ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/644/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

Розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ-Трейд Груп», м. Київ

до відповідача Фермерського господарства «Урочище Толока-М», с. Білки Закарпатської області

про стягнення 58 821,42 грн

секретар судового засідання - Піпар А.Ю.

учасники справи не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСТ-Трейд Груп» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом про стягнення з Фермерського господарства «Урочище Толока-М» 40 621,80 грн боргу за отриманий товар, 6891,24 грн 24% річних, 3184,02 грн інфляційних втрат, 8124,36 грн штрафу, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором поставки № 1508/1 від 15.08.2022.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/644/23 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2023.

Ухвалою суду від 19 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та встановлено строки для подання заяв по суті спору.

Відповідач не скористався наданим йому правом заперечити проти позовних вимог та надати суду відзив на позов, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Ухвала суду про відкриття провадження у справі, надіслана на офіційну юридичну адресу Відповідача (90132, с. Білки Закарпатської області, вул. Західна, 35) вручена Фермерському господарству «Урочище Толока-М» 28.07.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером 394 та вбачається з відомостей з вебсайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого відправлення за трек-номером 394.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості за поставлений за Договором поставки № 1508/1 від 15.08.2022 товар (насіння, засоби захисту рослин, агрохімікати), у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість в розмірі 40 621,80 грн, на яку позивачем нараховано 6891,24 грн 24% річних, 3184,02 грн інфляційних втрат за період з 06.10.2022 до 20.06.2023 та 8124,36 грн штрафу, стягнення яких є предметом судового розгляду в даній справі.

Заперечення (відзив) відповідача.

Відзив на позов відповідачем не подано.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

15 серпня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІСТ-Трейд Груп», як Постачальником та Фермерським господарством «Урочище Толока-М», як Покупцем укладено Договір поставки №1508/1 (надалі - Договір), за умовами якого у терміни та на умовах, що визначені даним Договором Постачальник зобов`язався поставляти Покупцю Товар на умовах відстрочення кінцевого платежу, а Покупець, в свою чергу, зобов`язався прийняти та оплатити Товар в повному обсязі. Найменування, асортимент, ціна і кількість Товару, а також строки та порядок оплати та поставки Товару зазначаються у Додатку (Додатках) до даного Договору (п. 2.1. Договору).

За змістом п. 2.2. Договору право власності на поставлений Товар. Переходить від Постачальника до Покупця в момент передачі Товару, проте не раніше моменту передачі Покупцем Постачальнику належним чином оформленої накладної та довіреності на отримання Товару.

Ціна товару, умови, базис поставки визначаються в Додатку (Додатках) до Договору, що є його невід`ємною частиною (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 6.2. Договору товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем по кількості та асортименту відповідно до видаткової накладної, що має містити посилання на цей Договір.

Строк дії Договору сторонами визначено в розділі 11 Договору, за змістом п. 11.1. якого Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2022 року, а щодо невиконаних до цього часу зобов`язань та відповідальності до повного та належного виконання сторонами зобов`язань по даному Договору, в тому числі до належної оплати штрафних санкцій, нарахованих за порушення умов Договору та відсотків за користування товарним кредитом.

Згідно з Додатком №1 від 15.08.2021 до Договору сторонами погоджено умови поставки Товару на загальну суму 40 621,80 грн з відстрочкою платежу до 05.10.2022. Базис поставки за рахунок Постачальника.

Судом встановлено, що на виконання умов укладеного Договору, Додатку №1 до нього Постачальником, згідно з видатковою накладною №1044 від 15.08.2022 поставлено, а Покупцем прийнято зазначений в накладній Товар на суму 40 621,80 грн, що підтверджується долученою до позовної заяви копією зазначеної видаткової накладної та не заперечено відповідачем у справі.

За твердженням позивача, відповідачем не виконано зобов`язання з оплати вартості переданого йому за Договором згідно з видатковою накладною №1044 від 15.08.2022 товару у визначений Додатком №1 до Договору строк (до 05.10.2022), у зв`язку з чим у Фермерського господарства «Урочище Толока-М» виникла заборгованість в розмірі 40 621,80 грн, стягнення якої разом із нарахованими штрафом, відсотками річними та інфляційними втратами і є предметом судового розгляду у цій справі.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

За положеннями ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

В силу ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Загальними положеннями про купівлю-продаж визначено обов`язок Покупця оплати товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до змісту п. 1 ст. 694 ЦК України визначено, що договором може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін ).

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання з оплати вартості отриманого від позивача товару у встановлений Додатком №1 до Договору строк (до 05.10.2022) не виконав, у зв`язку з чим на час розгляду справи в суді за ним рахується заборгованість за поставлений йому відповідно до видаткової накладної №1044 від 15.08.2022 товар в розмірі 40 621,80 грн.

За таких обставин, сума основної заборгованості перед позивачем станом на час звернення з позовом та вирішення даного спору становить 40 621,80 грн, яка відповідачем не спростована, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Щодо вимог про стягнення штрафу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 8.5. Договору сторони погодили, що в разі, якщо прострочення оплати Покупця триває понад тридцять календарних днів, Покупець зобов`язаний додатково (крім пені) сплатити Постачальнику штраф у розмірі 20% від суми заборгованості..

З урахуванням викладеного, суд вважає правомірним та обґрунтованим нарахування Відповідачу згідно з п. 8.5. Договору 8124,36 грн штрафу за прострочення оплати отриманого товару більше ніж на 30 календарних днів (40 621,80 грн * 20%), а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Щодо 3 % річних та втрат від інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 8.6. Договору за порушення умов та строків оплати поставленого йому Товару, передбачених умовами Договору, у відповідності до ст. 625 ЦК України, Покупець за прострочення грошового зобов`язання на вимогу Постачальника зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 24% річних від простроченої суми.

Згідно поданого Позивачем розрахунку, за неналежне виконання договірних умов, Відповідачу по видатковій накладній №1044 від 15.08.2022, за період з 06.10.2022 року по 20.06.2023 року нараховано 24% річних в розмірі 6891,24 грн та інфляційні втрати на суму 3184,02 грн.

В той же час, здійснивши власний арифметичний розрахунок заявлених вимог в частині нарахованих втрат від інфляції, судом встановлено, що розмір інфляційних за означений позивачем період є більшим (3534,46 грн).

Разом з тим, враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України суд позбавлений права виходити за межі позовних вимог при ухваленні рішення, а відтак підлягають до задоволення судом вимоги про стягнення з відповідача нарахованих позивачем за період з 06.10.2022 року по 20.06.2023 року втрат від інфляції в сумі 3184,02 грн.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку відсотків річних та здійснивши оцінку доказів, на яких він ґрунтується, суд вважає правомірним нарахування Покупцю 24% річних за період з дати виникнення зобов`язання по оплаті вартості Товару, тобто з 06.10.2022 по 20.06.2023 в сумі 6891,24 грн, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до задоволення судом.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 126, 129, 221, 236, 238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Урочище Толока-М» (90132, с. Білки Закарпатської області, вул. Західна, 35, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ-Трейд Груп» (04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 28, офіс 504, ) 40 621,80 грн (сорок тисяч шістсот двадцять одну гривню 80 копійок) заборгованості, 8124,36 грн (вісім тисяч сто двадцять чотири гривні 36 копійок) штрафу, 6891,24 грн (шість тисяч вісімсот дев`яносто одну гривню 24 копійки) 24 % річних, 3184,02 грн (три тисячі сто вісімдесят чотири гривні 02 копійки) інфляційних втрат та 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) у повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 18 вересня 2023 року.

Суддя Лучко Р.М.