СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року м. Харків Справа № 917/365/23

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С., суддя Склярук О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради (вх. №1152 П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.05.2023 у справі № 917/365/23

за позовною заявою Акціонерного товариства "Укртелеком", (ідентифікаційний код 21560766), 01601, м. Київ, бульвар Т.Шевченка, буд. 18 в особі Полтавської філії АТ "Укртелеком" (ідентифікаційний код 01186975), 36000, м. Полтава, вул. Соборності, буд. 33, адреса електронної пошти:

до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради (ідентифікаційний код 24565327), 37500, Полтавська обл., місто Лубни, проспект Володимирський, буд. 9

про стягнення 119 036,96 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Полтавської філії АТ "Укртелеком" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про стягнення 119 036,96 грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг зв`язку окремим категоріям населення на пільговій основі протягом ІІ півріччя 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем вимог Бюджетного Кодексу України, Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" не відшкодуванням відповідачем телекомунікаційних послуг протягом ІІ півріччя 2022 року.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.05.2023 у справі № 917/365/23 позов задоволено повністю,стягнуто з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради (проспект Володимирський, 9, м. Лубни, Полтавська область, 37500, ) на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Шевченка, буд. 18, ) в особі Полтавської філії Акціонерного товариства "Укртелеком", вул. Соборності, 33, м. Полтава, 36000, ) 119 036,96 грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг (послуги зв`язку) на пільгових умовах протягом ІІ півріччя 2022 року та 2 684,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту надання телекомунікаційних послуг та відсутності доказів сплати вказаної заборгованості.

Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради з відповідним рішенням суду не погодилось, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтуванні апеляційної скарги наголошує, що:

-правовідносини щодо відшкодування пільг з послуг зв`язку здійснюються згідно з пунктом 20-4 частини першої статті 91 БК України, а фінансування повинне здійснюватися відповідно до програм та заходів, передбачених місцевими бюджетами за рішенням відповідних органів місцевого самоврядування, а не за рахунок коштів Управління як юридичної особи публічного права.

- на 2022 рік Програма відшкодування пільг з надання послуг зв`язку мешканцям м. Лубни не була прийнята. Якщо органом місцевого самоврядування таке рішення не прийнято, підстав для виплати компенсацій з місцевого бюджету немає. Крім того, органи місцевого самоврядування можуть передбачати своїм рішенням видатки виключно з огляду на фінансову спроможність відповідного місцевого бюджету.

- відсутні будь-які нормативно-правові акти які б визначали зобов`язання місцевого самоврядування на відшкодування витрат, понесених Позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг.

- у зв`язку з цим управління немає ніяких зобовязань перед позивачем, що унеможливлює застосування статті 193 Господарського кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.07.2023 у справі №917/365/23 поновлено Управлінню соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.05.2023 у справі № 917/365/23, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.05.2023 у справі № 917/365/23, постановлено розгляд апеляційної скарги Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.05.2023 у справі № 917/365/23 здійснювати у порядку письмового провадження без виклику учасників справи, запропоновано позивачу подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів апелянтові, запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду: ,зупинено дію рішення Господарського суду Полтавської області від 10.05.2023 у справі № 917/365/23, витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/365/23.

14.08.2023 від Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Полтавської філії АТ "Укртелеком" надійшов відзив на апеляціну скаргу, в якому позивач вказує про необгрунтованість апеляційної скарги та просить рішення Господарського суду Полтавської області від 10.05.2023 у справі № 917/365/23 залишити без змін.

Проаналізувавши матеріали справи коленія суддів встановила такі обставини спору.

АТ "Укртелеком" надає електронні комунікаційні послуги (послуги зв`язку) споживачам, в тому числі, і фізичним особам, які мають визначені законодавством пільги з їх оплати, відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", Закону України "Про електронні комунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, інших нормативно-правових актів України.

Протягом липня-грудня 2022 року, тобто II півріччя 2022 року, АТ "Укртелеком" в особі Полтавської філії АТ "Укртелеком" (позивач) надані послуги зв`язку на пільгових умовах жителям Лубенської міської громади, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003. Витрати позивача, понесені внаслідок надання послуг зв`язку на пільгових умовах, становили 119036,96 грн.

