ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення заяви

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

"20" вересня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/3875/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н. А.

без виклику учасників справи

розглянувши матеріали заяви фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 31.08.2023 вх. № 3875/23

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність у порядку ст. 115 КУзПБ. Зазначену заяву обґрунтовано з посиланням на наявність у заявника заборгованості перед кредиторами, яка виникла, зокрема на підставі кредитних договорів, та станом на момент подання даної заяви становить 416087,35 грн., а також на те, що заявником припинено погашення кредитів та здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж більше двох місяців, а також існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання та здійснювати звичайні поточні платежі, тобто наявна загроза неплатоспроможності. Заявником запропоновано призначити керуючим реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Хомича Романа Володимировича та надано заяву зазначеного арбітражного керуючого на участь у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.09.2023 заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність від 31.08.2023 (вх. № 3875/23) залишено без руху; надано заявнику строк 10 днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків заяви, шляхом подання до суду:

- Декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2020, 2021, 2022 роки та Декларації за 2023 рік станом на 01.07.2023, в яких повинна міститися повна та вичерпна інформація щодо усіх членів сім`ї боржника та щодо майна, доходів та витрат боржника та членів сім`ї боржника, а також надати документальне підтвердження такої інформації належними та допустимими доказами у розумінні вимог ст. 76-77 ГПК України та п. 3, 14 ч. 3 ст. 116 КУзПБ;

- доказів на підтвердження наявності майна, достатнього для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність або доказів доплати авансування винагороди арбітражному керуючому за виконання повноважень керуючого реструктуризацією в сумі 22143,00 грн на депозитний рахунок Господарського суду Харківської області;

- проекту плану реструктуризації боргів, який відповідає вимогам ст. 124 КУзПБ;

- належних доказів наявності заборгованості перед кредиторами, вказаними у заяві, щодо кожного кредитора окремо і з документальним підтвердженням суми грошових вимог (загальної суми, суми заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав їх виникнення, а також строку їх виконання.

Цією ж ухвалою попереджено заявника про те, що у разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.

15.09.2023 (вх. № 24984/23) через кабінет "Електронний суд" від фізичної особи ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано: копія договору позики, скріншот заяви про приєднання до договору банківського обслуговування фізичних осіб, план реструктуризації боргів, копія договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого та запити ОСОБА_1 до установ банку із скріншотами з поштової скриньки заявника про направлення їх електронною поштою.

Розглянувши заяву фізичної особи ОСОБА_1 про усунення недоліків, суд зазначає, що заявником не були усунуті недоліки, які визначені в ухвалі господарського суду від 05.09.2023.

Щодо надання Декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2020, 2021, 2022 роки та Декларації за 2023 рік станом на 01.07.2023, в яких повинна міститися повна та вичерпна інформація щодо усіх членів сім`ї боржника та щодо майна, доходів та витрат боржника та членів сім`ї боржника, а також надання документального підтвердження такої інформації належними та допустимими доказами у розумінні вимог ст. 76-77 ГПК України та п. 3, 14 ч. 3 ст. 116 КУзПБ.

В заяві про усунення недоліків заявник посилається на те, що суд позбавлений повноважень на стадії відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи надавати оцінку поданим деклараціям. Також зазначає про те, що висновок місцевого господарського суду про неможливість встановити розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредиторами на дату подання заяви, є помилковим та передчасним, а визнання або відхилення грошових вимог кредиторів боржника із встановленням їх розміру (в.ч. штрафних санкцій) здійснюється господарським судом під час або після проведення попереднього судового засідання за результатами розгляду таких вимог, поданих у встановлений Кодексом строк або після закінчення такого строку, з урахуванням звіту арбітражного керуючого про визнання або відхилення грошових вимог кредиторів боржника.

Проте на переконання суду звернення до господарського суду фізичної особи, яка вважає себе неплатоспроможною, потребує належної підготовки та подання до суду повного пакету документів, визначених Кодексом України з процедур банкрутства для підтвердження наявності підстав, за яких господарський суд без будь-яких сумнівів може відкрити провадження у справі про неплатоспроможність такої фізичної особи, оскільки Кодексом України з процедур банкрутства лише боржнику - фізичній особі надано право ініціювати провадження про свою неплатоспроможність, то відповідно і обов`язок доведення перед судом наявності ознак такої неплатоспроможності покладається саме на нього.

