ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2023 Справа № 914/646/23

м.Львів

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛМАР", Львівська область, м.Львів;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІОН+", Львівська область, м.Львів;

про: стягнення заборгованості. Ціна позову: 132585,34грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

При секретарі Сосницькій А.А.

Представники сторін:

від позивача: Британ М.Р.-представник

від відповідача: не з`явився

Суть спору:

На розгляді суду знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛМАР" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІОН+" про стягнення заборгованості у розмірі 132585,34грн.

Ухвалою суду від 23.02.2023 р. суддею Фартушком Т.Б. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 21.03.2023 року.

16.03.2023, за вх.№6669/23, від позивача поступило клопотання про долучення витягів до матеріалів справи.

20.03.2023, за вх.№6874/23, від відповідача поступив відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 214.03.2023 судове засідання відкладено на 06.04.2023 року.

28.03.2023, за вх.№7682/23, від позивача поступила відповідь на відзив.

28.03.2023, за вх.№7779/23, від позивача поступило клопотання про витребування доказів.

Судове засідання 06.04.2023 не відбулось у зв`язку з причин тимчасової втрати працездатності головуючим суддею Фартушка Т.Б. Ухвалою суду від 13.04.2023 судове засідання з розгляду по суті призначено на 02.05.2023.

Наказом голови Господарського суду Львівської області № 05-13/36 від 27.04.2023 суддю Фартушка Т. Б. відраховано зі штату суду у зв`язку із поданням ним заяви про відставку та звільненням з посади судді.

Згідно з розпорядженням керівника апарату суду № 133 від 01.05.2023 призначено повторний автоматизований розподіл у справі № 914/646/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи № 914/646/23 від 01.05.2023 дану справу розподілено для розгляду судді Кітаєвій С.Б.

Ухвалою суду від 02.05.2023 року матеріали прийнято до розгляду, розгляд справи розпочато спочатку та розгляд справи по суті призначено на 02.05.2023 року.

Ухвалою суду від 02.05.2023 року розгляд справи відкладено на 31.05.2023 року.

21.05.2023. за вх.№13096/23, від позивача поступило доповнення до клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 31.05.2023 суд ухвалив перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та замінити судове засідання з розгляду справи по суті підготовчим засіданням, відкласти підготовче на 29.06.2023 року та витребувати у Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області звіти про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі.

26.06.2023, за вх.№15824/23, на вимогу ухвали суду від 31.05.2023 року від Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області надійшли копії документів.

29.06.2023, за вх.№16207/23, від представника позивача поступило клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та зняття копій з матеріалів справи.

Ухвалою суду від 29.06.2023 продовжено строки підготовчого провадження на 30 днів та підготовче засідання відкладено на 12.07.2023 року.

11.07.2023, за вх.№17182/23, від позивача поступили додаткові пояснення до позовної заяви.

Ухвалою суду від 12.07.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 30.08.2023 року.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання 30.08.2023 забезпечив, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання 30.08.2023 не з`явився.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст.13 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

В судовому засіданні 30.08.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

В обгрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Олмар» (далі-Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВІОН+» було укладено Договір поставки №004 від 08.01.2020 року, згідно якого Позивач зобов`язується поставляти, а Відповідач приймати та оплачувати товар.

Як стверджує позивач, свої зобов`язання за договором він виконав належним чином та поставив відповідачу товар на загальну суму 103386,30 грн. Разом з цим, відповідач у повному обсязі не оплатив вартості поставленого товару, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 102948,58 грн.

За порушення строків поставки товару позивачем нараховано відповідачу 3 170, 43 грн. 3% річних, 26 465, 34 грн. інфляційних втрат.

Позиція відповідача.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 20.03.2023 вх.№6874/23.

У відзиву на позовну заяву, відповідач не погоджується з позовними вимогами Позивача щодо наявності заборгованості за договором поставки №004 від 08.01.2020 року, у зв`язку із наступним. Відповідно до п.1.1. Договору поставки, «Уповноважені представники Сторін»-наймані працівники Сторін, представники за довіреністю, іншим договором, які уповноважені Сторонами і яким Сторонами делеговані права розписуватись на Актах, відповідних накладних, товарно-супровідних, транспортно-супровідних, відвантажувальних, приймальних, розвантажувальних та інших обов`язкових та визначених чинним законодавством України документах на Товар або інших документах, безпосередньо пов`язаних з виконанням цього Договору».

Однак, відповідач зазначає, що згідно положень Договору поставки належними документами щодо поставленого Постачальником та прийнятого Покупцем товару є документи підписані уповноваженими представниками Сторін.

Відповідач вважає, що позивачем до позовної заяви долучено копії видаткових накладних, які підписані не уповноваженим представником Відповідача та невідомими для Відповідача особами. На долучених до матеріалів справи копій видаткових накладних відсутнє посилання на посаду особу, яка ніби то приймала товар. Крім цього, до матеріалів справи не додано жодного документа (довіреності, договору), які б підтверджували повноваження осіб, які підписували видаткові накладні на отримання Товарів, відсутній також запис про реквізити документів на підставі чого невідомі особи приймали Товар ( довіреність, наказ і т.д.)

