ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"20" вересня 2023 р. Справа№ 873/434/23

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Сулім В.В.

при секретарі судового засідання: Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідачів: не прибули,

розглянувши заяву і додані до неї матеріали Акціонерного товариства «Райффайзен Банк»

про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно - фінансового бізнесу» від 19.06.2023 року

у третейській справі № 321/23 (суддя Мамченко Ю.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюмський завод комплектуючих залізничного транспорту» та ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулось до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно - фінансового бізнесу» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюмський завод комплектуючих залізничного транспорту» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно - фінансового бізнесу» від 19.06.2023 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюмський завод комплектуючих залізничного транспорту» та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» заборгованість за кредитним договором № 011/0307/00700229 від 08.11.2019 року у сумі 210 046, 34 грн, а також витрати на оплату третейського збору у сумі 2 500, 46 грн, по 1 250, 23 грн з кожного.

22.08.2023 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» надійшла заява про видачу виконавчого документа на примусове виконання вищенаведеного рішення Третейського суду.

При цьому, в даній заяві представник Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», зокрема, зазначив наступне:

- п. 11.4. кредитного договору № 011/0307/00700229 від 08.11.2019 року дійсний, на момент подання даної заяви в судовому порядку не оскаржувався та не оскаржується, тому підстави вважати недійсним третейське застереження немає;

- на момент подачі даної заяви рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» у третейській справі №321/23 не скасоване. Будь-яких процесуальних документів щодо оскарження чи скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» у третейській справі №321/23 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» не надходило.

- Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» засвідчує та гарантує, що ним не подано інших позовів з того самого предмету, тих самих підстав та до тих самих сторін за кредитним договором №011/0307/00700229 від 08.11.2019 року.

- справа була розглянута третейським судом в порядку господарського судочинства, а тому заява Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» підлягає розгляду господарським судом, до якого Банк має право звернутись із заявою про видачу наказу про примусове виконання рішення третейського суду в порядку розділу 7 глави 2 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2023 року вищевказану заяву передано на розгляд судді Суліму В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.08.2023 року прийнято до розгляду заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно - фінансового бізнесу» від 19.06.2023 року у третейській справі № 321/23.

19.09.2023 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Представники сторін у судове засідання 20.09.2023 року не з`явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, надсиланням ухвали Північного апеляційного господарського суду від 24.08.2023 року.

Колегія суддів зазначає, що ухвала Північного апеляційного господарського суду від 24.08.2023 була направлена на адресу за місцем реєстрації відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюмський завод комплектуючих залізничного транспорту»: 64300, Харківська область, м. Ізюм, вул. Покровська, 15, кв. 6.

Однак, до Північного апеляційного господарського суду повернувся конверт з ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.08.2023 із зазначенням, про відсутність адресату за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізюмський завод комплектуючих залізничного транспорту» було належним чином повідомлено про розгляд заяви.

Крім того, враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про необхідність здійснення розгляду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду у справі № 321/23 за відсутності представників сторін, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 352 Господарського процесуального кодексу України питання видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня ухвалення рішення третейським судом.

Згідно ч. 2 ст. 354 Господарського процесуального кодексу України при розгляді заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду за клопотанням однієї із сторін господарський суд витребовує справу з постійно діючого третейського суду, в якому вона зберігається. Справа має бути направлена до господарського суду протягом п`яти днів від дня надходження вимоги. У такому разі строк розгляду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду продовжується до тридцяти днів з дня її надходження до суду.

Як вбачається з матеріалів справи:

- третейське застереження недійсним не визнавалося;

- рішення третейського суду є дійсним, законним та не було скасовано;

- у провадженні Північного апеляційного господарського суду або інших судових органах відсутні заяви про скасування чи оскарження рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» у третейській справі №321/23.

- Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» не подавало іншого позову до відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, та в провадженні судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та не має рішення цих органів з такого спору.

Через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» надійшли: матеріали третейської справи № 321/23 та засвідчена копія рішення про державну реєстрацію Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу».

Водночас на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 24.08.2023 року, Постійно діючий Третейський суд при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» в супровідному листі, зокрема, зазначив, що список третейських суддів Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» та регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» опубліковані відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про третейські суди» та знаходяться у відкритому доступі на сайті Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» https://sud.aifb.org.ua//#documents, в актуальному стані.