П. 11 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства

Відповідно до ч. 5 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати.

До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Крім того, відповідно до п. 9 Приміток до затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 2627/5 форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, боржник за розділами декларації зазначає всю інформацію про членів сім`ї, яка йому відома та яку він може отримати з офіційних джерел (правовстановлювальні документи, відповідні державні реєстри). Якщо член сім`ї не надав боржнику інформацію і така інформація не може бути отримана ним з офіційних джерел, у відповідному рядку декларації зазначається "Член сім`ї не надав інформацію".

Суд вважає за необхідне звернутися до постанови Верховного Суду у справі № 910/6639/20, в якій зазначено, що з огляду на мету та цілі Кодексу України з процедур банкрутства інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів та належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

На переконання суду, коло членів сім`ї боржника в частини п`ятої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства визначено у зв`язку із встановленням його обов`язку подати декларацію про майновий стан боржника за відповідною формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства, як додаток до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Подання декларації про майновий стан боржника полягає у необхідності підтвердження наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, зазначених у частині другій статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Подання декларації про майновий стан надає можливість не лише встановити перелік та вартість майна, стан доходів та витрат на відповідну дату, а й динаміки розміру активів за відповідний період. Поряд з цим, ця декларація повинна містити відомості, що можуть свідчити про ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами.

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/6639/20 також зазначила, що включення до кола членів сім`ї осіб, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхніх дітей, у тому числі повнолітніх, батьків, осіб, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, пояснюється фідуціарним, зазвичай, характером відносин боржника з цими особами (обов`язок діяти якнайкраще в інтересах таких осіб), що може сприяти ухиленню від виконання боржником зобов`язань перед кредиторами шляхом перереєстрації майна (майнових прав) на цих осіб. До цих зловживань правом боржник може вдатись незалежно від того, що ці особи проживають окремо від боржника, не пов`язані з ним спільним побутом та сімейними правами і обов`язками.

Проте виправлених декларацій заявник господарському суду не надав, а надані заявником фізичною особою ОСОБА_1 до заяви про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність копії Декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2020, 2021, 2022 роки та Декларацію за 2023 рік станом на 01.07.2023, в яких у розділах щодо членів сім`ї боржника та щодо майна, доходів та витрат членів сім`ї боржника зазначено, що "член сім`ї не надав інформації", є порушенням приписів ч. 5 ст. 116 КУзПБ та не звільняє боржника від встановленого законом обов`язку надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, оскільки боржник має усвідомлювати, що ризики зазначення неповної інформації у декларації покладаються саме на боржника, позаяк спеціальним законом, яким є КУзПБ, такої підстави ненадання інформації про майновий стан члена сім`ї не передбачено. Крім того, ч. 5 ст. 116 КУзПБ імперативно визначає, що декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї.

Таким чином неподання виправлених декларацій заявником з посиланням на те, що суд позбавлений повноважень на стадії відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи надавати оцінку поданим деклараціям, суперечить приписам наведених вище норм чинного законодавства та в однозначний спосіб свідчить про невиконання заявником вимог ухвали суду про залишення без руху заяви фізичної особи ОСОБА_1 .

Відносно проекту плану реструктуризації боргів та стосовно надання заявником належних доказів наявності заборгованості перед всіма кредиторами, вказаними у заяві, щодо кожного кредитора окремо і з документальним підтвердженням суми грошових вимог (загальної суми, суми заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав їх виникнення, а також строку їх виконання, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства у плані реструктуризації боргів боржника обов`язково мають бути зазначені: 1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; 2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; 3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); 4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів; 5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; 6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; 7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні.

Суд звертає увагу на те, що розроблення плану реструктуризації має відбуватися відповідно до вимог ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема, щодо форми і змісту проекту плану, це дасть можливість зборам кредиторів оцінити перспективу відновлення платоспроможності боржника та дасть можливості прийняття рішення про його схвалення та подання на затвердження господарському суду або відхилення і прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів.

Отже, при поданні до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, обов`язком боржника є складання реального (виконуваного) проекту плану реструктуризації, який після розгляду господарським судом грошових вимог та формування реєстру кредиторів уточнюється та погоджується кредиторами.

Вищезазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 16.12.2021 по справі № 910/8306/20.

Проте на виконання вимог суду про надання проекту плану реструктуризації боргів відповідно до вимог ст.124 Кодексу України з процедур банкрутства заявник надав план реструктуризації, згідно якого сума на щомісячне погашення боржником вимог кредиторів у вигляді від`ємного числа (-2684,00 грн), тобто у зазначеному проекті боржником взагалі не передбачається будь-яке погашення наявних у нього боргів перед кредиторами, що суперечить самій суті реструктуризації боргів боржника, яка згідно зі ст. 1 КУзПБ визначена як судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

Отже, план реструктуризації не містить умови відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника, не є реальним (виконуваним) проектом плану реструктуризації та не відповідає ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства.

Суд звертає також увагу на те, що належних доказів наявності заборгованості перед кредиторами, про яких зазначено в заяві щодо кожного кредитора окремо із документальним підтвердженням суми грошових вимог, підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором, заявником суду так і не надано.

Як вбачається з заяви про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність, заявник зазначає про наявність у неї заборгованості перед наступними кредиторами: ТОВ "ФК Європейська агенція з повернення боргів"; АТ КБ"ПРИВАТБАНК"; ТОВ "МІСТЕР МАНІ"; ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС"; ТОВ "АРАГОН"; ТОВ "ВЕЛЛФІН"; АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК"; АТ "АКЦЕНТ БАНК"; АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК"; ТОВ "ГОУФІНГОУ"; ТОВ "ЛАЙМ КЕПІТЕЛ"; ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ»; ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ"; ТОВ "ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА"; ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА"; ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА"; ТОВ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ"; ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР".

Проте заявником до матеріалів заяви додано докази на підтвердження наявності заборгованості лише щодо частини вищезазначених кредиторів, з посиланням на відсутність або втрату документів щодо заборгованості перед іншими кредиторами.

Суд зазначає, що відсутність доказів наявності первинної документації, на підставі якої виникла заборгованість позбавляє можливості суду надати оцінку щодо права боржника звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку ч.2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства. Аналогічна правова позиція визначена у постанові Верховного суду від 21.10.2020 у справі № 915/36/20.

Суд зазначає, що Кодекс України з процедур банкрутства визначає обов`язок боржника у своїй заяві про відкриття справи навести всі обставини неплатоспроможності та документально їх підтвердити.

Метою законодавця при запровадженні процедури банкрутства фізичних осіб було створення правового механізму, який дозволить фізичній особі - боржнику відновити її задовільний фінансовий стан через механізм погашення всіх існуючих боргів, що реалізується в тому числі шляхом реструктуризації зобов`язань.

Передумовою звернення фізичної особи - боржника до господарського суду із відповідною заявою та намір кінцевого результату є повне відновлення платоспроможності такої особи.

Отже, звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинна розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України, що також передбачено п.п.3, 14 ч.3 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Таким чином заявником не виконані вимоги ухвали суду від 05.09.2023 в частині надання проекту плану реструктуризації, який відповідатиме вимогам ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства, як і не виконано вимоги суду відносно надання заявником належних доказів наявності заборгованості перед всіма кредиторами, вказаними у заяві, щодо кожного кредитора окремо і з документальним підтвердженням суми грошових вимог (загальної суми, суми заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав їх виникнення, а також строку їх виконання.

Щодо доводів заявника про те, що роздруківка з кредитної історії ТОВ "Українське бюро кредитних історій" є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами, суд зазначає наступне.

Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи наведені в частині другій статті 115 цього Кодексу, згідно з якою боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо:

1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;

3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення;

4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

У постанові Верховного Суду від 17.06.2021 у справі № 926/2987-б/20 зазначено, що право боржника звернутися із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не стоїть у залежності від наявності у сукупності всіх чотирьох підстав, передбачених частиною другою статті 115 КУзПБ.

Отже, для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи достатньо навіть однієї або більше однієї підстави у будь-яких комбінаціях, наведених у частині другій статті 115 КУзПБ, оскільки законодавцем імперативно не визначено обов`язковим існування сукупності всіх чотирьох підстав, як умови для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи (згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 909/1028/20).

Способи та засоби доведення підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визначені законодавцем шляхом наведення у частині третій статті 116 КУзПБ переліку документів, що мають додаватись до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та підтверджувати її зміст, зокрема:

- конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором (пункт 3);

- опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна та копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно (пункти 4, 5);

- перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором (пункт 6);

- копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати (пункт 7);

- декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства (пункт 11);

- інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу (пункт 14).

Як встановлено судом, в обґрунтування звернення із заявою заявник зазначає, що має прострочені зобов`язання перед ТОВ "ФК Європейська агенція з повернення боргів"; АТ КБ"ПРИВАТБАНК"; ТОВ "МІСТЕР МАНІ"; ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС"; ТОВ "АРАГОН"; ТОВ "ВЕЛЛФІН"; АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК"; АТ "АКЦЕНТ БАНК"; АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК"; ТОВ "ГОУФІНГОУ"; ТОВ "ЛАЙМ КЕПІТЕЛ"; ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ»; ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ"; ТОВ "ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА"; ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА"; ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА"; ТОВ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ"; ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР".

При цьому заявник надає до заяви копії звернень до відповідних банківських установ щодо отримання інформації про наявну у нього заборгованість за укладеними з вказаними банками кредитними договорами та отримання примірників відсутніх у нього кредитних договорів, але не надає належних доказів на підтвердження направлення вищезазначених запитів на адреси банків, адже надані ним до заяви скріншоти з екрану комп`ютеру не є належними доказами в розумінні ст. 76-77 ГПК України.

Суд зауважує, що при ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором/кредиторами. Такими доказами можуть бути, серед іншого, судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.

Проте, відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №917/1604/21, оскільки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність має відповідні правові наслідки процесуального та майнового характеру, то на фізичну особу-боржника (як єдиного суб`єкта звернення із заявою про відкриття провадження у такій справі) покладається обов`язок підтверджувати обставини його неплатоспроможності чи її загрози доказами у відповідному (достатньому) обсязі, у тому числі первинними документами, задля забезпечення перевірки господарським судом підстав та моменту виникнення зазначених боржником грошових вимог кредиторів, встановлення їх характеру та розміру. Верховний Суд вважає, що самого кредитного звіту недостатньо для підтвердження вказаних обставин, оскільки такий звіт хоч і є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами, однак може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням. Отже, подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність лише кредитного звіту, однак без додавання інших документів (які стали підставою виникнення грошового зобов`язання у розумінні статті 1 КУзПБ) для належного підтвердження розміру заборгованості цього боржника (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання, є недостатнім для доведення відповідних обставин та, як наслідок, встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі. Подібні висновки викладено і у постанові Верховного Суду від 08.11.2022 у справі №909/937/21.

Тобто, згідно сталої судової практики лише сам звіт ТОВ "Українське бюро кредитних історій" (як і роздруківка із сайту ТОВ "Українське бюро кредитних історій") не вважається належним та достатнім доказом підтвердження розміру заборгованості боржника, підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання.

На підстав викладеного суд приходить до висновку про те, що заявником наведено підстави, передбачені ч.2 ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства, для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, та самостійно визначено суми грошових вимог за правочинами, копії яких не надано у повному обсязі до матеріалів справи, тобто не підтверджено належними доказами підстави звернення із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність. Наведене, в свою чергу, унеможливлює для господарського суду здійснення перевірки обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясувати наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Стосовно доказів на підтвердження наявності майна, достатнього для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність або доказів доплати авансування винагороди арбітражному керуючому за виконання повноважень керуючого реструктуризацією в сумі 22143,00 грн. на депозитний рахунок Господарського суду Харківської області.

Суд зазначає, що відповідно до п.1-6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, а також протягом шести місяців після його припинення чи скасування, зокрема, стосовно боржника справу про банкрутство (неплатоспроможність) може бути відкрито без здійснення авансування передбаченої цим Кодексом винагороди арбітражному керуючому на депозитний рахунок суду. У такому разі до заяви про відкриття справи про банкрутство (неплатоспроможність) додається копія укладеної заявником угоди з обраним ним арбітражним керуючим про виконання арбітражним керуючим повноважень у справі про банкрутство (неплатоспроможність) до її закриття з виплатою на умовах, визначених цією угодою, винагороди в розмірі, що не має перевищувати розмір, встановлений цим Кодексом. Господарський суд, відкриваючи провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) відповідно до цього пункту, призначає розпорядником майна або керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого, з яким заявником укладено угоду.

Разом із тим, суд констатує, що ні нормами Кодексу України з процедур банкрутства, ні будь-якими іншими нормами чинного законодавства не передбачено ані права суду, ані права сторін на самостійне визначення, зокрема, зменшення на власний розсуд, розміру авансування послуг арбітражного керуючого, який імперативно визначений статтею 30 Кодексу України з процедур банкрутства.

Станом на момент подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць становить 2684,00 грн, отже, авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб за три місяці виконання повноважень становить 40260,00 грн.

Заявником не надано до заяви доказів авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень у розмірі 40260,00 грн.

Верховний Суд у постанові від 23.11.2020 у справі № 922/1734/20 зазначив, що виходячи з юридичної природи винагороди арбітражного керуючого, звільнення від її сплати не вплине на баланс інтересів держави та заявника в цій справі, оскільки є лише платою суб`єкту незалежної професійної діяльності за виконання ним своїх обов`язків. В той же час звільнення заявника від авансування такої винагороди на етапі подання заяви вплине на баланс інтересів боржника та арбітражного керуючого, позбавивши останнього права на своєчасне отримання винагороди в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень (абз. 5 ч. 2 ст. 3 КУПБ).

Обов`язок боржника авансувати вищенаведену винагороду арбітражного керуючого до звернення з відповідною заявою до суду встановлений Кодексом України з процедур банкрутства і подання доказів авансування є обов`язковою умовою, встановленою статтею 116 зазначеного Кодексу. При цьому, ані даний Кодекс, ані інші діючі норми законодавства, не містять умов та не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди керуючому реструктуризацією при поданні заяви та вирішенні судом питання про її прийняття до розгляду. Будь-яких положень, умов та підстав, за яких суд може відстрочити, розстрочити або звільнити заявника від здійснення авансування винагороди керуючому реструктуризацією чинним законодавством України не передбачено (висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №910/2629/20, від 17.02.2021 у справі № 927/166/20).

Відповідно до ч. 5 ст. 34 КУзПБ, боржник подає заяву до господарського суду за наявності майна, достатнього для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Проте, боржником не надано належних та допустимих доказів можливості в подальшому здійснити оплату послуг арбітражного керуючого у справі про його неплатоспроможність після реалізації майна боржника, оскільки в поданій заяві ОСОБА_1 зазначає про відсутність будь-яких доходів або майна, яке б могло бути реалізоване для здійснення оплати праці арбітражному керуючому.

Крім того, суд зазначає, що договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 12.01.2023 не відповідає приписам п.1-6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства в частині строку дії договору, а саме, сторони зазначили в п.7.1, що договір діє до моменту прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення, про встановлення оплати послуг керуючого реструктуризацією, однак положеннями п.1-6 встановлено, що угода має діяти до закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Слід також зауважити, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч.1 ст.39 Кодексу України з процедур банкрутства).

Питання щодо призначення підготовчого засідання господарського суду, в якому перевіряється наявність підстав визначених ч. 2 ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства та приймається рішення про відкриття справи про неплатоспроможність або відмову у відкритті справи вирішується судом виключно після прийняття заяви про неплатоспроможність та лише у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

У даному ж випадку звертаючись до господарського суду із заявою про неплатоспроможність заявник вказував про наявність у нього прострочених зобов`язань перед кредиторами у загальному розмірі 416087,35 грн., однак в порушення вимог ч.3 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства заявником не в повному обсязі надано документальне підтвердження наявності, а також строку виконання зобов`язань. Тобто, заявником не додано належних доказів, що підтверджують обставини, викладені ним у вказаній заяві.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, визначив, що з огляду на мету та цілі КУзПБ, інститут неплатоспроможності фізичних осіб - ця процедура призначена для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок його поточних доходів та належного цій особі майна. Отже, правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника. Проте, у заявника (боржника) за даними заяви про свою неспроможність та за поданим планом реструктуризації відсутні пропозиції за рахунок своїх поточних доходів задовольнити (повністю або частково) вимоги його кредиторів.

Згідно з ч.4 ст. 174 ПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви про відкриття провадження у справі або закінчення строку на усунення недоліків заяви повертає її та додані до неї документи без розгляду. Про повернення заяви про відкриття провадження у справі без розгляду господарський суд постановляє ухвалу. Повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Враховуючи, що заявником недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не усунуто, суд вважає за необхідне повернути фізичній особі ОСОБА_1 заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також звернути увагу заявника на те, що відповідно до ч. 3 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 38, 116 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 174, 232-235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути фізичній особі ОСОБА_1 заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (вх. № 3875/23 від 31.08.2023).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвалу складено та підписано 20.09.2023.

Суддя Новікова Н.А.