ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

"21" вересня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/1012/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Соловей Л.А.,

розглядаючи матеріали заяви позивача про забезпечення позову від 14.09.2023 у справі №906/1063/23

за позовом: Приватного підприємства "Інвестиційна компанія "Плутос" (м.Київ)

до Фізичної особи- підприємця Свінціцького Віктора Павловича (м.Житомир)

про стягнення 185220,00грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Інвестиційна компанія "Плутос" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Свінціцького Віктора Павловича 185220,00грн неустойки в розмірі подвійної плати за користування приміщенням за час прострочення його повернення за період з серпня 2020 року по квітень 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неповернення відповідачем орендованого майна після закінчення строку дії договору оренди №05/2019 від 01.01.2019.

Ухвалою суду від 01.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.09.2023.

19.09.2023 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову від 14.09.2023, згідно з якою останній просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме, нерухоме майно, а також грошові кошти, що є у власності і знаходяться у відповідача Фізичної особи-підприємця Свінціцького Віктора Павловича (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

Заяву про забезпечення позову мотивовано тим, що відповідач ухиляється від виконання зобов`язань, які виникли на підставі договору оренди №05/2019 від 01.01.2019, не повертає об`єкт оренди після закінчення строку дії договору, а також має заборгованість зі сплати платежів за користування приміщенням. Зазначає, що відповідач, до теперішнього часу не виконав наказ суду №906/510/20 від 04.11.2020, виданий на підставі рішення Господарського суду Житомирської області, а виконавча служба своєю бездіяльністю сприяє відповідачу уникати відповідальності. У позивача існують побоювання, що навіть при задоволенні судом позову буде неможливо відновити його порушені права, оскільки грошових коштів, може вже і не бути у відповідача до моменту набрання рішенням суду законної сили.

за час розгляду справи в суді відповідач може відчужити майно іншим особам, що в свою чергу значно ускладнить або унеможливить виконання рішення суду.

Дослідивши заяву Приватного підприємства "Інвестиційна компанія "Плутос" від 14.09.2023 про забезпечення позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з положеннями якої, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення господарського суду, який полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, мають тимчасовий характер і діють до закінчення розгляду справи по суті заявлених вимог.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.74 ГПК України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Згідно з п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, предметом даного позову є вимога Приватного підприємства "Інвестиційна компанія "Плутос" про стягнення з відповідача 185220,00грн неустойки за час неповернення об`єкта оренди.

При цьому суд зазначає, що наявність/відсутність обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, в тому числі, наявність/відсутність боргу, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, суд встановлює під час розгляду справи по суті, а тому неповернення відповідачем заявленої до стягнення суми коштів є, в першу чергу, свідченням наявності між сторонами спору.

Як вбачається зі змісту клопотання про забезпечення позову, останнє ґрунтується на доводах заявника щодо недобросовісної поведінки відповідача та можливого уникнення в подальшому виконання рішення за позовними вимогами Приватного підприємства "Інвестиційна компанія "Плутос".

Однак заявником не надано жодних належних та допустимих доказів того, що станом на час подачі даного позову та заяви про забезпечення позову, у ФОП Свінціцького В.П. відсутні грошові кошти в достатній кількості для їх сплати позивачу у випадку задоволення позову, чи ним вчиняються дії по виведенню грошових коштів з рахунків, чи будь-які інші дії, в тому числі по підготовці до відчуження належного йому майна або його продажу (укладення договорів, вчинення інших правочинів стосовно надання/передачі такого майна третім особам тощо).

Потенційна можливість вчинення боржником дій, які можуть бути спрямовані на відчуження майна, без наведення відповідного достатньо обґрунтування не є переконливою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Отже, заявником не подано доказів які б свідчили про те, що майно, яке є у відповідача на момент звернення з заявою про вжиття заходів забезпечення позову на час прийняття рішення може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Наведені у заяві про забезпечення позову доводи позивача ґрунтуються лише на припущеннях останнього. Однак такі припущення щодо можливості вчинення дій відповідачем з метою уникнення відповідальності за невиконання договірних зобов`язань перед Приватним підприємством "Інвестиційна компанія "Плутос" документально не підтверджені. А серед доданих до заяви про забезпечення позову документів відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача без вжиття відповідних заходів забезпечення позову до ухвалення рішення у справі.

Таким чином, позивачем не наведено жодних достатніх підстав та не надано доказів, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Також суд зазначає, що безпідставними є доводи заявника, що виконавча служба сприяє ФОП Свінціцькому В.П. у невиконанні наказу №906/510/20 від 04.11.2020, оскільки стягувач, у разі тривалого невиконання рішення суду, не позбавлений права та можливості оскаржити дії державного виконавця у встановленому законом порядку.

Крім того, як судом зазначалося вище, відповідно ч.1 ст.139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, о б ґ р у н т у в а н н я н е о б х і д н о с т і з а б е з п е ч е н н я п о з о в у.

У даному випадку, Приватне підприємство "Інвестиційна компанія "Плутос" не наводить та не надає доказів реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог в межах відносин, які склалися між сторонами. Так само позивач не надає доказів на підтвердження наявності фактичних обставин на підставі яких суд міг би дійти висновку про необхідність застосування вказаних позивачем заходів забезпечення позову.

При цьому судом також враховано, що застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке перебуває у власності відповідача може призвести до блокування господарської діяльності відповідача, і за умови недоведеності наявності порушення прав заявника, свідчить про його неспівмірність та порушуватиме збалансованість інтересів сторін справи.

Також необхідно відзначити, що позивач у заяві про забезпечення позову від 14.09.2023 просить суд накласти арешт на грошові кошти ФОП Свінціцького В.П.". Водночас, позивачем не зазначено даних за якими можна було б ідентифікувати поточний рахунок відповідача, його номер, реквізити тощо.

Ураховуючи вищевикладені обставини, за результатами дослідження та оцінки матеріалів справи щодо забезпечення позову в їх сукупності, з огляду на вказані вище доводи та вимоги чинного законодавства які регулюють підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема вимоги статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову на даній стадії судового процесу, оскільки заявником не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 233-235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного підприємства "Інвестиційна компанія "Плутос" від 14.09.2023 про забезпечення позову у справі №906/1012/23 відмовити.

Ухвала набрала законної сили 21.09.2023 та може бути оскаржена в порядку та строки визначені ст.ст.256, 257 ГПК України.

Суддя Соловей Л.А.

Друк: 1 - в справу 2 - заявнику (рек)