На видаткових накладних №274018 від 14.12.2021, №274623 від 15.12.2021 року, №275140 від 15.12.2021 року, №275281 від 15.12.2021 року, №275826 від 16.12.2021 року, №276231 від 16.12.2021 року, № 276414 від 17.12.2021 року, №276865 від 17.12.2021 року, №277863 від 20.12.2021 року, №278226 від 20.12.2021 року, №280196 від 22.12.2021 року, №280193 від 22.12.2021 року, №279787 від 22.12.2021 року, №2800558 від 23.12.2021 року, №281505 від 24.12.2021 року, №282162 від 24.12.2021 року, №283408 від 28.12.2021 року, №283589 від 28.12.2021 року, №284233 від 28.12.2021 року, №284546 від 28.12.2021 року, №284694 від 29.12.2021 року, №283386 від 29.12.2021 року, №286083 від 30.12.2021 року, №286808 від 30.12.2021 року, №3317 від 06.01.2022 року, №3262 від 06.01.2022 року, №3071 від 05.01.2022 року, відсутній підписав про отримання товару Відповідача у графі: «Отримав(ла)».

На видаткових накладних №274007 від 14.12.2021 року, №275536 від 16.12.2021 року, № 276011 від 16.12.2021 року, №276355 від 16.12.2021 року, №276415 від 17.12.2021 року, №276416 від 17.12.2021 року, №276977 від 17.12.2021 року, №277863 від 20.12.2021 року, №278455 від 21.12.2021 року, №279126 від 21.12.2021 року, №279725 від 22.12.2021 року, №279775 від 22.12.2021 року, №281159 від 23.12.2021 року, №281472 від 23.12.2021 року, №282093 від 24.12.2021 року, №282719 від 27.12.2021 року, №283448 від 27.12.2021 року, №284635 від 28.12.2021 року, №285951 від 30.12.2021 року, №1243 від 04.01.2022 року, №59 від 03.01.2022 року відсутня будь-яка печатка відповідача щодо отримання Товару або неможливо встановити приналежність печатки саме Відповідачу.

Також, видаткова накладна №286778 від 30.12.2021 року не підписана Заявником щодо передачі Товару Відповідачу.

Згідно із п.2.5. Положення №88 Документ має бути підписаний особисто, в підпис може бути скріплений печаткою.

Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи-підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи.

Відповідач вказує на те, що до позовної заяви долучено видаткові накладні, які підписані неідентифікованою особою, без доказів наявності у цієї особи повноважень на прийняття відповідних матеріальних цінностей або взагалі не підписані зі сторони Відповідача. Отже, долучені до матеріалів справи видаткові є недопустимими та не належними доказами переходу права власності на товар.

Також, до матеріалів справи Позивачем долучено Акти звірки взаєморозрахунків, ніби то проведений між ТОВ «Олмар» та ТОВ «АВІОН+». Однак. Слід звернути увагу що за даними вказаними в актах звірки підписантом від Відповідача, ТОВ «АВІОН+», є ОСОБА_1 -керівник ТОВ «АВІОН+». Однак, акти звірки підписані не ОСОБА_1, оскільки підпис кардинально відрізняється від підпису ОСОБА_1, який дійсно підписував Договір поставки наявний в матеріалах справи.

Крім цього, з даного акту звірки не можливо встановити за якими саме зобов`язаннями та за якими видатковими накладними, ніби то наявна заборгованість у Відповідача перед заявником.

У зв`язку за вищенаведеним, Відповідач, просить відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «Олмар» до ТОВ «АВІОН+» про стягнення заборгованості.

Обставини справи.

08 січня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АВІОН+», надалі «Покупець», в особі директора ОСОБА_1, який діє на підстави Статуту, з однієї сторони, і Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛМАР», надалі за текстом-«Постачальник", в особі директора Одарченко Ірини Василівни, яка діє на Статуту, з другої сторони, іменовані далі по тексту кожна окремо-Сторона а спільно- «Сторони», на підставі власного волевиявлення, керуючись чинним законодавством України уклали цей Договір поставки, далі по тексту-Договір, про наступне:

На умовах цього Договору Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцеві Товар за адресами, що вказана в Додатку №7 (м.Львів та Львівська область) до договору, на підстави якого Замовлення останнього та у відповідності до Специфікації, а Покупець зобов`язується прийняти поставлений Постачальником Товар та оплатити його вартість у порядку і на умовах погоджених Сторонами у цьому Договорі.

Відповідно до п.5.1. Договору товар поставляється Постачальником на умовах поставки DDP згідно міжнародних правил тлумачення комерційних термінів Інкотермс ( у редакції 2010 р.) з урахуванням умов цього Договору.

Згідно п.5.1.1 у випадку, якщо Сторонами Договору у Замовленні погоджено поставку Товару за адресою Розподільчого центру Покупця, Сторони домовились керуватися умовами Додатку №3 до Договору, Підписанням Додатку №3 до Договору Сторони підтверджують свої домовленості щодо поставок Товару за адресою Розподільчого центру Покупця.

Відповідно до п.5.2. Договору Постачальник здійснює поставку замовленого Покупцем Товару протягом 24 годин по місту та області, регіону поставки та протягом 48 годин по території України або за графіком поставки на РЦ (додаток №3 до Договору), узгодженого Сторонами, з моменту прийняття Постачальником Замовлення до виконання, якщо інше окремо не узгоджено Сторонами.

Пунктом 5.3.Договору передбачено, що у випадку затримки поставки замовленого Товару більш, ніж на одну добу від погодженої дати поставки, Покупець має право анулювати Замовлення, а Постачальник не має права на відшкодування вартості анульованого Замовлення та будь-яких пов`язаних з таким анулюванням витрат.

08.01.2021 року сторони підписали Додаткову угоду № 2 до Договору поставки згідно якої Покупець оплачує поставлений Постачальником Товар по закінченню 45 (сорока п`яти) календарних днів з дати поставки Товару.