Позивач вказує, що з метою виконання п.3 та п.4 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, позивач подавав відповідачу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг зв`язку, наданих пільговикам, протягом II півріччя 2022 року.

А саме, щомісяця протягом II півріччя 2022 року відповідні розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг з поіменними списками абонентів- пільговиків, надсилались позивачем на електронну адресу відповідача: та в письмовому вигляді на поштову адресу відповідача разом із Розрахунком видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг по категоріям пільговиків з вказанням сум, які підлягають відшкодуванню (компенсації) (надалі- Розрахунки видатків). У вказаних Розрахунках видатків з поіменними списками абонентів-пільговиків зазначалися відомості, пов`язані із наданням пільг, зокрема, відомості, за якими можливо ідентифікувати особу-пільговика (прізвище, ім`я, по-батькові пільговика, місце проживання такої особи, її ідентифікаційний номер), перелік пільг та період їх отримання, а також їх розмір.

Також з метою підтвердження розміру витрат позивача на надання послуг зв`язку на пільгових умовах та суми заборгованості відповідача з відшкодування цих витрат, Позивач щомісяця протягом II півріччя 2022 року складав акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга", затвердженою чинним наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 28.03.2003 № 83, та направляв для підписання Відповідачу в двох екземплярах.

Крім того, у супровідних листах позивач прохав відповідача надати інформацію, яка міститься в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги та направити розбіжності, виявлені за результатами звіряння Розрахунків видатків з інформацією, яка міститься у вказаному Реєстрі.

Відповідач акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги форми " 3-пільга" за спірний період позивачу підписані не повернув. Водночас, ані факт, ані обсяг наданих послуг відповідним пільговикам у розглядуваний період часу, визначений за змістом направлених Розрахунків видатків та актів звіряння розрахунків, відповідачем не оспорювався та не спростовувався (у тому числі, з підстав відсутності пільг у визначених позивачем споживачів послуг зв`язку). Доказів того, що зазначені у актах звірки розрахунків суми не відповідають фактично наданим послугам не надавав. Також звернень відповідача з питання неотримання вищевказаних документів за спірний період не було.

Відповідачем заперечення щодо доведеності обсягів наданих послуг пільговикам не висловлювалися. Відповідач висловив свої коментарі стосовно лише форми, у вигляді якої надавалася Позивачем вищевказана інформація.

Так, відповідач в листі від 22.09.2022р. № 07-46/4517, надісланому у відповідь на лист АТ "Укртелеком" від 09.09.2022р № 11-03/534, стверджував, що на його адресу надійшли розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням окремим категоріям громадян пільг у серпні 2022 року за формою " 2- пільга", яка затверджена наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 року № 535 "Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг "2-пільга", та Інструкції про порядок її заповнення".

Управління також повідомляло, що "наказом Міністерства соціальної політики України № 452 від 02.07.2020 втратив чинність вищевказаний наказ Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 № 535".

Управління також вказало про те, що Лубенською міською радою не прийнято рішення, що забезпечує відшкодування пільг з надання послуг зв`язку мешканцям Лубенської територіальної громади у 2022 році, а отже Управління не є розпорядником коштів на зазначені цілі, а тому прохало не надсилати вищезазначені розрахунки видатків.

З приводу цього позивач в листі-відповіді від 27.10.2022, надісланому 27.10.2022 на адресу відповідача, зазначив, зокрема, про те, що законодавством України, чинним протягом серпня 2022 року та на момент складання вищевказаних розрахунків (як, до речі, і до теперішнього часу), не було визначено ні порядку, ні Форми подання надавачами послуг до виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських рад інформації/відомостей щодо наданих пільговикам послуг для розрахунку розміру пільг та їх виплати, а також для використання її Управлінням в тому числі і з метою відшкодування Позивачу його витрат, понесених внаслідок надання послуг зв`язку на пільгових умовах, а тому АТ "Укртелеком" має право подавати Управлінню вказану інформацію у будь-якій формі за умови, що вона міститиме всі необхідні відомості.