Разом з цим, Постійно діючий Третейський суд при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» повідомив, що до нього не надходило інформації щодо визнання третейської угоди у даній справі недійсною, скасування рішення Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» у справі №321/23 компетентним судом, наявності в провадженні Північного апеляційного господарського суду та інших судів заяви про оскарження чи скасування рішення Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» від 19.06.2023 року у справі №321/23. Склад Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу», яким прийнято рішення по справі №321/23, відповідає вимогам закону.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів приходить до наступного.

Стаття 50 Закону України «Про третейські суди» встановлює, що сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов`язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони та третейський суд вживають усіх необхідних заходів з метою забезпечення виконання рішення третейського суду.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні.

Статтею 57 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Виконавчий документ, виданий на підставі рішення третейського суду, може бути пред`явлений до примусового виконання в строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

У разі, коли рішення третейського суду не виконується добровільно зобов`язаною цим рішенням стороною, інша сторона може подати до компетентного суду заяву про видачу виконавчого документа, яким у господарському судочинстві згідно зі ст. 327 Господарського процесуального кодексу України та п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є наказ.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про третейські суди» заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Така заява підлягає розгляду компетентним судом протягом 15 днів з дня її надходження до суду. Про час та місце розгляду заяви повідомляються сторони, проте неявка сторін чи однієї із сторін не є перешкодою для судового розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня ухвалення рішення третейським судом.

Згідно з ч. 3 ст. 354 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених ст. 355 цього Кодексу.

Стаття 355 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Отже, виходячи з приписів чинного законодавства при розгляді заяви видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених ст. 56 Закону України «Про третейські суди» та ст. 355 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, колегією суддів встановлено, що задовольняючи позовну заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», третейський суд рішенням від 19.06.2023 у справі №321/23 стягнув солідарно суму боргу за кредитним договором № 011/0307/00700229 від 08.11.2019 та суму третейського збору солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюмський завод комплектуючих залізничного транспорту» та ОСОБА_1 .

Так, у вказаному рішенні третейського суду, серед іншого, встановлено, що:

- між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», яке змінило найменування на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (Банк), та ТОВ «Ізюмський завод комплектуючих залізничного транспорту» (позичальник) було укладено кредитний договір № 011/0307/00700229 від 08.11.2019, згідно з умовами якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 600 000, 00 грн, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту до 08.01.2020, сплатити проценти та комісії;

- з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 (поручитель) 08.11.2019 укладено договір поруки №011/0307/00700229/П (далі - договір поруки), відповідно до умов якого поручитель зобов`язався відповідати перед Банком солідарно з позичальником на виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникатимуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору №011/0307/00700229 від 08.11.2019;

- позичальник свої зобов`язання за кредитним договором №011/0307/00700229 від 08.11.2019 щодо погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом не виконав, що підтверджується розрахунками заборгованості та поясненнями представника позивача;

- вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 210 046, 34 грн підлягає задоволенню.

При зверненні до суду з цією заявою заявником надано кредитний договір №011/0307/00700229 від 08.11.2019, у п. 11.4 якого сторони домовились, що всі спори, що виникають між сторонами у зв`язку з договором, підлягають вирішенню шляхом переговорів; у разі неможливості вирішити спори шляхом переговорів - всі спори між сторонами, які виникають за договором або у зв`язку з ним (у тому числі щодо його тлумачення, виконання або порушення, зміни, припинення, розірвання або визнання недійсним), підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення до Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» або до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків; в разі виникнення спору між сторонами та його розгляду третейським судом, такий розгляд буде здійснюватись згідно з регламентом відповідного третейського суду; сторони погоджуються з тим, що третейській розгляд спору здійснюється третейськім судом у складі одноособового третейського судді, який призначається головою третейського суду одночасно з порушенням третейського провадження; у разі виникнення спору сторона, яка вважає, що її права порушено самостійно обирає способи захисту своїх прав між зверненням до третейського суду, згідно з цим застереженням або зверненням до місцевого суду відповідно до законодавства України.

Колегією суддів встановлено, що кредитний договір №011/0307/00700229 від 08.11.2019 містить третейське застереження про передачу відповідного спору між банком та позичальником, у разі його виникнення, на вирішення третейського суду (п. 11.4), проте договір поруки не містить третейського застереження про передачу відповідного спору між банком та поручителями, у разі його виникнення, на вирішення третейського суду.

Суд зазначає, що п. 3.1.5 договору поруки, яким встановлено, що поручитель належним чином і в повному обсязі ознайомлений з положеннями кредитного договору №011/0307/00700229 від 08.11.2019 та вважає, що такі положення застосовуються рівною мірою до виконання прав та обов`язків сторін за цим договором, не може розглядатись як третейське застереження стосовно можливості передачі даного спору між Банком та поручителем на розгляд третейського суду. Окремої третейської угоди між банком та поручителем суду також не надано.

Слід зазначити і про те, що п. 11.4 кредитного договору №011/0307/00700229 від 08.11.2019 не містить посилань на договір поруки та на поручителя.

При цьому, суд звертає увагу, що укладення між Банком та позичальником третейської угоди, що міститься в умовах кредитного договору не передбачає автоматичного поширення цієї третейської угоди на відносини з поручителями за договорами поруки, які такої (третейської) угоди не містять (висновки викладені у постановах Верховного суду від 30.09.2021 у справі №873/96/21 та від 23.06.2023 у справі № 873/61/23).

Отже, рішення третейського суду в частині стягнення з ОСОБА_1 , як з поручителя за вказаним договором поруки, прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою.

З огляду на вищевказане, враховуючи вимоги чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що даний спір між банком та поручителями про стягнення заборгованості не підвідомчий третейському суду та, з огляду на вказане, а тому відмовляє у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» від 19.06.2023 у справі № 321/23 в частині стягнення солідарно суми боргу та суми третейського збору з ОСОБА_1 , оскільки справа, по якій прийнято дане рішення третейського суду, у вказаній частині не підвідомча третейському суду, рішення третейського суду у вказаній частині, прийнято у спорі між банком та поручителями, не передбаченому третейською угодою.

За обставин, що склалися, враховуючи, що ТОВ «Ізюмський завод комплектуючих залізничного транспорту» рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» від 19.06.2023 у справі № 321/23 добровільно не виконано, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» та видачі наказів на примусове виконання вказаного рішення.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Сплачена заявником при зверненні до суду з цією заявою сума судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача 1, оскільки станом на дату звернення заявника до суду з цією заявою рішення третейського суду відповідачем 1 виконано не було, а отже, саме винні дії відповідача 1 змусили стягувача звертатися до суду з заявою про видачу наказу і нести відповідні судові витрати.

Керуючись ст.ст. 129, 234, 352 - 356 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про видачу виконавчого документа про примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» у третейській справі №321/23 задовольнити частково.

2. Видати накази на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» у третейській справі №321/23.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюмський завод комплектуючих залізничного транспорту» () та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» () заборгованість за кредитним договором №011/0307/00700229 від 08.11.2019 року у сумі 210 046 (двісті десять тисяч сорок шість) гривень 34 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюмський завод комплектуючих залізничного транспорту» () на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» () третейський збір у сумі 1 250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) гривень 23 копійки.

3. В іншій частині заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про видачу виконавчого документа про примусове виконання рішення Постійно діючого Трейтейського суду приАсоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу» від 19.06.2023 у справі № 321/23 залишити без задоволення.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюмський завод комплектуючих залізничного транспорту» () на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» () витрати по сплаті судового збору за подання заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення в сумі 1 342 (одна тисяча триста сорок дві) гривні 00 копійок.

5. Третейську справу № 321/23 повернути до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Інформаційно-фінансового бізнесу».

Ухвала, у випадку не оскарження, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження або у випадку оскарження - після розгляду справи судом апеляційної інстанції (ч.ч. 5, 6 ст. 356 Господарського процесуального кодексу України). Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку на підставі ч. 3 ст. 356 та ч. 2 ст. 25 Господарського процесуального кодексу України до Верховного Суду у строк, передбачений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Сулім