Позивачем на підставі Договору від 14 грудня 2021 року до січня 2022 року було здійснено поставку товару Відповідачу вартістю 103 386,30 грн, що підтверджується видатковими накладними:

- від 14.12.2021 № 273449 на суму 663,54 грн, № 273439 на суму 393,91 грн, № 273749 на суму 465,22 грн, 274018 на суму 963,74 грн, № 274007 на суму 811,87 грн;

- від 15.12.2021 № 274368 на суму 856,33, № 274555 на суму 505,08 грн, № 274606 на суму 550,62 грн, № 274623 на суму 578,14 грн, № 275140 на суму 667,80 грн, № 274350 на суму 895,87 грн, № 275281 на суму 537,43 грн;

- від 16.12.2021 № 275499 на суму 893,49 грн, № ,27 грн, № 275536 на суму 482,56 грн, № 275664 на суму 847,50 грн, № 275829 на суму 723,95 грн, № 276011 на суму 771,39 грн, № 276278 на суму 2328,34 грн, № 276231 на суму 411,06 грн, № 276234 на суму 549,22 грн, № 276209 на суму 1020,53 грн, № 276355 на суму 1498,47 грн,

- від 17.12.2021 № 276414 на суму 1060,26 грн, № 276415 на суму 1280,19 грн, № 276417 на суму 982,32 грн, № 276416 на суму 782,35 грн, № 276853 на суму 1288,29 грн, № 276924 на суму 1327,43 грн, № 276865 на суму 416,08 грн, № 276952 на суму 1068,11 грн, № 276977 на суму 1252,56 грн;

- від 20.12.2021 № 277848 на суму 1988,08 грн, № 277863 на суму 495,84 грн, № 278226 на суму 612,60 грн;

- від 21.12.2021 № 278455 на суму 1539,92 грн, № 278602 на суму 807,98 грн, № 279126 на суму 941,59 грн, № 279030 на суму 423,75 грн, № 279038 на суму 555,55 грн;

- від 22.12.2021 № 279775 на суму 1644,45 грн, № 279725 на суму 425,13 грн, № 278612 на суму 478,14 грн, № 280196 на суму 581,68 грн, № 280407 на суму 532,28 грн, № 279912 на суму 1354,88 грн, № 280193 на суму 529,28 грн, № 279787 на суму 486,29 грн;

- від 23.12.2021 № 280670 на суму 1247,63 грн, № 280719 на суму 1078,84 грн, № 280558 на суму 585,60 грн, № 280986 на суму 824,19 грн, № 280826 на суму 808,33 грн, № 280827 на суму 1431,46 грн, № 281159 на суму 957,40 грн, № 281088 на суму 423,45 грн, № 281396 на суму 591,42 грн, № 281456 на суму 873,76 грн, № 281467 на суму 963,88 грн, № 281468 на суму 427,95 грн, № 281472 на суму 365,09 грн;

- від 24.12.2021 № 281505 на суму 456,83 грн, № 281920 на суму 498,72 грн, № 282092 на суму 1002,42 грн, № 282093 на суму 18043,36 грн, № 282094 на суму 1697,51 грн, № 282162 на суму 597,44 грн;

- від 27.12.2021 № 282719 на суму 1423,15 грн, № 283448 на суму 497,03 грн;

- від 28.12.2021 № 283408 на суму 1516,78 грн, № 283586на суму 1162,12 грн, № 283589 на суму 442,62 грн, № 283744 на суму 585,18 грн, № 283899 на суму 2490,52 грн, № 284233 на суму 1517,38 грн, № 283513 на суму 1501,00 грн, № 284454на суму 444,63 грн, № 284635 на суму 543,99 грн, № 284243 на суму 1325,11 грн, № 284546 на суму 590,24 грн;

- від 29.12.2021 № 284740 на суму 999,99 грн, № 284964 на суму 1800,59 грн, № 285634 на суму 509,04 грн, № 285575 на суму 596,21 грн, № 283386 на суму 930,22 грн;

- від 30.12.2021 № 285898 на суму 568,81 грн, № 286082 на суму 939,49 грн, № 286083 на суму 1284,32 грн, № 285951 на суму 1259,35 грн, № 286218 на суму 533,35 грн, № 286625на суму1689,67 грн, № 286778 на суму 570,72 грн, № 286810 на суму 588,85 грн, № 286808 на суму 1268,97 грн, № 286809 на суму 720,72 грн;

- від 31.12.2021 № 287034 на суму 2298,66 грн;

- від 03.01.2022 № 59 на суму 363,40 грн, № 18 на суму 953,19 грн, № 52 на суму 876,04 грн, № 83 на суму 707,52 грн, № 304 на суму 1209,86 грн, № 305на суму 846,55 грн, № 298на суму 1596,95 грн, № 1212 на суму 446,53 грн;

- від 04.01.2022 № 1243 на суму 777,86 грн;

- від 05.01.2022 № 3150 478,38 грн, № 3071 на суму 1180,48 грн, № 3260 на суму 1055,00 грн, № 3261 на суму 797,45 грн, № 3258 на суму 857,76 грн;

- від 06.01.2022 № 3317 на суму 969,42 грн, № 3262 на суму 959,56 грн.

Відповідачем частково оплачено заборгованість по першій видатковій накладній №273449 від 14.12.2021 у розмірі 436,72 грн.

Станом на день подання позовної заяви у Відповідача існує грошова заборгованість перед Позивачем у розмірі 102 948,58 грн.

