ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/99/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

Суддів: Г.І. Діброви, Н.М. Принцевської

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ): Остапов В.В.

від Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство": Артимович Ю.Б.

від Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївської та Одеської області): не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Одесі

апеляційну скаргу Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство"

на рішення Господарського суду Одеської області від 02.05.2023, повний текст якого складено 08.05.2023 та на додаткове рішення від 18.05.2023, повний текст якого складено 19.05.2023, суддя в І інстанції Рога Н.В., в м. Одесі

у справі №916/99/23

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ)

до відповідача: Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївської та Одеської області)

про стягнення 350 664,79 грн

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про стягнення шкоди у розмірі 350 664,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.05.2021 до головної диспетчерської Чорноморської філії ДП «АМПУ» надійшла інформація про помітне збільшення крену на правий борт судна PARUTINO, яке належить відповідачу. В подальшому в районі причалу №24 порту Чорноморськ виявлено факт підтоплення судна PARUTINO та за результатами проведених вимірювань виявлено на даній ділянці акваторії факт перевищення гранично допустимих показників шкідливих речовин, про що повідомлено ДП «АМПУ».

На виконання Порядку надання послуг із забезпечення запобігання і ліквідації розливу забруднюючих речовин у морських портах України, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 21.08.2013р. №631 та Порядку надання послуг із забезпечення проведення аварійно-рятувальних робіт, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 25.07.2013р. №505, ст.15 Закону України «Про морські порти України» Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії було вжито заходи, направлені на недопущення погіршення стану навколишнього середовища в місці розміщення зазначеного судна, а саме: проведено обстеження місця забруднення, встановлено бонове загородження, проведено відбір води для аналізу, оброблено акваторію препаратом Еконадін тощо, а вказані вище заходи, які були вжиті Адміністрацією морського порту Чорноморськ, призвели до фінансових витрат у вигляді видатків на загальну суму 350 664 грн 79 коп.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.05.2023 у справі №916/99/23 позов задоволено повністю; стягнуто з Державної судноплавної компанії Чорноморське морське пароплавство шкоду у розмірі 350 664,79 грн.

Суд дійшов висновку, що враховуючи встановлення повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка (або порушення зобов`язання); шкідливий результат такої поведінки (шкода); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; та вини правопорушника, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог ДП «АМПУ» в особі Чорноморської філії ДП «АМПУ», у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 у справі №916/99/23 заяву Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація морського порту Чорноморськ) про розподіл судових витрат у справі №916/99/23 задоволено повністю; стягнуто з Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) витрат по сплаті судового збору у розмірі 5 259,97 грн.

09.06.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" надійшла апеляційна скарга, в якій скаржник просить рішення Господарського суду Одеської області від 02.05.2023 та додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 18.05.2023 у справі №916/99/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Скаржник зазначає наступне:

-суд першої інстанції не звернув увагу на факт відсутності доказів належного повідомлення позивачем відповідача про аварійну подію, і як наслідок позбавлення відповідача можливості запобігти виникненню аварійного забруднення, і не надав жодної оцінки таким діям позивача, оскільки саме протиправна поведінка позивача, який свідомо, вчасно і належним чином не повідомив відповідача про факт підтоплення на корму в частині машинного відділення т/х "PARUTINO" 21.05.2021 призвело до того, що 08.06.2021 т/х "PARUTINO" дало течу з надходженням нафтопродукту в акваторію порту Чорноморськ;

-факт витоку 08.06.2021 нафтопродуктів з т/х "PARUTINO", що призвело до забруднення акваторії порту та здійснення позивачем заходів з ліквідації розливу забруднюючих речовин не підтверджено позивачем жодними документами, які повинні складатись у разі виявлення випадків забруднення акваторії порту. Всупереч п.п.3, 4, 5 Порядку взаємодії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та Державної екологічної інспекції із забезпечення дотримання законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в матеріалах справи відсутні докази фіксації факту виявлення адміністрацією порту видимих слідів нафти чи нафтовмісних або інших забруднюючих речовин в акваторії порту, так само як і відсутні результати інструментально-лабораторних вимірювань проб води акваторії порту, проведених відповідно до п.3 і 4 цього Порядку;

-сам по собі акт від 08.06.2021 обстеження акваторії та відбору проб води в місці забруднення свідчить лише про те, що 08.06.2021 держекоінспектор за участі представника адміністрації порту в черговий раз здійснив відбір проб води в місці забруднення, і не є доказом витоку нафтопродуктів з судна та забруднення акваторії порту;

-згідно висновку, викладеному в Протоколі випробувань №281 від 27.05.2021, наданого позивачем, проба води з акваторії порту (02.0668) за дослідженими показниками (в тому числі і на нафтопродукти і залізо) відповідає вимогам Постанови КМУ №431 від 29.03.2002 "Правила охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення" та Постанови №828 від 21.08.2019. Таким чином, станом на 27.05 2021 у відібраних пробах не було виявлено перевищення нормованих значень гранично допустимих концентрацій ні нафтопродуктів, ні заліза, ні будь-яких інших речовин.

-незважаючи на отриманий висновок за результатами лабораторних досліджень проб води, викладений в зазначеному Протоколі випробувань, який свідчив про відсутність перевищення нормованих значень гранично допустимих концентрацій по вмісту у воді нафтопродуктів, позивач з невідомих підстав 27.05.21, 28.05.2021 та 03.06.2021 продовжував обробляти акваторію порту препаратом "Еконадін".

-в матеріалах справи протоколи вимірювання показників складу та властивостей проб води відсутні, так само як і відсутні акти перевірки якості води за формою згідно з додатком 2, які би підтверджували факт погіршення якості води в акваторії порту шляхом порівняння результатів проб води акваторії порту, відібраних у місці забруднення, із фоновими показниками якості води акваторії порту, що були відібрані адміністрацією порту та які б свідчили про необхідність здійснення заходів по ліквідації розливу забруднюючих речовин.

-ні текст позовної заяви, ні розрахунок фактичних витрат по локалізації та ліквідації аварійної ситуації навколо судна "PARUTINO" за період з 21.05.2021 по 01.07.2021, наданий позивачем, не містить в собі обгрунтованого поянення необхідності: встановлення бонового загородження довжиною 250 м і чим саме обумовлена така довжина бонових загороджень та період їх використання до 01.07.2021, оскільки інформація щодо площі забруднення, дати ліквідації аварійної ситуації, відсутня, хоч зі змісту позовної заяви вбачається, що останні заходи, які здійснював позивач, були 15.06.2021, а розрахунок щодо бонового загородження здійснено по 01.07.2021); ??використання біопрепарату "Еконадін" в кількості 120 літрів, враховуючи те, що позивачем не наведено розрахунок використання кількості препарату на одиницю площі забруднення та позивачем взагалі не визначена площа забруднення; ??здійснення витрат оброблення біопрепаратом "Еконадін", використання автотранспорту та людських ресурсів на оброблення акваторії з 27.05.2021 року по 08.06.2021, враховуючи висновок, викладений в Протоколі випробувань Л: 281 від 27.05.2021, згідно якого проба води з акваторії порту (02.0668) за дослідженими показниками (в тому числі і на нафтопродукти і залізо) відповідала вимогам законодавства та відсутність проведення вимірювання показників складу та властивостей проб води, які б свідчили про необхідність здійснення заходів про обробленню акваторії. Таким чином, розрахунок витрат, наданий позивачем є необгрунтованим та не підтвердженим належними доказами, а заходи здійснені позивачем для ліквідації забруднення, не відповідають фактичним обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає таке:

-в незалежності від наявності повідомлення з боку Позивача про аварійну морську подію, Відповідач в силу ст. 319, 322 ЦК України зобов?язаний був вжити невідкладних заходів щодо належного утримання майна та для запобігання надзвичайній ситуації, пов?язаної із затопленням судна та забрудненням навколишнього середовища;

-т/х "Парутіно" знаходився в довгостроковому відстої у необладнаного берега поблизу причалу № 24, тобто Відповідач дистанціювався від виконання своїх зобов?язань як Власника, що визначені ст. 319, 322 ЦК України, що свідчить про наявність його вини в незабезпеченні належного експлуатаційного стану судна. Посилання Відповідача на Постанову КМУ від 17.07.2019 № 670 відповідно до якої у разі встановлення факту погіршення якості води акваторії порту та за умови наявності обгрунтованих підстав вважати, що джерелом забруднення є судно (про що зазначається в акті перевірки якості води), адміністрація порту невідкладно повідомляє про це капітану судна та морському агенту є некоректним та безпідставним, оскільки станом на момент підтоплення, судно було без екіпажу, а Відповідачем не було номіновано морського агента в порту. Отже станом на 21.05.2021 були відсутні особи, яких необхідно було повідомити. Разом із тим, як зазначалось вище Позивачем на адресу Відповідача була направлена телефонограма;

-факт наявності нафтопродуктів з т/х "Парутіно" та забруднення акваторії порту підтверджується актом обстеження акваторії та відбору проб води в місці забруднення від 08.06.2021;

-26.05.2021 Позивачем було проведено відбір фонових показників якості води в контрольній точці (а не в місті забруднення), про що було складено акт відбору проб фонових показників якості води в акваторії порту. Згідно висновку, викладеному в Протоколі випробувань №281 від 27.05.2021, наданого позивачем, проба води з акваторії порту (фонова точка 02.0668) за дослідженими показниками (в тому числі і на нафтопродукти і залізо) відповідає вимогам Постанови КМУ №431 від 29.03.2002 "Правила охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення" та Постанови №828 від 21.08.2019. Тобто, той факт, що в контрольній точці проба води відповідала вимогам нормативних документів не свідчить про те, що відпала необхідність припинення вжиття заходів для ліквідації та локалізації забруднення в місці витоку нафтопродуктів. Крім того в цей же день 26.05.2021 держекоінспектором за участі представника адміністрації морського порту здійснювалось обстеження акваторії порту в місці забруднення та складались акти обстеження акваторії та відбору проб води в місці забруднення від 26.05.2021 і в акті наведено опис виявленого забруднення: плями і нафтова плівка з мазутними сполуками біля судна «Парутино», а Позивачем після відбору проб здійснено оброблення забрудненого місця акваторії препаратом "Еконалін";

-держекоінспектором за участі представника адміністрації морського порту також здійснювалось обстеження акваторії порту в місці забруднення та складались акти обстеження акваторії та відбору проб води в місці забруднення від 27.05.2021, 28.05.2021, 01.06.2021, 03.06.2021 та 08.06.2021, 10.06.2021 які містяться в матеріалах справи та в кожному акті наведено опис виявленого забруднення: плями і нафтова плівка з мазутними сполуками біля судна «Парутино». Таким чином акти обстеження акваторії та відбору проб води в місці забруднення від 27.05.2021, 28.05.2021, 01.06.2021, 03.06.2021 та 08.06.2021, 10.06.2021 свідчать про наявність забруднення Відповідачем акваторії, а отже обгрунтованість вжиття Позивачем заходів з локалізації даного забруднення;

-встановлення бонового загородження довжиною 250 м обгрунтовано тим, що це є стандартна довжина бонового загородження і відповідно не можна зменшити без завдання шкоди самому загородженню;

-відповідач, як власник майна, будучи обізнаним (або маючи бути обізнаним) про аварійну морську з судном власником якого він є, протягом всього часу не вжив будь-яких заходів направлених на для припинення витоку нафтопродуктів (які також є товарно-матеріальними цінностями), не забезпечив прибуття членів екіпажу для підтримання судна в плавучому стані, що свідчить про невиконання ним обов?язків власника визначених ст. 319, 322 ЦК України. При цьому, як зазначалось в позовній заяві в даному випадку шкода завдана транспортним засобом (судно «PARUTINO»), яке, відповідно до приписів ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, є джерелом підвищеної небезпеки, а шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, та може бути звільнена від відповідальності лише у випадку, якщо вона доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого;

Позивачем до відзиву на апеляційну скаргу долучено нові докази, а саме: роздруківку з електронної пошти про надсилання телефонограми на електронну пошту відповідача, роздруківку план схеми та матеріали фотофіксацій. Долучення вказаних документів мотивоване тим, що з метою уникнення складання хибного враження, що доводи позивача про те, що телефонограма надсилалась зводяться до формальних заперечень відсутності зауважень з боку Відповідача в суді першої інстанції, Позивач вважає за доцільне надати відповідну роздруківку відправленої електронної пошти та електронний доказ, які не надавались через відсутність зауважень в суді першої інстанції, а також з огляду на заперечення Відповідача, які вперше викладені в апеляційній скарзі.

07.09.2023 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначає, що з приводу застосування ч.4 ст.165 ГПК України існує чітка та послідовна судова практика, яка зводиться до відхилення в апеляційній інстанції тих доводів та заперечень, які відповідач не заявляв в суді першої інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" та призначено справу №916/99/23 до розгляду на 12.09.2023 о 10:30.

В судовому засіданні 12.09.2023 представник відповідача просив рішення та додаткове рішення у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, представник позивача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 21.05.2021р. в районі причалу №24 Чорноморської філії ДП "АМПУ" державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) виявлено факт підтоплення самохідного рейдового плашкоута PARUTINO, у зв`язку з чим державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) проведено відбір проб поверхневих вод Сухого лиману Чорного моря в районі пр. №24 Чорноморської філії ДП "АМПУ", про що складено Акт №43.

Відповідно до Акту відбору проб вод №43 від 21.05.2021р. відділом інструментально - лабораторного контролю Одеської області Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) проведено вимірювання показників складу та властивостей зворотніх/поверхневих вод, про що складено протокол вимірювань показників складу та властивостей проб вод №39 від 22.05.2021р.

Згідно протоколу вимірювання показників складу та властивостей проб вод №39 від 22.05.2021р. у відібраних пробах виявлено встановлено перевищення нормованих значень гранично допустимих концентрацій по вмісту у воді нафтопродуктів у 1,6 разів та перевищення нормативних значень гранично допустимих концентрацій по вмісту у воді заліза загального у 5,6 разів.

Відповідно до роздруківки із міжнародної інформаційної системи EQUASIS судно PARUTINO (ІМО 8924290) належить відповідачу - ДСК "ЧМП".

Відповідачем не заперечується вказана обставина.

23.05.2023р. позивач телефонограмою №84, направленою на електронну пошту , повідомив відповідача про аварійну морську подію, що сталась 21.05.2021р. о 18:00, а саме про підтоплення на корму в частині машинного відділення т/х PARUTINO.

В подальшому держкоінспектором за участі представника адміністрації морського порту також здійснювалось обстеження акваторії порту в місці забруднення та складались акти обстоження акваторії та відбору проб води в місці забруднення від 27.05.2021, 28.05.2021, 01.06.2021, 03.06.2021 та 08.06.2021, 10.06.2021 та в кожному акті наведено опис виявленого забруднення: плями і нафтова плівка з мазутними сполуками біля судна «Парутино».

08.06.2021р. відповідача було повідомлено про течу нафтопродуктів в акваторію порту Чорноморськ з судна PARUTINO.

В подальшому, у зв`язку з викидом шкідливих речовин у воду акваторії морського порту Чорноморськ з судна PARUTINO позивачем було здійснено комплекс заходів, направлених на недопущення погіршення стану навколишнього середовища в місці викиду, а саме: проведено обстеження місця забруднення, встановлено бонове загородження, проведено відбір води для аналізу, здійснено лабораторний аналіз ДУ "Лабораторний центр МОЗ України на ВТ" за Договором від 09.02.2021р. №24-В-ЧФ-21, рахунок па оплату від 09.06.2021р. №1523, на суму 2221 грн 24 коп. з ПДВ; оброблено акваторію препаратом Еконадін (ВЕБ - 12,5 л на суму 211 грн 10 коп.; служба флоту - 120,0 л. на суму 2 028 грн), що підтверджується актами відділу екологічної безпеки порту, вимогами на відпуск матеріалів зі складу та актами на списання матеріалів.

Так, Адміністрацією морського порту Чорноморськ було понесено наступні витрати на заходи, направлені на недопущення погіршення стану навколишнього середовища в місці викиду: витрати автогосподарства 1 519 грн 77 коп.; на роботу службового автотранспорту 1 166 грн 83 коп. (тривалість роботи 13,7 год, вартість 1 години роботи автотранспорту - 85,17 грн/год); витрати на витрачене паливо 352 грн 94 коп. (кількість - 20,64 л, вартість палива - 17.10 грн/л); витрати служби флоту 335 808 грн 32 коп. (м/б "Смелий" - 10 731 грн 07 коп.; обстеження акваторії біля т/х PARUTINO з 11:45 до 12:15 26.05.2021р. згідно заявки служби ВЕБ на суму 2 682 грн 77 коп.; робота по ліквідації забруднення нафтопродуктів з 12:30 до 14:00 - 08.06.2021р. на суму 8 048 грн 30 коп.; т/х "НМС-28" забезпечення екологічної безпеки при прибиранні забруднень з 09:20 до 15:50 08.06.2021р. на суму 9 663 грн 17 коп.; м/б "Смелий" робота з боновими загородженнями в районі розливу на 24 причалі (довжина бонового загородження - 250.0м) розрахунок з 21.05.2021р. по 01.07.2021р. на суму 313 386 грн 08 коп.; витрати відділу екологічної безпеки (50 люд/год.) 11 274 грн 57 коп.

ДП "АМПУ" в особі Чорноморської філії ДП "АМПУ" було направлено на адресу ДСК "ЧМП" лист-вимогу за вих.№3119/15-03-06.01/Вих від 04.11.2021р., відповідно до якого позивач просив сплатити витрати за період з 21.05.2021р. по 01.07.2021р. у розмірі 336 019 грн 42 коп.

Вказаний лист було отримано відповідачем 09.11.2021, однак, був залишений без відповіді, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Отже, предметом розгляду даної справи є наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача шкоди у розмірі 350 664,79 грн.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників учасників процесу, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища України регулюються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Згідно з ч. 1 п. 2, ч. 3 ст. 110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні, зокрема, у забрудненні та засміченні вод.

За приписами ст. 111 Водного Кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов`язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Частиною 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

У статті 304 Кодексу торговельного мореплавства України встановлено, що власник судна відповідає за шкоду від забруднення, заподіяну внаслідок витоку з його судна або скиду з нього нафти чи інших речовин, шкідливих для здоров`я людей або живих ресурсів моря, за винятком випадків, передбачених ст. 306 цього Кодексу.

Шкода від забруднення - це шкода, заподіяна за межами судна забруднюючими речовинами морському середовищу, узбережжю або будь-яким іншим об`єктам (суднам, рибопромисловим знаряддям тощо). Вона включає також вартість розумних заходів, вжитих будь-якою особою після події, що могла спричинити або спричинила витік чи скид забруднюючих речовин, для відвернення або зменшення шкоди від забруднення, а також збитки, заподіяні внаслідок вжиття таких заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, судно PARUTINO (ІМО 8924290) належить відповідачу - ДСК "ЧМП", вказане не заперечується і самим відповідачем.

Відповідно до Акту №43 відбору проб вод від 21.05.2021р. відділом інструментально - лабораторного контролю Одеської області Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) проведено вимірювання показників складу та властивостей зворотніх/поверхневих вод, про що складено протокол вимірювань показників складу та властивостей проб вод №39 від 22.05.2021р.

Згідно протоколу №39 вимірювання показників складу та властивостей проб вод від 22.05.2021р. у відібраних пробах виявлено встановлено перевищення нормованих значень гранично допустимих концентрацій по вмісту у воді нафтопродуктів у 1,6 разів та перевищення нормативних значень гранично допустимих концентрацій по вмісту у воді заліза загального у 5,6 разів.

Так, скаржник зазначає, що позивач свідомо, вчасно і належним чином не повідомив відповідача про факт підтоплення на корму в частині машинного відділення т/х "PARUTINO" 21.05.2021, що призвело до того, що 08.06.2021 т/х "PARUTINO" дало течу з надходженням нафтопродукту в акваторію порту Чорноморськ.

Судова колегія не погоджується із даним аргументом апелянта з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 144 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові права та майнові обов`язки суб`єкта господарювання можуть виникати, зокрема, внаслідок створення та придбання майна з підстав, не заборонених законом; внаслідок заподіяння шкоди іншій особі.

За частиною третьою статті 147 ГК України збитки, завдані суб`єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону.

Згідно із частинами першою - другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Правило відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки урегульовано статтею 1187 "Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" ЦК України, положення якої є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність у разі завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

За частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Діяльність зі зберігання боєприпасів має ознаки джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положення статті 1187 ЦК України є спеціальними відносно статті 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки - стаття 1188 ЦК України), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини.

Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них за частиною п`ятою статті 1187 ЦК України належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер.

Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату.

Тобто на відміну від загального порядку та умов відшкодування шкоди безпосередньо встановленого статтею 1166 ЦК України, умовами відшкодування за статтею 1187 ЦК України шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є: 1) протиправність поведінки заподіювача шкоди, 2) наявність цієї шкоди у потерпілого і 3) причинного зв`язку між ними.

Отже, зобов`язання про відшкодування майнової шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки виникає за таких умов: 1) наявність шкоди; 2) протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; 3) наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою (висновок, викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 674/1666/14-ц).

Ураховуючи наведене, розподіл між сторонами спору про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки - стаття 1188 ЦК України) обов`язків доказування і подання доказів відповідно до статті 74 ГПК України здійснюється таким чином:

- особа, якій завдано шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участі відповідача, розмір заподіяної шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду,

- володілець джерела підвищеної небезпеки доводить умисел потерпілого або наявності непереборної сили законом, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди (подібний висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2021 у справі № 904/2830/20).

Суд апеляційної інстанції наголошує, що скаржник не довів умисел потерпілого або наявності непереборної сили законом. Не довів факту відсутності понесеної шкоди внаслідок забруднення акваторії порту.

Судова колегія також зазначає, що чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки як вина потерпілого, зокрема, неповідомлення власника джерела підвищеної небезпеки про наявність шкоди, спричиненої внаслідок не забезпечення останнім справного технічного стану його судна.

Як вже зазначалося вище, зобов`язання про відшкодування майнової шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки виникає за таких умов: 1) наявність шкоди; 2) протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; 3) наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою

Так, в даному випадку протиправна поведінка відповідача полягає в тому, що відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки, не забезпечив дотримання безпечних умов перебування судна біля причалу.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою полягає в тому, що в наслідок не забезпечення дотримання безпечних умов перебування судна, відбувся його крен на правий бік, що привело к потраплянню шкідливих хімічних речовин в акваторію Сухого лиману. Відповідачем не заперечувалась вказана обставина.

Відповідно до складеного кошторису розмір збитків, які поніс позивач на усунення наслідків витоку речовин із судна складає 350 664,79 грн, вказана сума підтверджена матеріалами справи, відповідачем власного контррозрахунку збитків не надано.

Судова колегія звертає увагу, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22.04.2020 у справі №280/1222/17 (провадження №61-42888св18) та від 28.03.2018 у справі №204/3783/16-ц.

Щодо доводів апелянта, що розрахунок витрат, наданий позивачем є необгрунтованим та не підтвердженим належними доказами, заходи здійснені позивачем для ліквідації забруднення, не відповідають фактичним обставинам справи, а факт витоку нафтопродуктів з т/х "PARUTINO", що призвело до забруднення акваторії порту та здійснення позивачем заходів з ліквідації розливу забруднюючих речовин не підтверджено позивачем жодними документами, які повинні складатись у разі виявлення випадків забруднення акваторії порту, судова колегія зазначає наступне.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 165 ГПК України заперечення проти позову відповідач викладає у відзиві, який повинен містити, зокрема заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Частиною 4 ст. 165 ГПК України встановлено, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Враховуючи те, що відповідач був обізнаний про існування вказаного судового провадження в суді першої інстанції щонайменше з 14 лютого 2023 року, що підтверджується клопотанням останнього про проведення судового засідання за відсутністю відповідача, втім відзиву на позовну заяву до суду першої інстанції не подавав, з урахуванням положень ч. 4 ст. 165 ГПК України, відповідач не вправі заперечувати проти розрахунку витрат, наданих позивачем, або зазначити про не підтвердженність жодними доказами факт витоку нафтопродуктів з т/х "PARUTINO", що призвело до забруднення акваторії порту та здійснення позивачем заходів з ліквідації розливу під час розгляду справи по суті з підстав, які були ним наведені лише в апеляційній інстанції.

Частиною першою статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 ГПК України).

Одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

Зважаючи на усе вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не додано жодних доказів на спростування доводів позивача про наявність шкоди від забруднення акваторії морського порту, заподіяної власником джерела підвищеної небезпеки - Державною судноплавною компанією "Чорноморське морське пароплавство" через незабезпечення його судна у справному технічному стані, що привело к витоку з його судна нафти та інших шкідливих речовин для здоров`я людей та ресурсів моря, не довів факту відсутності понесеної шкоди внаслідок забруднення акваторії порту, скаржник у відповідності до вимог ст. 1188 ЦК України не довів умисел потерпілого або наявності непереборної сили законом, тому, вважає вірним висновок суду першої інстанції про встановлення повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка (або порушення зобов`язання); шкідливий результат такої поведінки (шкода); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; та вини правопорушника, а отже обґрунтованістю і правомірністю позовних вимог ДП "АМПУ" в особі Чорноморської філії ДП "АМПУ", у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням того, що наведені в апеляційній скарзі порушення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 02.05.2023 у справі №916/99/23.

Оскільки додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі, а в даному випадку відсутні підстави для скасування основного рішення, то відсутні підстави для скасування й додаткового рішення у даній справі.

Інших підстав для скасування додаткового рішення заявник апеляційної скарги не зазначив.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 136-140, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" на рішення Господарського суду Одеської області від 02.05.2023 та на додаткове рішення від 18.05.2023 у справі №916/99/23 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 02.05.2023 та додаткове рішення від 18.05.2023 у справі №916/99/23 - залишити без змін.

Постанова з дня набирає законної сили її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 15.09.2023.

Головуючий суддя: А.І. Ярош

Судді: Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська