13.09.2023Справа № 918/171/23
За заявою Фізичної особи - підприємця Скриннікової Галини Павлівни про ухвалення додаткового рішення у справі №918/171/23
за позовом Фізичної особи - підприємця Скриннікової Галини Павлівни
до Товариства з обмеженою відповідальність "ТОРГОВИЙ ДІМ "КРОНА ВУД"
Суддя Сташків Р.Б.
Секретар судового засідання Гарашко Т.В.
Представники сторін не з`явилися.
Рішенням господарського суду міста Києва від 16.08.2022 у справі № 918/171/23 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальність "ТОРГОВИЙ ДІМ "КРОНА ВУД" на користь Фізичної особи - підприємця Скриннікової Галини Павлівни 18373 грн 88 коп. боргу та 2684 грн судового збору.

22.08.2023 від Фізичної особи - підприємця Скриннікової Галини Павлівни надійшла заява від 21.08.2023 про ухвалення додаткового рішення у даній справі стосовно покладення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу при розгляді даного спору у сумі 8000 грн на відповідача.

Ухвалою суду від 22.08.2023 прийнято до розгляду дану заяву та призначено судове засідання на 13.09.2023, а також надано відповідачу строк для подання своїх заперечень.

06.09.2023 від відповідача надійшли письмові заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення.

У судове засідання 13.09.2023 представники сторін не з`явилися.

Дослідивши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, а також докази надані з нею, враховуючи заперечення відповідача суд зазначає про наступне.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

У частині 8 ст. 129 ГПК України вказано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що у поданій суду позовній заяві позивачка вказувала, що не очікує понести витрати на правничу допомогу, однак, як вона вказує у своїй заяві про ухвалення додаткового рішення, в процесі розгляду справи спочатку позов було залишено без руху, а в подальшому відповідачем було подано клопотання про передачу справи на розгляд іншого суду, через ці обставини, позивачка вирішила звернутися за отриманням правничої допомоги і уклала відповідний договір на правничу допомогу.

Разом з тим, представником позивачки у судовому засіданні 16.08.2023, до ухвалення рішення по справі, було зроблено усну заяву про те, що докази понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу наданих під час розгляду даного спору будуть подані суду після ухвалення рішення.

Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позивачкою було дотримано встановлених ч. 8 ст. 129 ГПК України вимог.

У своїй заяві позивачка просить суд стягнути з відповідача 8000 грн витрат понесених нею на послуги адвоката під час розгляду даної справи, на підтвердження своїх витрат надає такі докази:

- копія договору про надання правничої допомоги від 07.04.2023 укладеного між позивачкою та Адвокатським бюро «Віталія Кітовського» (далі - Адвокатське бюро);

- копія акта приймання-передачі наданих послуг (правничої допомоги) від 18.08.2023 підписані між позивачкою та Адвокатським бюро;

- копія рахунку №18/08 від 18.08.2023 на оплату 8000 грн;

- копія платіжної інструкції №1977 від 18.08.2023 про оплату 8000 грн.

Також в матеріалах справи міститься ордер ВК №1079086 від 11.07.2023.

Відповідно до п. 1.2 Договору про надання правничої допомоги від 07.04.2023 Адвокатське бюро зобов`язувалося надати клієнту правничу допомогу, яка включатиме представництво його інтересів у суді першої інстанції у справі за позовом до ТОВ «Торговий дім «Крона Вуд».

Відповідно до п. 3.1 Договору про надання правничої допомоги від 07.04.2023 винагорода (гонорар) бюро за надання правничої допомоги за цим договором встановлюється у фіксованому розміру і становить 8000 грн.

Згідно з п. 3.3-3.5 Договору про надання правничої допомоги від 07.04.2023 клієнт сплачує бюро 8000 грн не пізніше 5 календарних днів після ухвалення судом рішення у справі. Передача-приймання наданої правничої допомоги фіксується в актах, які підписуються уповноваженими представниками сторін. Акт передачі-приймання наданої правничої допомоги готується бюро і надається клієнту для підписання після надання правничої допомоги.

18.08.2023 між позивачкою та Адвокатським бюро було підписано акт приймання-передачі наданих послуг (правничої допомоги), згідно з яким бюро відповідно до договору про надання правничої допомоги від 07.04.2023 надало, а клієнт отримав, правничу допомогу, а саме представництво інтересів у суді першої інстанції у справі №918/171/83 за позовом до ТОВ «Торговий дім «Крона Вуд», в тому числі:

- ознайомлення з матеріалами справи (1 година);

- підготовка проекту заперечення проти клопотання про передачу справи (2 години);

- участь у судовому засіданні Господарського суду Рівненської області (1 година);

- підготовка клопотання про долучення доказів (0,5 години);

- підготовка клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (0,5 години);

- підготовка відповіді на відзив (2,5 години);

- підготовка заперечення проти клопотання про розмір судових витрат (0,3 години);

- підготовка і подання до суду клопотання про надання оригіналів первинних документів (1 година);

- участь у судових засіданнях Господарського суду м. Києва (1 година).

Позивачка сплатила 8000 грн Адвокатському бюро, що підтверджується платіжною інструкцією №1977 від 18.08.2023.

