ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. ОдесаСправа № 915/11/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023

по справі №915/11/22

за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до відповідача: Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки

про стягнення заборгованості

суддя суду першої інстанції Ржепецький В.О.

місце винесення рішення: м. Миколаїв, Господарський суд Миколаївської області.

повний текст рішення складений та підписаний: 12.04.2023.

ВСТАНОВИВ:

04.01.2021 Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №НЮ-14/3242 від 29.12.2021, в якій просить суд стягнути з Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки 21712,74 грн. відшкодування середнього заробітку працівникам Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» за час проходження військових зборів.

Позовні вимоги обґрунтовано положеннями ст. 1, 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 119 КЗПП України, Постановою КМУ «Про порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам» від 23.11.2006 № 1644, Інструкцією про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 12.03.2007 № 80, Положенням про військові комісаріати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2013 № 389 та мотивовано тим, що за період проходження військових зборів працівниками Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» витрати позивача, пов`язані з виплатою середнього заробітку його працівникам, які були призвані на збори склали 21712,74 грн. Відшкодування витрат позивачу, пов`язаних з виплатою середнього заробітку його працівникам, які були призвані на збори, є компетенцією та обов`язком ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в подальшому було переформовано у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, в порушення вимог законодавства, витрати позивача у розмірі 21712,74 грн, пов`язані з виплатою середнього заробітку військовозобов`язаним працівникам Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», відповідачем позивачу відшкодовано не було, внаслідок чого позивач звернувся до господарського суду.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 6016,85 грн відшкодування середнього заробітку працівнику Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_1 за час проходження військових зборів та витрати по сплаті судового збору в сумі 629,04 грн.

В мотивах прийнятого судового рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою, відповідальною за відшкодування витрат позивача на оплату військовозобов`язаному працівнику Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_1 , який проходив військові збори в 2019 році, середньої заробітної плати в сумі 6016,85 грн.

Підставою для здійснення компенсації витрат підприємства є рахунок підприємства та відомість на виплату середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаним, призваним на збори.

Позивачем виконано вимоги законодавства та дотримано порядок подання до районних військових комісаріатів рахунків та відомостей до них на відшкодування середньої заробітної плати, нарахованої позивачем військовозобов`язаним працівникам, що в свою чергу зумовлює виникнення обов`язку у відповідача для відшкодування позивачу вищевказаних витрат.

Узагальнені вимоги та доводи апеляційної скарги:

Не погодившись із вказаним, судовим рішенням, Миколаївський обласний територіальний центро комплектування та соціальної підтримки звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 по справі №915/11/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Скаржник зазначає, що станом на 03.12.2019 року, виділені кошти та кошторисні призначення на 2019 рік на виплату середнього заробітку військовозобов`язаним за перебування на навчальних зборах ІНФОРМАЦІЯ_5 , м.Миколаїв були витрачені в повному обсязі, при цьому останнім було неодноразово подано Заявки до вищого командування на додаткове фінансування відповідача для компенсації виплат середньої заробітної плати підприємствам.

Проте, як вказано скаржником, додаткові заявки для вищевказаних виплат у 2019 році не фінансувалися, кошторисні призначення не надавалися, з огляду на що, ІНФОРМАЦІЯ_5 подавалась додаткова Заявка до вищого командування, адже додаткова потреба ІНФОРМАЦІЯ_1 в бюджетних призначеннях до кінця 2019 року складала 2632224 грн. 98 коп.

Разом з тим, скаржник, посилаючись на положення ст. 3, ч. 12 ст. 23 та п.1 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зауважив, що у Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відсутні зареєстровані у Держказначействі зобов`язання, а також відшкодування витрат за 2019 рік є виплатою минулих років.

Процесуальний рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду заяви було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Ярош А.І., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2023.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №915/11/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.07.2023 доручено Господарському суду Миколаївської області невідкладно надіслати матеріали справи №915/11/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 по справі №915/11/22 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

27.07.2023 матеріали справи №915/11/22 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

У зв`язку з перебуванням судді Ярош А.І. з 27.07.2023 по 11.08.2023 відповідно до наказу голови суду від 13.07.2023, №135-в у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду № 104 від 31.07.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2023, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі головуючого судді - Філінюка І.Г., судді: Аленіна О.Ю., Богатир К.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.08.2023 поновлено Миколаївському обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки пропущений процесуальний строк на оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 по справі №915/11/22.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 по справі №915/11/22.

Визначено розглянути апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_3 на рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 по справі №915/11/22 у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи.

Встановлено Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» згідно з нормами ст.263 ГПК України строк для подання відзиву (з доказами його направлення учасникам справи) на апеляційну скаргу, а також будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань - протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження у справі.

04.08.2023 до суду надійшов відзив Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Згідно з частини 13 статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог статті 282 ГПК України, зазначає, наступне.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.

У зв`язку з проведенням організаційних заходів, відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 02.09.2020 року №Д-321/7/дск «Про проведення додаткових заходів у Збройних Силах України в 2020 році» та директиви командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 " 03.09.2020 року №8дск «Про переформування обласних, районних (міських) військових комісаріатів оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » в територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», Миколаївський обласний військовий комісаріат 06 листопада 2020 року переформовано у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 є правонаступником всіх прав та обов`язків ІНФОРМАЦІЯ_1 зі збереженням усіх реквізитів (коду ЄДРПОУ, номерів розрахункових рахунків, контактних даних: адреси, номеру телефону).

Як вбачається з матеріалів справи, працівник Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_1 у період 28.08.2019 по 06.09.2019 перебував на військових зборах для проходження навчання резервістів зі збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку.

За період проходження військових зборів з 28.08.2019 по 06.09.2019 середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 склала 6016,85 грн.

Позивачем на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 04.10.2019 надано фінансові документи для відшкодування середнього заробітку працівника Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Ткаченка Д.Д. (а.с. 20-24).

07.06.2021 та 10.06.2021 позивач направляв на адресу Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки листи № ШЧ-06/456 та № ШЧ-01-07-438 з вимогою сплатити заборгованість.

Відповіді відповідача на вказані листи позивач не отримав.

Позиція Південно західного апеляційного господарського суду.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 6016,85 грн з підстав невиконання останнім зобов`язань щодо компенсації заробітної плати за період перебування працівника позивача на військових зборах.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частина 1 ст. 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди

Відповідно до частин 1, 2 ст. 119 Кодексу законів про працю України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії, зокрема, військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини.

Чисельність військовозобов`язаних, які підлягають призову на навчальні збори, щорічно визначається Міністерством оборони України в межах бюджетних асигнувань на оборону.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) військовозобов`язані та резервісти, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України) на прибуття для призову на збори, зобов`язані прибути в пункт і в строк, зазначені у повістці.

Керівники підприємств, установ, організацій та закладів освіти незалежно від підпорядкування та форми власності на вимогу відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України забезпечують своєчасне прибуття військовозобов`язаних та резервістів до визначених пунктів збору.

Відповідно до ч. 11 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) за призваними на збори військовозобов`язаними на весь період зборів та резервістами на весь час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, включаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середня заробітна плата на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування і форм власності.

Відповідно до ч. 13 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) виплата середньої заробітної плати військовозобов`язаним за весь період зборів та резервістам за час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за громадянами України, які проходять підготовку з військово-технічних спеціальностей з відривом від виробництва, на весь час підготовки, включаючи час проїзду до місця підготовки та у зворотному напрямку, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування і форм власності.

Частиною 13 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що виплата середньої заробітної плати військовозобов`язаним за весь період зборів та резервістам за час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 1 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам» від 23.11.2006 № 1644 виплата середнього заробітку військовозобов`язаним та резервістам, призваним на збори, проводиться підприємствами, установами та організаціями, в яких працюють призвані на збори громадяни, з наступним відшкодуванням цих витрат за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міністерства оборони та інших центральних органів виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Інструкція з організації і проведення навчальних зборів з військовозобов`язаними у військових частинах і установах Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.11.2009 № 560 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.12.2009 за № 1162/17178) у редакції наказу Міністерства оборони України 05.04.2013 № 245 визначає порядок організації планування та проведення навчальних зборів з військовозобов`язаними, крім резервістів, обов`язки посадових осіб Збройних Сил України з організації і проведення навчальних зборів, порядку контролю.

Відповідно до п. 1.2, п. 1.3 Інструкції проведення навчальних зборів у Збройних Силах України організовується та здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в межах асигнувань, які виділяються для Міністерства оборони України з Державного бюджету України. Тривалість навчальних зборів, склад військовозобов`язаних, місце і час їх проведення визначаються Генеральним штабом Збройних Сил України на підставі пропозицій структурних підрозділів Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління (далі - органи військового управління).

Відповідно до п. 10 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 389 обласні військові комісаріати, крім виконання функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема здійснюють відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міноборони.

Відповідно до п. 11 Інструкції про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам, затвердженої наказом Міністра оборони України № 80 від 12.03.2007 (з наступними змінами та доповненнями) (далі Інструкція №80), виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, призваним на збори, провадиться підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, з подальшим відшкодуванням цих витрат військовими комісаріатами.

Відповідно до п. 12 Інструкції № 80 підприємства, установи та організації для покриття витрат на виплату середньої заробітної плати військовозобов`язаним, призваним на збори, подають до районного військового комісаріату, у якому перебувають на обліку військовозобов`язані, рахунки, котрі акцептуються і передаються до обласного військового комісаріату для оплати. Відшкодуванню підлягають всі витрати, пов`язані з виплатою середнього заробітку (у тому числі і єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

До рахунків додаються відомості на виплату середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаним, призваним на збори, згідно з цією Інструкцією за наведеною формою.

Відповідно до п. 13 Інструкції № 80 середній заробіток військовозобов`язаних, призваних на збори, розраховується підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, відповідно до чинних нормативно-правових актів.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, військовозобов`язаний працівник Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця2 ОСОБА_1 у період 28.08.2019 по 06.09.2019 перебував на військових зборах для проходження навчання резервістів зі збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку.

За період проходження військових зборів з 28.08.2019 по 06.09.2019 середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 склала 6016,85 грн.

Відповідно до п. 10 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 389 (в редакції станом на 04.06.2015) обласні військові комісаріати, крім виконання функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема здійснюють відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міноборони.

Отже, відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою, відповідальною за відшкодування витрат позивача на оплату військовозобов`язаному працівнику Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Ткаченку Д.Д., який проходив військові збори в 2019 році, середньої заробітної плати в сумі 6016,85 грн.

Підставою для здійснення компенсації витрат підприємства є рахунок підприємства та відомість на виплату середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаним, призваним на збори.

Позивачем виконано вимоги законодавства та дотримано порядок подання до районних військових комісаріатів рахунків та відомостей до них на відшкодування середньої заробітної плати, нарахованої позивачем військовозобов`язаним працівникам, що в свою чергу зумовлює виникнення обов`язку у відповідача для відшкодування позивачу вищевказаних витрат.

Проте, всупереч наведеному вище, відповідачем не здійснено відшкодування витрат позивачеві жодним чином.

Стосовно доводів скаржника щодо відсутності фінансування для компенсації виплат середньої заробітної плати підприємствам, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що законодавством не передбачена залежність відшкодування витрат з виплаченої середньої заробітної плати військовозобов`язаним від фактичного фінансування відповідача чи випадки повного або часткового його звільнення від такого обов`язку.

Крім того, у рішення Конституційного Суду України неодноразово висловлювалась правова позиція щодо неможливості поставлення гарантованих законом виплат, пільг тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004, від 9 липня 2007 року №6-рп/2007).

Аналогічної правової позиції дотримався Верховний Суд у постанові від 22.05.2018 року у справі №908/3349/16.

Також, у постанові Об`єднаної Палати від 03.12.2021 у справі № 915/634/20 Верховний Суд вказав, що відсутність у позивача необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання, оскільки за змістом ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 року, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в повному обсязі, при цьому, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються наявними матеріалами справи.

Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 у справі №915/11/22 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_3 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2023 у справі № 915/11/22 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя К.В. Богатир