Жодних претензій щодо якості кількості або асортименту по поставках в період від 14 грудня 2021 року до 6 січня 2022 року Відповідач не заявляв.

Між Відповідачем та Позивачем було підписано та узгоджено Акти звірки взаєморозрахунків від 30.06.2022 року, від 31.07.2022 року та від 31.08.2022 року, у яких зазначено, що заборгованість Відповідача перед позивачем становить 102 948,58 грн.

На підставі ст..625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача 3 170, 43 грн. 3% річних, 26 465, 34 грн. інфляційних втрат.

На виконання вимог Податкового кодексу України ТОВ «Олмар» було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних на користь ТзОВ «Авіон+» податкові накладні за видатковими накладними, згідно з якими відбувалася поставка товару: від 14.12.2021 №№2213, 2136, 2220, 2256, 2214; від 15.12.2021 №№ 2474, 2482, 2449, 2456, 2459, 2435, 2438; від 16.12.2021 №№2665, 2702, 2646, 2718, 2667, 2525, 2576, 2614, 2608, 2699, 2708; від 17.12.2021 №№2748, 2751, 2749, 2752, 2787, 2770, 2885, 2771, 2868; від 20.12.2021 №№2947, 3051, 3012; від 21.12.2021 №№3314, 3264, 3302, 3394, 3382; від 22.12.2021 №№3540, 3551, 3509, 3541, 3559, 3587, 3561, 3574; від 23.12.2021 №№3751, 3789, 3717, 3761, 3629, 3625, 3598, 3792, 3778, 3791, 3734, 3682, 3702; від 24.12.2021 №№3874, 3901, 3840, 3843, 3839, 3871; від 27.12.2021 №№4045, 4082, 4299; від 28.12.2021 №№4360, 4511, 4491, 4400, 4539, 4537, 4508, 4483, 4462, 4407; від 29.12.2021 №№4683, 4711, 4679, 4673, 4709; від 30.12.2021 №№4884, 4778, 4782, 4877, 4875, 4768, 4902, 4832, 4819, 4889; від 31.12.2021 №4927; від 03.01.2022 №№7, 2, 1, 3, 80, 81, 204, 107; від 04.01.2022 №319; від 05.01.2022 №№662, 629, 579, 575, 647, від 06.01.2022 №№696, 694 .

У відповіді Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про надання інформації №6929/5/13-01-09-01-13 від 22.06.2023 на запит Господарського суду Львівської області надано завірені копії звітності по ТзОВ «Авіон+» (), а саме: звіти про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі за формою1-ОА за період грудень 2021 року та січень 2022 року; податкові декларації з податку на додану вартість з додатком №1 до податкової декларації з ПДВ за період грудень 2021 року та січень 2022 року .

Норми права та мотиви з яких виходив суд при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як передбачено ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено Договір поставки №004 від 08.01.2020.

Згідно із ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв товар, обумовлений сторонами, на загальну суму 103386,30 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими за період з 14.12.2021 по 06.01.2022, а також податковими накладними.

Слід зазначити, що предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога майнового характеру про стягнення із відповідача заборгованості за поставлений товар у загальному розмірі 102948,58 грн.

Як на підставу позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань щодо оплати вартості поставленого товару, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 102948,58 грн за видатковими накладними:

- від 14.12.2021 № 273449, № 273439, № 273749, 274018, № 274007;

- від 15.12.2021 № 274368, № 274555, № 274606, № 274623, № 275140, № 274350, № 275281;

- від 16.12.2021 № 275499, № 275435, № 275536, № 275664, № 275829, № 276011, № 276278, № 276231, № 276234, № 276209, № 276355, від 17.12.2021, № 276414, № 276415, № 276417, № 276416, № 276853, № 276924, № 276865, № 276952, № 276977;

- від 20.12.2021 № 277848, № 277863, № 278226;

- від 21.12.2021 № 278455, № 278602, № 279126, № 279030, № 279038;

- від 22.12.2021 № 279775, № 279725, № 278612, № 280196, № 280407, № 279912, № 280193, № 279787;

- від 23.12.2021 № 280670, № 280719, № 280558, № 280986, № 280826, № 280827, № 281159, № 281088, № 281396, № 281456, № 281467, № 281468, № 281472;

- від 24.12.2021 № 281505, № 281920, № 282092, № 282093, № 282094, № 282162;

- від 27.12.2021 № 282719, № 283448;

- від 28.12.2021 № 283408, № 283586, № 283589, № 283744, № 283899, № 284233, № 283513, № 284454, № 284635, № 284243, № 284546;

- від 29.12.2021 № 284740, № 284964, № 285634, № 285575, № 283386;

- від 30.12.2021 № 285898, № 286082, № 286083, № 285951, № 286218, № 286625, № 286778, № 286810, № 286808, № 286809;

- від 31.12.2021 № 287034;

- від 03.01.2022 № 59, № 18, № 52, № 83, № 304, № 305, № 298, № 1212;

- від 04.01.2022 № 1243;

- від 05.01.2022 № 3150, № 3071, № 3260, № 3261, № 3258;

- від 06.01.2022 № 3317, № 3262.

Будь-які претензії щодо оплати вартості решти наявних у матеріалах справи видаткових накладних у позивача відсутні.

На переконання відповідача долучені до позовної заяви копії видаткових не можна вважати належними та допустимими доказами здійснення господарської операції, оскільки з їх змісту неможливо ідентифікувати особу підписанта. Вони підписані неуповноваженим представником відповідача та невідомими йому особами; доказів, які б підтверджували повноваження осіб підписантів, позивачем до суду не подано.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі - Закон №996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (тут і надані в редакції чинній на момент оформлення спірних видаткових накладних).

Частиною 2 ст. 9 Закону №996-XIV визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ;зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Зі змісту спірних видаткових накладних вбачається, що вони містять такі обов`язкові реквізити, як дату їх складання; назву підприємства, від імені якого складено документи і якому здійснюється поставка за цими накладними; зміст та обсяг господарських операцій, одиниця виміру господарських операцій; особисті підписи в графі «від постачальника» та «отримав (ла)», та відтиски печаток обох сторін.

Поряд з цим, інформація щодо особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення наявна лише зі сторони постачальника, а у відповідних частинах інформації про покупця містяться лише вказівки: «За довіреністю № від».

Суд зауважує, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (ч. 2 ст. 9 Закону №996-XIV).

Частинами1, 4 ст. 581 ГК України передбачено, що суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру.

Як з`ясовано судом, при огляді наданих позивачем оригіналів видаткових накладних, на кожній із спірних видаткових накладних у реквізитах покупця міститься відтиск печатки ТОВ «Авіон+» (), якою фактично засвідчено правильність та дійсність даних, які містяться у таких накладних. Вказане дає змогу у повній мірі ідентифікувати юридичну особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

З`ясування відповідних питань і оцінка пов`язаних з ними доказів має істотне значення для вирішення такого спору, оскільки це дозволило б з максимально можливим за даних обставин ступенем достовірності ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних господарських операцій (тобто чи збігається така особа з відповідачем у даній справі).

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №910/6216/17 та від 05.12.2018 у справі №915/878/16.

У відзиві на позовну заяву відповідач не надав суду жодної інформації щодо того, чи вибула печатка, відтиск якої міститься на видаткових накладних, із його володіння, як і повідомлено про можливий факт її протиправного використання іншими особами. Будь-яких доказів, які б свідчити про втрату чи викрадення печатки на час спірних господарських операцій до суду подано не було.

Натомість, відповідач, замовчуючи факт наявності відтиску печаток на кожній із накладних, посилається на їх неналежність та недопустимість у зв`язку із неможливістю ідентифікувати особу, яка їх підписала, а також відсутністю доказів, які б підтверджували повноваження такої особи.

Слід зауважити, що наявність печатки на оскаржуваному правочині, за умови відсутності доказів протиправності використання печатки чи доказів її втрати та/або доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, є додатковим аргументом на користь того, що правочин відповідав волі особи, від імені якої підписано оспорюваний документ та проставлено печатку.

Вказане відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 у справі №918/780/18.

Крім цього, у своїй постанові від 20.12.2018 у справі №910/19702/17 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчити про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

З наведеного вище випливає, що ТОВ «Авіон+» брало участь у здійсненні господарських операцій за спірними видатковими накладними, а перелічені документи слід розглядати як первинні бухгалтерські документи, які відповідають критеріям належності та допустимості доказів.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача у цій частині.

У постанові Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 915/878/16 зазначено, що дляз`ясування правової природи як господарської операції (спірної поставки), так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті операції. Зважаючи на принцип превалювання сутності над формою, судам слід було врахувати фактичне здійснення господарської операції, що повинно підтверджуватися, в тому числі, і реальним джерелом походження товару (його виробництва, попередньої купівлі тощо) в обсязі, зазначеному у первинному документі. Разом з тим судами попередніх інстанцій для з`ясування реальності господарської операції не встановлювалося, чи має місце відображення операції з отримання товару у податковій звітності.

Подібні висновки викладено також у постанові Верховного Суду від 10.12.2020 у справі № 910/14900/19, у якій зазначено, що самі лише податкові накладні та декларації не є безумовними доказами реальності здійснених господарських операцій з поставки товару, не можуть бути єдиними доказами на підтвердження факту реального постачання товару покупцю та його прийняття ним, та як докази можуть оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі.

Необхідно враховувати, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, у розгляді справ, у яких необхідно досліджувати обставини поставки товару, слід з`ясовувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця, інші обставини, які будуть переконливо підтверджувати реальний рух активів, свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару та які давали б змогу встановити реальність здійснених господарських операцій. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постановах від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18, від 29.01.2020 у справі №916/922/19, від 25.06.2020 у справі №924/233/18, від 10.12.2020 у справі №910/14900/19.

Так, згідно з пунктами 201.1., 201.7., 201.10. статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 187.1. статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 14.1.181. статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду. Датою виникнення права на податковий кредит визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Згідно зі статтею 198 Податкового кодексу України суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання товарів відносяться до податкового кредиту. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За змістом частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Верховний Суд у постанові від 10.12.2020 у справі № 910/14900/19 зазначив, що виходячи з положень законодавства, основою податкового обліку є первинні документи з відображення господарських операцій.

Підставою для виникнення у платника права на податковий кредит є факт реального (фактичного) здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності. Наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу (товару).

Про здійснення спірних поставок свідчить також і те, що позивач відображав у податковому обліку господарські операції згідно із означеними вище накладними, що вбачається зі змісту копії належним чином зареєстрованих податкових накладних, які оцінюються судом у сукупності з усіма іншими доказами, що наявні у матеріалах справи.

Окрім того, про здійснення господарських операцій по видаткових накладних за спірний період свідчить і наступні обставини.

Договором поставки №004 від 08.01.2020 року також було передбачено здійснення Відповідачем маркетингових послуг, умови надання послуг були зазначені в Додатковій угоді № 1 від 08.01.2020 року (далі - Додаткова угода №1) (Додаток № 2) та Додатковій угоді № 2 від 08.01.2021 року (далі - Додаткова угода № 2) (Додаток № 3).

Додатковою угодою №1 було передбачено оплату винагороди (ретробонусу) в розмірі 14,4% від суми поставленого товару протягом місяця. Такі умови діяли та належно виконувались до підписання Додаткової угоди № 2 згідно якої винагорода (ретробонус) становив 20% від суми поставленого товару протягом місяця.

Протягом грудня 2021 року поставки здійснювались відповідно до видаткових накладних долучених, які долучені до матеріалів справи.

З врахування повернених Відповідачем товарів згідно видаткових накладних на повернення, копії яких долучено до справи, на суму 6 605,06 грн., загальна сума поставленого товару за грудень 2021 року склала 141 427,33грн.

Сторонами було розраховано згідно вищевказаних умов вартість послуг маркетингу (141 427,33* 20% = 28 285,47 грн.), про що складено та підписано Акт наданих послуг №ЦАВ-008553 від 31.12.2021р.

Протягом січня 2022 року поставки здійснювались відповідно до видаткових накладних долучених до позовної заяви. З врахування повернених Відповідачем товарів згідно видаткової накладної на повернення № 4 від 03.01.2022р. (копія долучена до відповіді на відзив), на суму 128,50 грн., загальна сума поставленого товару за січень 2022 року склала 13 947,45 грн.

Сторонами було розраховано згідно вищевказаних умов вартість послуг маркетингу (13 947,45* 20% = 2 789,49), про що складено та підписано Акт наданих послуг №ЦАВ - 000409 від 31.01.2022р. (копія долучена до матеріалів справи).

Також Відповідачем на виконання вимог податкового законодавства було складено та зареєстровано податкові накладні за фактом надання послуг маркетингу за грудень 2021-січень 2022 року (копії яких долучено до відповіді на відзив).

Окрім того, слід зауважити, що як вбачається з матеріалів у справі поставки товарів згідно Договору поставки №004 від 08.01.2020 року здійснювались Відповідачу Позивачем регулярно протягом всього періоду дії договору. Долучені до матеріалів справи (до відповіді на відзив) видаткові накладені щодо поставки товарів з 01.12.2021 по 14.12.2021 як і інші, що складались протягом дії Договору поставки, ідентичні неоплаченим видатковим накладним і до таких накладних Відповідач не заявляв жодних зауважень, натомість здійснював на їх підставі на користь Позивача оплату (копії платіжних інструкцій № 33297 від 30.12.2021 р., №33672 від 31.01.2022р., №33325 від 06.01.2022р., №33437 від 20.01.2022р. долучено до відповіді на відзив).

Відтак вищевказане повністю підтверджує факт та обсяг поставок Позивачем товарів за спірними видатковими накладними, долученими до позовної заяви, та їх прийняття Відповідачем.

Щодо поданого позивачем підписано сторонами акту звірки розрахунків станом на 30.06.2022 року, 31.07.2022 року та 31.08.2022 року, в яких зафіксовано суму боргу на користь позивача, суд зазначає наступне.

21.12.2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 916/499/20 досліджував питання щодо використання акту звірки взаєморозрахунків, як доказу господарської операції. Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим, а лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Він відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій (поставки, надання послуг тощо), оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.04.2018р. у справі № 905/1198/17; від 24.10.2018р. у справі № 905/3062/17; від 05.03.2019р. у справі № 910/1389/18 та від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17.

Разом із тим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату.

Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, спрямовані на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатися формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, в якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Таким чином, сулдом встановлено, що акти звірки розрахунків станом на 30.06.2022 року, 31.07.2022 року та 31.08.2022 року підписано уповноваженими особами сторін із засвідченням печаток юридичних осіб, зазначений розмір заборгованості за актами підтверджено первинними документами.

Крім того, сторонами в кожному з актів погоджено, зокрема, що неподання своїх заперечень щодо показників, зазначених у кожному в актів протягом 10 днів дає право підприємству ТОВ «Олмар» вважати заборгованість узгодженою. Доказів на підтвердження зворотнього (подання відповідачем позивачу заперечень щодо показників актах) матеріали справи не містять.

Відтак, суд дійшов висновку, що акти звірки розрахунків станом на 30.06.2022 року, 31.07.2022 року та 31.08.2022 року, як юридичні документи, свідчить про визнання відповідачем боргу.

Щодо заперечень відповідача у відзиві на позов про те, що до матеріалів справи позивачем долучено акти звірки розрахунків "нібито проведених між ТОВ "Олмар" і ТОВ "Авіон+"" та щодо тверджень, що акти звірки підписані не керівником ТОВ "Авіон+" ОСОБА_1, оскільки підпис кардинально відрізняється від підпису ОСОБА_1, який дійсно підписував договір поставки наявний у справі, то такі твердження не заслуговують на увагу, не підтверджені відповідачем жодним належним та допустимим доказом і спростовуються матеріалами справи.

Окрім того, суд вбачає за необхідне зазначити, що в ході розгляду справи (на стадії підготовчого провадження) відповідач не звертався до суду із клопотаннями про призначення судової експертизи стосовно підпису ОСОБА_1 на тих, чи інших документах, як і не подав до справи висновку судової експертизи з цього питання, проведеної на власне замовлення.

08.01.2021 року сторони підписали Додаткову угоду № 2 до Договору поставки №004 від 08.01.2020, згідно якої Покупець оплачує поставлений Постачальником Товар по закінченню 45 (сорока п`яти) календарних днів з дати поставки Товару.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, правовими наслідками порушення зобов`язання є зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач свого обов`язку щодо оплати вартості поставленого товару за Договором у погоджений сторонами строк належним чином не виконав, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 102948,58 грн.

Зважаючи на те, що доказів повної чи часткової сплати вказаної суми заборгованості відповідачем надано не було, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення із ТОВ «Авіон+» суми основної заборгованості, а саме у розмірі 102948,58 грн.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За умовами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України, за час прострочення оплати товару позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3 % річних на суму 3170,43 грн. та інфляційні втрати в розмірі 26465,34 грн.

Згідно з ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі сплином якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Статтею 252 ЦК України передбачено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.5 ст.254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Як вже зазначалось вище судом 08.01.2021 сторони підписали Додаткову угоду №2 до Договору поставки згідно якої Покупець оплачує поставлений Постачальником Товар по закінченню 45 (сорока п`яти) календарних днів з дати поставки товару.

Судом встановлено, що позивачем невірно вказано початок строку прострочення виконання грошового зобов`язання за договором поставки (з врахування додаткової угоди №2 від 08.01.2021) та, відповідно, початок періоду для нарахування інфляційних втрат та 3% річних, оскільки не враховано положення ч.5 ст.254 ЦК України.

Відтак, по видаткових накладних від 14.12.2021 останній день для оплати 28.01.2022, 29.01.2020 - перший день прострочення;

по видаткових накладних від 15.12.2021 останній день для оплати 31.01.2021, 01.02.2022 - перший день прострочення;

по видаткових накладних від 16.12.2021 останній день для оплати 31.01.2021, 01.02.2022 - перший день прострочення;

по видаткових накладних від 17.12.2021 останній день для оплати 31.01.2021, 01.02.2022 - перший день прострочення;

по видаткових накладних від 20.12.2021 останній день для оплати 03.02.2021, 04.02.2022 - перший день прострочення;

по видаткових накладних від 21.12.2021 останній день для оплати 04.02.2021, 05.02.2022 - перший день прострочення;

по видаткових накладних від 22.12.2021 останній день для оплати 07.02.2021, 08.02.2022 - перший день прострочення;

по видаткових накладних від 23.12.2021 останній день для оплати 07.02.2021, 08.02.2022 - перший день прострочення;

по видаткових накладних від 24.12.2021 останній день для оплати 07.02.2021, 08.02.2022 - перший день прострочення;

по видаткових накладних від 27.12.2021 останній день для оплати 10.02.2021, 11.02.2022 - перший день прострочення;

по видаткових накладних від 28.12.2021 останній день для оплати 11.02.2021, 12.02.2022 - перший день прострочення;

по видаткових накладних від 29.12.2021 останній день для оплати 14.02.2021, 15.02.2022 - перший день прострочення;

по видаткових накладних від 30.12.2021 останній день для оплати 14.02.2021, 15.02.2022 - перший день прострочення;

по видаткових накладних від 31.12.2021 останній день для оплати 14.02.2021, 15.02.2022 - перший день прострочення;

по видаткових накладних від 03.01.2022 останній день для оплати 17.02.2021, 18.02.2022 - перший день прострочення;

по видаткових накладних від 04.01.2022 останній день для оплати 18.02.2021, 19.02.2022 - перший день прострочення;

по видаткових накладних від 05.01.2022 останній день для оплати 21.02.2021, 22.02.2022 - перший день прострочення;

по видаткових накладних від 06.01.2022 останній день для оплати 21.02.2021, 22.02.2022 - перший день прострочення.;

Здійснивши перерахунок 3% річних суд встановив, що:

по видаткових накладних від 14.12.2021 за період з 29.01.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 2861,56 грн сума 3% річних становить 90,55 грн;

по видаткових накладних від 15.12.2021 за період з 01.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 4591,27 грн сума 3% річних становить 144,91 грн;

по видаткових накладних від 16.12.2021 за період з 01.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 11330,27 грн (хоча сума боргу цих по видаткових накладних становить 11330,78 грн) сума 3% річних становить 355,74 грн;

по видаткових накладних від 17.12.2021 за період з 01.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 9457,59 грн сума 3% річних становить 296,94 грн;

по видаткових накладних від 20.12.2021 за період з 04.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 3096,52 грн сума 3% річних становить 96,46 грн;

по видаткових накладних від 21.12.2021 за період з 05.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 4268,79 грн сума 3% річних становить 132,62 грн;

по видаткових накладних від 22.12.2021 за період з 08.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 6032,13 грн сума 3% річних становить 185,92 грн;

по видаткових накладних від 23.12.2021 за період з 08.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 10579,00 грн сума 3% річних становить 326,07 грн;

по видаткових накладних від 24.12.2021 за період з 08.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 6057,28 грн сума 3% річних становить 186,70 грн;

по видаткових накладних від 27.12.2021 за період з 11.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 1920,18 грн сума 3% річних становить 58,71грн;

по видаткових накладних від 28.12.2021 за період з 12.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 12119,57 грн сума 3% річних становить 369,56 грн;

по видаткових накладних від 29.12.2021 за період з 15.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 4836,05 грн сума 3% річних становить 146,27 грн;

по видаткових накладних від 30.12.2021 за період з 15.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 9424,25 грн сума 3% річних становить 285,05 грн;

по видаткових накладних від 31.12.2021 за період з 15.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 2298,66 грн сума 3% річних становить 69,53 грн;

по видаткових накладних від 03.01.2022 за період з 18.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 7000,04 грн сума 3% річних становить 210,00 грн;

по видаткових накладних від 04.01.2022 за період з 19.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 777,86 грн сума 3% річних становить 23,27 грн;

по видаткових накладних від 05.01.2022 за період з 22.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 4369,07 грн (позивачем помилково визначено суму боргу за видатковими накладеними від 05.01.2022 - 4369,58 грн) сума 3% річних становить 129,64 грн;

по видаткових накладних від 06.01.2022 за період з 22.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 1928,98 грн сума 3% річних становить 23,27 грн;

Відтак, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення 3% річних підлягає до задоволення частково 3165,18 грн. В задоволенні решти вимоги про стягнення 3% річних слід відмовити.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат суд встановив, що:

по видаткових накладних від 14.12.2021 за період з 29.01.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 2861,56 грн сума інфляційних втрат становить 768,62 грн (позивачем заявлено 743,39 грн);

по видаткових накладних від 15.12.2021 за період з 01.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 4591,27 грн сума інфляційних втрат становить 1233,22 грн(позивачем заявлено 1192,74 грн);

по видаткових накладних від 16.12.2021 за період з 01.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 11330,27 грн (хоча сума боргу цих по видаткових накладних становить 11330,78 грн) сума інфляційних втрат становить 3043,33 грн (позивачем заявлено 2943,42 грн);

по видаткових накладних від 17.12.2021 за період з 01.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 9457,59 грн сума інфляційних втрат становить 2540,33 грн (позивачем заявлено 2456,93 грн);

по видаткових накладних від 20.12.2021 за період з 04.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 3096,52 грн сума інфляційних втрат становить 831,73 грн (позивачем заявлено 804,42 грн);

по видаткових накладних від 21.12.2021 за період з 05.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 4268,79 грн сума інфляційних втрат становить 1146,61 грн (позивачем заявлено 1108,96 грн);

по видаткових накладних від 22.12.2021 за період з 08.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 6032,13 грн сума інфляційних втрат становить 1620,24 грн (позивачем заявлено 1567,05 грн);

по видаткових накладних від 23.12.2021 за період з 08.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 10579,00 грн сума інфляційних втрат становить 2841,54 грн (позивачем заявлено 2748,25 грн);

по видаткових накладних від 24.12.2021 за період з 08.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 6057,28 грн сума інфляційних втрат становить 1627,00 грн (позивачем заявлено 1573,58 грн);

по видаткових накладних від 27.12.2021 за період з 11.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 1920,18 грн сума інфляційних втрат становить 515,76 грн (позивачем заявлено 498,83 грн);

по видаткових накладних від 28.12.2021 за період з 12.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 12119,57 грн сума інфляційних втрат становить 3255,34 грн (позивачем заявлено 3148,46 грн);

по видаткових накладних від 29.12.2021 за період з 15.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 4836,05 грн сума інфляційних втрат становить 1298,97 грн (позивачем заявлено 1256,33 грн);

по видаткових накладних від 30.12.2021 за період з 15.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 9424,25 грн сума інфляційних втрат становить 2531,37 грн (позивачем заявлено 2448,26 грн);

по видаткових накладних від 31.12.2021 за період з 15.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 2298,66 грн сума інфляційних втрат становить 617,42 грн (позивачем заявлено 597,15 грн);

по видаткових накладних від 03.01.2022 за період з 18.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 7000,04 грн сума інфляційних втрат становить 1740,38 грн (позивачем заявлено 1679,62 грн);

по видаткових накладних від 04.01.2022 за період з 19.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 777,86 грн сума інфляційних втрат становить 193,39 грн (позивачем заявлено 186,64 грн);

по видаткових накладних від 05.01.2022 за період з 22.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 4369,07 грн (позивачем помилково визначено суму боргу за видатковими накладеними від 05.01.2022 - 4369,58 грн) сума інфляційних втрат становить 1086,26 грн (позивачем заявлено 1048,46 грн);

по видаткових накладних від 06.01.2022 за період з 22.02.2022 по 17.02.2023 від суми боргу 1928,98 грн сума інфляційних втрат становить 479,59 грн (позивачем заявлено 462,85 грн);

Відтак, розмір інфляційних втрат становить 27 371,10 грн. Однак, позивач із заявами в порядку ст.46 ГПК України до суду не звертався, відтак до задоволення підлягає заявлена позивачем вимога про стягнення інфляційних втрат у розмірі 26465,34 грн.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст.ст.76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію такого стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Враховуючи те, що позивачем подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, які відповідачем не спростовані, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково і до стягнення з відповідача на користь позивача належать102948,58 грн. основного боргу, 26465,34 грн. інфляційних втрат, 3165,18 грн. 3% річних.

Судові витрати.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір слід покласти на Відповідача у розмірі 2683,87 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 13, 14, 46, 73, 74, 76-80, 91, 123, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ

1.Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІОН+» (79069, місто Львів, вулиця Тараса Шевченка, будинок 313, корпус 8, офіс 160; ідентифікаційний код 40110917) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛМАР" (79035, місто Львів, вулиця Зелена, будинок 204 ідентифікаційний код 22411887) 102948,58 грн основного боргу, 26465,34 грн інфляційних втрат, 3165,18 грн 3% річних та 2683,87 грн судового збору.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення підписано 11.09.2023

Суддя Кітаєва С.Б.