовка письмових пояснень у справі.

19.Складання опису робіт (послуг) адвоката за договором у період з 22.02.2023 року по 14.06.2023.

20.Підготовка клопотання про долучення доказів судових витрат та виготовлення копій відповідних доказів.

21.Направлення поштою копії клопотання про долучення доказів судових витрат та копій доданих доказів на адресу позивача.

22.Подання пояснень у справі та клопотання про долучення доказів судових витрат з додатками до суду.

23.Прибуття до Господарського суду Одеської області для участі у судовому засіданні. (судове засідання 14.06.2023 призначено на 16.00)

В свою чергу позивач надав до суду заперечення за вх.№19429/23 від 13.06.2023 щодо розміру судових витрат відповідача, в яких посилається на те, що сума витрат на професійну правничу допомогу є об`єктивно неспівмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом роботи. Як вбачається з опису робіт адвоката, неможливо встановити який реально обсяг роботи та витраченого часу складають правничу допомоги, надану адвокатом у справі. Такі дії як «виготовлення копії відзиву та відправлення цих документів поштою», «подання відзиву до суду», не відносяться до правничої допомоги як такої та охоплюються підготовкою відзиву загалом. Аналогічно це стосується «направлення поштою копії клопотання», «подання пояснень та клопотання до суду». Крім того, вказана справа не може вважатись справою значної складності, не потребувала вивчення значного обсягу матеріалів справи (матеріали справи складають 1 том), а також значного масиву інформації. Підготовка відзиву також не потребувала збирання значного обсягу доказів (зокрема, направлення адвокатських запитів, витребування доказів тощо).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

При цьому, Велика палата Верховного Суду викладеним у постанові від 16.11.2022 по справі № 922/1964/21 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Водночас, як встановлено господарським судом, виконані роботи з вивчення позову та доданих до нього документів, з`ясування дійсних обставин справи, вивчення письмових доказів, які є в наявності у відповідача, вивчення копії матеріалів справи, отриманих у суді, вивчення поточної судової практики та вироблення правової позиції захисту та узгодження її з клієнтом, фактично за своєю суттю та змістом є послугами із підготовки відзиву.

Також, господарський суд критично оцінює надання адвокатом таких послуг, як виготовлення копій необхідних доказів, виготовлення копії відзиву (в порядку ст.165 ГПК України) разом з доказами та відправлення цих документів поштою позивачу, направлення поштою копії клопотання про долучення доказів судових витрат та копій доданих доказів на адресу позивача, оскільки такі послуги не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені ст. ст.1,19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

За таких обставин, із врахуванням заперечень позивача та з огляду на специфіку та складність справи, результат її вирішення, обсяг, вид та зміст наданих послуг, характер правовідносин, що склалися між учасниками справи, господарський суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності, розумності судових витрат та верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, дійшов висновку про зменшення розміру понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу до 100 220 грн.

Водночас у зв`язку із з частковим задоволенням позовних вимог розмір витрат, що підлягає до стягнення з позивача становить 14576,75 грн. (194358,53грн.*100220грн./1336279,50 грн.).

На підставі п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов Фізичної особи-підприємця Каражова Івана Івановича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР КОНСАЛТ ГРУП" про стягнення 1 336 279 , 50 грн. задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР КОНСАЛТ ГРУП" (65114,Одеська обл., м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 17, ) на користь Фізичної особи-підприємця Каражова Івана Івановича ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5 ; електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 184 500 (сто вісімдесят чотири тисячі п`ятсот) грн. - основного боргу по орендній платі, 3 437 (три тисячі чотириста тридцять сім) грн. 26 коп. - пені, 2 608 (дві тисячі шістсот вісім) грн. 27 коп. - 3 % річних, 3 813 (три тисячі вісімсот тринадцять) грн. - інфляційних нарахувань, а також судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 915 (дві тисячі дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 37 коп.

3.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Каражова Івана Івановича ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5 ; електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР КОНСАЛТ ГРУП" (65114,Одеська обл., м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 17, ) витрати на професійну правову допомогу у розмірі 14 576 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят шість) грн. 75 коп.

4.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 18 вересня 2023 р.

Суддя Г.Є. Смелянець