Вказані вище розрахунки видатків, що подавались Управлінню, містили ідентифікуючі відомості про кожного пільговика та надані йому послуги зв`язку на пільговій основі, а також містили інформацію про розмір витрат АТ "Укртелеком", які він при цьому поніс і які підлягають відшкодуванню Управлінням.

Позивач вказує, що є незрозумілим, на якій підставі грунтувався висновок Відповідача, що на його адресу надійшли розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням окремим категоріям громадян пільг у серпні 2022 року саме за формою " 2-пільга", яка затверджена наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 № 535, адже в розрахунках видатків, і які були надіслані Позивачем листом від 09.09.2022 № 11-03/534, не було зазначено, що вони складені за формою " 2-пільга", затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 № 535, до речі, надіслані розрахунки дещо відрізняються як за формою, так і за змістом від форми " 2-пільга". Отже, на думку позивача, вказаний висновок Відповідача є повністю безпідставним.

Поряд з цим, позивач зауважив, що відповідач не позбавлений права запропонувати свій варіант форми для подання АТ "Укртелеком" вищевказаних відомостей, у зв`язку з чим було запропоновано Відповідачу направити її для попереднього розгляду на адресу Полтавської філії АТ "Укртелеком": 36000, м. Полтава, вул. Соборності, буд. 33.

Як стверджує позивач, відповідач до цього часу не направив для розгляду власний альтернативний варіант форми для подання Позивачем інформації для розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням окремим категоріям громадян пільг.

Таким чином, робить висновок позивач, скасування певних форм звітності, без подальшого запровадження інших та за умов чинності законодавчо визначеного обов`язку з проведення звіряння між АТ "Укртелеком" і Управлінням для цілей проведення розрахунків з відшкодування витрат, та повноважень останнього з ведення та актуалізації відомостей щодо пільговиків відповідної територіальної громади, зумовлюють висновок про відповідність поведінки АТ "Укртелеком" з надання Управлінню відомостей про надані товариством послуг зв`язку пільговикам у розглядуваний період принципу справедливості, добросовісності і розумності (п.6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України), достовірність яких за змістом (а не за формою, адже у розглядуваному періоді її не було запроваджено) Управлінням не спростовується.

Тому, на думку позивача, є достатні підстави вважати, що Розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг, які щомісячно надсилалися відповідачу протягом II півріччя 2022 року разом з актами звірок розрахунків, є належними доказами про розмір витрат Позивача на надання послуг зв`язку пільговим категоріям споживачів, які підлягають відшкодуванню відповідачем.

01.02.2023 року на адресу відповідача була направлена позивачем рекомендованим листом вимога-претензія № 03-14 від 01.02.2023 року про сплату заборгованості.

Заборгованість відповідачем не сплачена. При цьому, листом від 14.02.2023 року № 07-46/671 Відповідач повідомив про те, що у 2022 році він не є розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг з послуг зв`язку окремим категоріям населення, так як програма відшкодування пільг з надання послуг зв`язку мешканцям м.Лубни на 2022 рік Лубенською міською радою не приймалася. Кошти на зазначені цілі не виділялися.

Викладені обставини, стали підставою звернення позивача до суду за захистом своїх прав з позовом про стягнення з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про стягнення 119 036,96 грн. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг зв`язку окремим категоріям населення на пільговій основі протягом ІІ півріччя 2022 року.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів зазначає про таке.

Згідно ст. 20 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ і організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання. Державні соціальні гарантії та державні соціальні стандарти і нормативи є основою для розрахунку видатків на соціальні цілі та формування на їх основі бюджетів усіх рівнів та соціальних фондів, міжбюджетних відносин, розробки загальнодержавних і місцевих програм економічного і соціального розвитку.

Частиною першою статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать підготовка програм соціально-економічного та культурного розвитку сіл, селищ, міст, цільових програм з інших питань самоврядування, подання їх на затвердження ради, організація їх виконання; подання раді звітів про хід і результати виконання цих програм.

Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Організаційні засади реалізації повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо здійснення державної регуляторної політики визначаються Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до пп. 5 п. 4 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №423, Мінсоцполітики, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює в межах передбачених законом повноважень, координацію діяльності центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо застосування державних соціальних стандартів і нормативів та нормативів фінансового забезпечення надання державних соціальних гарантій.

Відповідно до Положення про управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, затвердженого рішенням 2 сесії Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області 8 скликання від 17.12.2020 "Про перейменування, затвердження загальної чисельності штатних працівників, Положення та структури управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради", яке розміщене на офіційному сайті Лубенської міської ради (https://lubnyrada.gov.ua/images/documents/8_sklykannya/rishennya/2/030.pdf), основним завданням Управління (п. 3 Положення) є забезпечення реалізації державної соціальної політики у сфері соціального захисту населення.

Отже, реалізацію державної політики у сфері соціального захисту населення на території м. Лубен Полтавської області здійснює Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним кодексом України.

Згідно положень ст. 22 Бюджетного кодексу України за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно: за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Згідно ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відповідно до ст. 82 Бюджетного кодексу України видатки бюджетів поділяються на: 1) видатки на забезпечення конституційного ладу, державної цілісності та суверенітету, незалежного судочинства, а також інші передбачені цим Кодексом видатки, які не можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню; 2) видатки, які визначаються функціями держави і можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню з метою забезпечення найбільш ефективного їх виконання на основі принципу субсидіарності; 3) видатки на реалізацію прав та обов`язків Автономної Республіки Крим та місцевого самоврядування, які мають місцевий характер і визначені законами України.

Видатки, визначені пунктом 1 частини першої статті 82 цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки, визначені пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів місцевих бюджетів, у тому числі трансфертів з Державного бюджету України (ст. 83 Бюджетного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 85 Бюджетного кодексу України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад, сільські, селищні, міські (міст районного значення) голови (якщо відповідні виконавчі органи не створені згідно із законом) зобов`язані забезпечити здійснення видатків, визначених пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу, з відповідних місцевих бюджетів з додержанням розподілу цих видатків між бюджетами, визначеного статтями 89-91 цього Кодексу та законом про Державний бюджет України.

Відповідно до п. 20-4 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги.

Таким чином, бюджетне законодавство України відносить витрати на пільги з послуг зв`язку до видатків місцевих бюджетів.

Як вважає відповідач, ст. 91 Бюджетного кодексу України надається лише можливість місцевим бюджетам здійснювати видатки на пільги з послуг зв`язку, а не встановлює такий прямий обов`язок. В той же час суд зазначає, що право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих ним своїм абонентам - пільговим категоріям споживачів кореспондується із зобов`язаннями держави, які виникають із законодавства, яким унормовано надання державою соціальних пільг окремим категоріям громадян, як підлягають компенсації в силу законодавства. У цивільних відносинах держава діє на рівних правах з іншими учасниками цих відносин, а тому набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Як вже зазначалось, реалізацію державної політики у сфері соціального захисту населення на території м. Лубен Полтавської області здійснює Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, а тому, Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, як орган, що уповноважений державою на реалізацію політики у сфері соціального захисту населення зобов`язане здійснити розрахунки з позивачем за надання телекомунікаційних послуг особам, які згідно з чинним законодавством мають право на такі соціальні пільги.

Стосовно доводів апелянта про те, що програма відшкодування пільг з надання послуг зв`язку мешканцям м. Лубни на 2022 рік Лубенською міською радою не приймалася, кошти на зазначені цілі з місцевого бюджету не виділялися тому і можливості провести розрахунки з позивачем в управління не було, суд зазначає, що за змістом ч. 1. ст. 167 та ч. 1 ст. 170 Цивільного кодексу України, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

За змістом ч 1. ст. 169 та ч. 1. ст. 172 Цивільного кодексу України, територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

На підставі ч. 3 ст. 10 Господарського кодексу України до функцій держави у соціально-економічній сфері належить здійснення політики соціального захисту та соціального забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського кодексу України основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Частиною 2 статті 218 ГК України та статтею 617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Разом із тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, а саме, у справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00), Європейський Суд зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Відтак, посилання відповідача на неприйняття Програми відшкодування пільг з надання послуг зв`язку мешканцям м. Лубни на 2022 рік і, в зв`язку з цим, відсутності у відповідача обов`язку відшкодовувати такі пільги є безпідставним, оскільки закони, що реалізують державні гарантії певним категоріям громадян, є нормами прямої дії: безумовний обов`язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги і не ставлять фінансування відповідних пільг в залежність виключно від рішення органу місцевого самоврядування.

З огляду на викладене вище суд відхиляє твердження відповідача про відсутність його обов`язку здійснити розрахунки із позивачем за послуги надані особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, телекомунікаційні послуги, у період липня-грудня 2022 року, тобто II півріччя 2022 року, оскільки певне право виникає в особи, а у держави - відповідне цьому праву фінансове зобов`язання, що регулює відносини між особою та державою у певній сфері суспільних відносин.

Суд також зазначає, що відповідно до пп.21) п. 4 Положення про Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, саме на нього покладається обов`язок у межах своєї компетенції щодо надання населенню, у тому числі, послуг зв`язку, а також зі здійснення розрахунків з організаціями-надавачами послуг за надані пільги окремим категоріям громадян. Предметом спору у даній справі є обставини, пов`язані із відшкодування витрат позивача з надання пільг відповідним категоріям населення територіальної громади Лубенської міської ради тобто території здійснення повноважень Управління, отже визначення його у якості належного платника (відповідача) цілком відповідає принципу субсидіарності, вказаному в п.2 ч.1 ст.82 Бюджетного кодексу України. При цьому, розмежування функцій та повноважень між державними органами та органами місцевого самоврядування відносно забезпечення належного функціонування державних програм соціального захисту та підтримки не тільки не звільняють позивача від виконання встановленого державою обов`язку з надання послуг пільговим категоріям населення (без права стягувати з них оплату), але й не звільняють державу, в особі відповідача як уповноваженого органу, від обов`язку здійснити відповідну компенсацію.

Ухилення від відшкодування державою в особі відповідного органу, в даному випадку відповідачем витрат, понесених позивачем у зв`язку із наданням послуг пільговій категорії споживачів, є фактичним примушенням позивача всупереч ч.1 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.14 Цивільного кодексу України до безплатного надання таких послуг (фінансування їх за рахунок власних коштів) або до відмови/обмежені у наданні таких послуг пільговій категорії населення, що не відповідає ст.3 Конституції України, заважаючи на чинність законів, якими ці пільги запроваджені та гарантуються.

Матеріалами справи підтверджено, що в порушення вищезазначених вимог нормативно-правових актів, витрати, понесені Позивачем внаслідок надання послуг зв`язку на пільгових умовах протягом II півріччя 2022 року, Відповідачем не відшкодовані, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 119036,96 грн.

Колегія суддів зазначає, що виходячи із змісту чинного законодавства, чіткого терміну виконання зобов`язання по відшкодуванню відповідачем наданих послуг зв`язку пільговим категорія населення не встановлено.

Разом з тим, частиною другою ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

01.02.2023 року на адресу відповідача була направлена Позивачем рекомендованим листом вимога-претензія № 03-14 від 01.02.2023 року про сплату заборгованості, проте заборгованість Відповідачем не сплачена.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Норми матеріального права, на момент дії спірних правовідносин, не ставили фінансування відповідних пільг за послуги зв`язку в залежність виключно від наявності субвенцій державного бюджету.

Окрім цього, за змістом положень статей 96, 617, ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, зокрема, якщо не доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили; не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Як визначено в ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

У пункті 26 рішення Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Кечко проти України" зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

За таких обставин, посилання відповідача про відсутність фінансування як підстави для відмови в задоволенні позову є безпідставними.

Таким чином, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд розглянув всебічно, повно та об`єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини, що виникли між сторонами, та правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені відповідачем, у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 10.05.2023 у справі № 917/365/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян

Суддя О.І. Склярук