Відповідач, не погоджуючись із заявленою позивачкою сумою витрат на професійну правничу допомогу у своїх запереченнях зазначив наступне:

1. Відсутні докази, що адвокат Кітовський Віталій Леонідович здійснює представництво як адвокат, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності адвокатського посвідчення у Кітовського В.Л., а надана із заявою довіреність, яка сформована у системі електронний суд не підтверджує, що Кітовський В.Л. діє від імені Адвокатського бюро.

2. Відсутні докази трудових або цивільно-правових відносин між Адвокатського бюро та Кітовським В.Л.

3. Обсяг наданих послуг, про який зазначає представник позивача не відповідає дійсності:

- заперечення на клопотання (заяву) від 11.04.2023, додаткові пояснення у справі від 21.06.2023, клопотання про долучення доказів від 21.06.2023, відповідь на відзив від 07.07.2023 готувалися особисто ФОП Скринніковою Галиною Петрівною, про що свідчить особистий підпис на документах та їх подання з власного електронного кабінету «Електронний суд» особисто позивачкою, а не будь-яким її представником;

- заперечення проти клопотання про розмір судових витрат взагалі відсутнє у матеріалах справи;

- клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 13.04.2023 та заява про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції від 17.06.2023 складені та подані Кітовським Віталієм Леонідовичем, однак зміст даних документів взяті із зразків в системі «Електронний суд», тому вважати, що представник витратив 1,5 години на їх підготовку неможливо;

- Кітовський Віталій Леонідович взяв участь у судовому засіданні у приміщенні Господарського суду Рівненської області 26.04.2023, яке тривало 45 хвилин, взяв участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами суду (Господарський суд міста Києва) 12.07.2023, яке тривало 27 хвилин та 16.08.2023, яке тривало 17 хвилин. Тобто, замість заявлених 2 годин участі у судових засіданнях, представник витратив 1,5 години.

Відповідач вважає заявлений позивачкою розмір витрат на професійну правничу явно неспівмірним з обсягом наданої правової допомоги та у разі прийняття рішення про задоволення заяви, просив зменшити їх розмір до 1000 грн.

Частинами 2-6 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 904/5047/18).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в додатковій постанові від 06.02.2020 у справі № 916/1830/19, підставою оплати наданої правничої допомоги клієнту за умовами договору є фактичне її надання, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, які б підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону наданих послуг, їх справжність, економічну вигоду й ділову мету. Без цього неможливо перевірити факт надання правової допомоги та встановити обґрунтованість і правомірність її оплати.

Судом було прийнято до уваги заперечення відповідача.

Стосовно тверджень про відсутність доказів того, що Кітовський Віталій Леонідович має право на заняття професійної адвокатської діяльності, то судом було встановлено, що згідно інформації, яка міститься у Єдиному реєстрі адвокатів України Кітовський Віталій Леонідович обліковується у Рівненській Раді адвокатів Рівненської області, яка своїм рішенням №43 від 20.02.2008 видала йому свідоцтво на здійснення адвокатською діяльності №600 від 25.02.2008.

Крім того, згідно відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником Адвокатського бюро «Віталія Кітовського» є Кітовський Віталій Леонідович, а також в договорі про надання правничої допомоги від 07.04.2023 міститься інформація, що договір укладався від імені Адвокатського бюро її керуючим Кітовським Віталієм Леонідовичем.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що Кітовський Віталій Леонідович є адвокатом та мав право від імені Адвокатського бюро надавати професійну правничу допомогу позивачці, враховуючи, що він є керівником цього бюро.

Що ж стосується заперечень відповідача щодо обсягу наданих адвокатом послуг, то суд приймає до уваги зауваження відповідача, що більшість документів були подані та підписані саме позивачкою особисто, а певні клопотання, такі як ознайомлення з матеріалами справи та заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, які подані адвокатом, сформовані у системі «Електронний суд» та мають шаблонних зміст.

Суд відхиляє твердження відповідача, що у справі відсутні заперечення позивачки проти заяви відповідача про розмір судових витрат, враховуючи, що 21.06.2023 позивачкою через систему «Електронний суд» були подання заперечення на заяву відповідача про судові витрати, які містяться у матеріалах справи.

Приймаючи до уваги приписи частин 4, 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України та заперечення відповідача, суд дійшов висновку про те, що:

- дана справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження та є малозначною та не складною;

- при розгляді даного спору не вчинялися дії щодо збирання додаткових матеріалів чи доказів, а надання позивачем оригіналів документів є його обов`язком на підтвердження своїх вимог позову;

- позивачка залучила адвоката для надання правничої допомоги після вчинення ряду процесуальних дій сторонами та судом;

- основна більшість документів подавалась особисто позивачкою, а не адвокатом;

- заявлена позивачкою сума (8000 грн) витрат на професійну правничу допомогу не є співмірною із ціною позову (18373,88 грн);

У зв`язку із наведеним заява позивачки підлягає задоволенню частково, а розмір заявлених нею витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 2000 грн. Решта суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн позивачці не відшкодовуються та залишаються за нею.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність "ТОРГОВИЙ ДІМ "КРОНА ВУД" (01001, м. Київ, вул. Рибальська, 2, каб.102/2; ідентифікаційний код 40031982) на користь Фізичної особи - підприємця Скриннікової Галини Павлівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 2000 (дві тисячі) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків